Провадження №1-кп/761/611/2020
В И Р О К
іменем України

23 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, з не повною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 02.11.1995 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України (редакції 1960 року), до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з відстрочкою на підставі ст. 46-1 КК України (редакції 1960 року) виконання вироку на 2 роки;
2)22.04.1997 вироком Московського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 229-6 та на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, відповідно до ст. 52 КК України (в редакції 1960 року) звільненого 06.07.1999 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 19 днів;

3)16.01.2003 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 31.05.2005 від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію» від 31.05.2005;

4)15.06.2006 вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

5)21.01.2010 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 25.04.2014 за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14

обвинуваченого ОСОБА_10

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

в с т а н о в и в:

26 липня 2017 року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи у дворі будинку № 17Б, що по вул. Терещенківській у м. Києві, звернув свою увагу на скутер марки «Honda Giorno», чорного кольору, номер шасі (рама) НОМЕР_1 , біля якого знаходився його знайомий ОСОБА_17 , який взяв в оренду даного скутера у ОСОБА_18 . В цей час, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним скутером, повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_17 , якому він повідомив, що з`їздить на скутері до магазину та повернеться, однак не збирався виконувати взяті на себе зобов`язання. ОСОБА_17 , довіряючи ОСОБА_10 , погодився на його пропозицію та надав скутер марки «Honda Giorno», чорного кольору, номер шасі (рама) НОМЕР_1 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом, 26 липня 2017 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи у дворі будинку № 17-Б, що по вул. Терещенківській у м. Києві, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою ОСОБА_17 , який, будучи впевненим у добропорядності ОСОБА_10 , передав йому ключі від скутера марки «Honda Giorno», чорного кольору, номер шасі (рама) НОМЕР_2 та сам скутер марки «Honda Giorno», вартістю 11600 гривень, заволодів ним та в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 визнається винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, 08 червня 2018 року, приблизно о 03 год. 30 хв., ОСОБА_19 , перебуваючи у внутрішньому дворі будинку 17-В по вул. Терещенківській у м. Києві, звернув свою увагу на гамак, який був закріплений поруч з кафе «Сквот17В», на літньому майданчику за адресою: м. Київ вул. Терещенківська, будинок № 17-В, після чого, в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , 08 червня 2018 року, приблизно о 03 год. 30 хв., перебуваючи поруч з кафе «Сквот17В», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Терещенківська, 17-В, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до літнього майданчику та від`єднав кріплення гамака жовто - блакитного кольору, після чого склав гамак для транспортування, взявши його в руки, покинув місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим таємно, повторно викрав приватне майно ОСОБА_20 , а саме, гамак жовто-блакитного кольору, вартістю 875 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 визнається винуватим у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 28 червня 2018 року, приблизно о 13 год. 50 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після отримання відмови матері та сестри в наданні йому чергової грошової допомоги, створив конфліктну ситуацію зі своєю сестрою ОСОБА_21 , в ході якої, остання попросила його покинути приміщення квартири. В цей час, ОСОБА_10 помітив золоті сережки, які були одягнуті у вуха ОСОБА_21 і у нього виник злочинний умисел направлений на відкрите, повторне викрадення вказаного чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 28 червня 2018 року, приблизно о 13 год. 50 хв., знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , продовжуючи конфлікт зі своєю сестрою ОСОБА_21 , маючи на меті незаконно отримати матеріальні блага, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, грубо, в рішучій формі, проявляючи агресію, схопив своєю правою рукою за сережку, яка була одягнена в праве вухо ОСОБА_14 та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої у момент застосування, відкрито вирвав з правого вуха останньої золоту сережку, вартістю 2145 гривень, після чого, вибіг з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

А всього, ОСОБА_10 відкрито, повторно із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрав майно, що належить ОСОБА_21 , на загальну суму 2145 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 визнається винуватим у відкритому викрадені чужого майно (грабежі), вчиненому повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст. 289; ч.2 ст. 185 КК України винуватим у обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся, детально розповів про обставини вчинення цих інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 дав показання, згідно з якими, 08 червня 2018 року, о 03 год. 30 хв., він, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачив гамак, який знаходився біля кафе «Сквот17В», на літньому майданчику та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до гамака, від`єднав його від кріплення, заволодів ним, а в подальшому продав.

Також вказав, що 26 липня 2017 року, будучи біля будинку № 17Б по вул. Терещенківській, побачив скутер чорного кольору марки «Honda Giorno» у свого знайомого ОСОБА_17 , попросив у останнього цей скутер для того, щоб з`їздити в магазин, не маючи наміру його повертати. Коли потерпілий надав йому скутер, він сів за кермо та поїхав, після чого не повернувся. В подальшому, цей скутер був повернутий потерпілому, після порушення кримінального провадження.

Що стосується обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України, обвинувачений ОСОБА_10 дав показання, згідно з якими, свою винуватість у вчиненні даного правопорушення фактично визнав та дав показання, що 28 червня 2018 року, приблизно о 13 год. 50 хв., будучи в квартирі АДРЕСА_2 за місцем свого проживання, у нього виник конфлікт з сестрою ОСОБА_14 та матір`ю з приводу ненадання йому грошових коштів. В ході конфлікту, він не пам`ятає, щоб зривав сережку у сестри та місце знаходження сережки йому не відомо.

