Справа № 175/235/20
Провадження № 1-кп/175/10/20
Вирок

Іменем України

13 травня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

а також потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000056 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Михайлівка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

04 січня 2020 року близько 16.00 години ОСОБА_6 знаходився біля буд. АДРЕСА_3 , де на ґрунті конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нього раптово виник умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень останньому, і з цією метою він умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки по обличчю в область носу.

Унаслідок цих умисних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носу зі зміщенням уламків і синця на нижній повіці правого ока ближче до внутрішнього кута, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину визнав повністю, підтвердив про свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину і пояснив, що завдав удару потерпілому через сильне хвилювання, викликане діями ОСОБА_9 , який незадовго до цього керованим автомобілем збив на смерть його кота. Шкодує про свої дії та у скоєному щиросердно кається.

Його провина у вчиненні зазначеного судом діяння підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який у суді пояснив, що 04.01.2020 року він рухався за кермом автомобіля по вул. Кільченській у м. Підгородне, де біля буд. № 57 «Т» його зупинив ОСОБА_6 і через відкрите вікно наніс один удар кулаком в область носу і другий удар по дверям автомобіля. Просив обрати ОСОБА_10 покарання, передбачене законом.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується доказами, дослідженими за клопотанням прокурора і згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вчинення злочину не оспорюються сторонами.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 22 січня 2020 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , і його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_7 , - уперше притягається до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, має малолітнього сина ОСОБА_11 , 2017 року народження, зі слів фактично працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_7 , його ставлення до наслідків вчиненого злочину, віднесеного ч.2 ст.12 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також позиції прокурора та потерпілого щодо виду та міри покарання, суд вважає необхідним призначити покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.125 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілим і витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися, запобіжний захід обвинуваченому не обирався, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1