ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/508/20 Справа № 214/2113/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні № 0000519, -
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів, до 23 травня 2020 року, включно.
Рішення слідчого судді обґрунтовано наступним.
В провадженні СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000519, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
22 березня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
23 березня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке виразилось у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
В цей же день слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи, що обставини викладені в клопотанні та матеріалах, наданих слідчим доводять про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у провадженні; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність в якій підозрюються, слідчий суддя прийшов до висновку до задоволення клопотання слідчого.
Разом з тим, слідчим суддею, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, прийнято рішення не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , скоєний із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надто суворим.
Вказує на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та на відсутність ризиків передбачених положеннями п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вважає, що клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить обґрунтувань неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та спростовуються матеріалами досудового розслідування. Разом з цим, захисник вважає, що слідчим суддею не надано належної оцінки тим обставинам, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, тривалий час працював, за місцем мешкання та реєстрації характеризується добре.
Окрім того, захисник вказує, що відповідно до довідки з КП Криворізького психоневрологічного диспансеру ОСОБА_6 звертався за допомогою, та в 2018, 2019 роках знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу шизофренії, параноідальної форми.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту вважав ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 22 березня 2020 року за № 0000519, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
23 березня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і в цей же день слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
При цьому судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 ніде не працює, не має законних джерел доходу, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання та реєстрації характеризується добре, а також про те, що підозрюваний в 2018, 2019 роках знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу шизофренії, на думку колегії суддів заслуговують на увагу, однак вони були враховані слідчим суддею в сукупності з іншими обставинами та доказами по справі, та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3