Однак, після перегляду в судовому засіданні відеозапису з камери спостереження, на якому зафіксовано обставини конфлікту його з потерпілою ОСОБА_14 , він розкаявся у скоєному та просив вибачення у потерпілої ОСОБА_14 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженні по фактичним обставинам вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 289 КК України обвинуваченим ОСОБА_10 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, розміру шкоди, форми вини за кримінальними правопорушеннями, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.2 ст. 289 КК України, за вчинення яких він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Крім того, зважаючи на оспорювання обвинуваченим ОСОБА_10 деяких фактичних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд, окрім показань самого обвинуваченого бере до уваги безпосередньо досліджені в ході судового розгляду докази надані стороною обвинувачення у їх сукупності

Так, потерпіла ОСОБА_14 , будучи допитаною в судовому засіданні, дала показання згідно з якими, 28 червня 2018 року вона, готуючи їсти на кухні в квартирі АДРЕСА_4 , почула, як додому прийшов обвинувачений ОСОБА_10 , який доводиться їй рідним братом, та почав кричати, вимагаючи у матері гроші. Після чого, вона почула крики матері та, вибігши з кухні, побачила як обвинувачений ОСОБА_10 штовхнув матір від чого та впала на підлогу. Коли вона заступилась за матір, то обвинувачений ОСОБА_10 вдарив її ногою в живіт. Потім вона намагалась виштовхати обвинуваченого з приміщення квартири, однак вже знаходячись на порозі квартири, обвинувачений ОСОБА_10 зірвав з її правого вуха золоту сережку та втік. Після чого, потерпіла ОСОБА_14 викликала швидку медичну допомогу та її було госпіталізовано до лікарні, де наклали декілька швів на рану.

Згідно з даними, що містяться у протоколі перегляду відеозапису з камер від 14 липня 2018 року, слідчим ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_22 проведено огляд відеозапису з камер відео спостереження, які розміщенні за адресою: АДРЕСА_2 у загальному коридорі, де зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_10 зірвав сережку з правого вуха у потерпілої ОСОБА_14 , після чого, вибіг через металеві двері по східцях вниз.

Згідно даних переглянутого в судовому засіданні відеозапису, що міститься на DVD диску ANV 4,7 GB, зміст відеозапису відповідає даним зафіксованим у протоколі його огляду.

Згідно висновку експерта № 1359/е від 20.08.2018, дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 28.06.2018 о 13 год. 59 хв. у ОСОБА_14 мала місце рвана рана мочки правої вушної раковини. Локалізація морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмету (за рахунок розтягнення тканини), не виключається при зриванні сережки, могло утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто 28.06.2018. Вказане ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вищезазначені, безпосередньо досліджені докази вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази надані стороною обвинувачення щодо обставин вчинення протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_10 , суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою та вказують на існування об`єктивних даних, які беззаперечно свідчать про причетність останнього до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин встановлених судом.

Отже, судом не встановлено істотних порушень під час досудового розслідування, які б перешкоджали суду прийняти, наведені вище докази, надані стороною обвинувачення та оцінює їх в цілому як допустимі та належні докази, такі, що зібрані уповноваженими на те особами та у порядку встановленому КПК України. А також ці докази у їх сукупності є достатніми для обґрунтованого висновку суду про доведення винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке він підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі, за вчинення корисливих злочинів, не працював, характеризується по місцю проживання негативно, вчинив злочини, які в силу положень ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості та тяжкими.

Крім того, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 167 від 28.11.2019, ОСОБА_10 , у періоди кримінальних правопорушень (26.07.2017, 08.06.2018, 28.06.2018) у скоєнні яких обвинувачується, виявляв ознаки Емоційно нестійкого розладу особистості, імпульсивний тип (F60.30 згідно з МКХ-10), та ознаків психічних і поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використанні інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2-згідно МКХ-10), і за психічним станом у зазначені періоди часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Емоціно нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, та Психічні і поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використанні інших психоактивних речовин, синдром залежності, на які ОСОБА_10 страждав у періоди кримінальних правопорушень (26.07.2017, 08.06.2018, 28.06.2018), не відносяться до категорії хворобливих станів (а саме, до хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу, психічної діяльності, недоумства, іншого хворобливого стану психіки), які позбавляють особу здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_10 виявляє ознаки Емоційно нестійкого розладу особистості, імпульсивний тип (F60.30 згідно з МКХ-10), та ознаків психічних і поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використанні інших психоактивних речовин, синдром залежності, у теперішній час утримання в умовах, що виключають вживання (F19.2-згідно МКХ-10), і за психічним станом у теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне врахувати щире каяття ОСОБА_10 .

В якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд враховує рецидив злочину, оскільки він визнається винним за вчинення нових умисних злочинів, маючи судимість за умисні злочини.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_10 за кожен злочин окремо у межах санкцій закону, за якими визнав його винуватим, покарання у виді позбавлення волі на певний строк, визначивши йому за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

При цьому, суд не знаходить підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч.2 ст.289 КК України, як альтернативне.

За правилами ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_10 зарахувати в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 10 серпня 2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_10 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_10 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати, з моменту його фактичного затримання, тобто з 10.08.2018 року.

За правилами ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10 серпня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Речовий доказ: DVD диск об`ємом 4.7 GB залишити зберігати в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя