Номер провадження 1-кс/201/1251/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2020 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18 а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявлене під час підготовчого відкритого судового засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке 07 листопада 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002794 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
встановив:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 07 листопада 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002794 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2019 року призначене підготовче судове засідання за вказаним обвинувальним актом на 03 січня 2020 року.
У підготовчому судовому засіданні прокурором подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за обтяжуючих обставинах, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, при цьому, обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які у встановленому порядку не знята і не погашена, а тому продовжують існувати передбачені п. п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України заявлені у клопотанні ризики, які, на його переконання, є повністю доведеними. Також зазначив, що потерпілий та свідки сторони обвинувачення ще не допитані в суді, висновки судових експертиз не досліджені, а тому є підстави уважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, буде мати можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою примушування змінити покази у суді, оскільки обізнаний про їх анкетні дані та місце проживання. Таким чином, на переконання прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_4 є недоцільним и не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити на домашній арешт.
Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
У рішенні Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 вказано, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Так, відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 січня 2020 року, із можливістю внесення застави.
Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених у клопотанні ризиків, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такі ризики, як можливі спроби обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків і вчинити інші кримінальні правопорушення, не зменшилися на час розгляду клопотання і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, при цьому, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що підтверджується довідкою про судимості по облікам АІС, а також раніше вже здійснював втечу з місць позбавлення волі, що вказує на те, що останній належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_4 переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, які ще не допитані у суді, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, ступень яких є досить високим.

Відтак, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас, судом також враховується наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків та наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, однак наведені обставини не зменшують ступень існуючих ризиків і не можуть слугувати підставою для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі судового провадження.
Поряд із цим, суд вважає недоведеною під час розгляду клопотання наявність існування заявлених прокурором ризиків можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_4 знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав їх необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження їх існування.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни щодо обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою закінчується 06 січня 2020 року, вважає за доцільне продовжити тримання ОСОБА_4 під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 березня 2020 року.
В той же час, продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та обставини правопорушення, суд вважає, що розмір застави, визначений у попередньому судовому рішенні у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 84 080 гривень, належним чином забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 183-184, 199, 315, 314-316, 369-372 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 02 березня 2020 року.
Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, є 02 березня 2020 року.
Встановити, що у разі внесення ОСОБА_4 або іншою фізичною чи юридичною особою № 7442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 84 080 гривень (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) гривень, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави та звільнення ОСОБА_4 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:
- з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Попередити ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Головуючий - суддя ОСОБА_1