Справа № 444/158/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/161/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника -адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 11 лютого 2020 року, по матеріалах кримінального провадження № 0001000 від 27.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 162, ч.1,2 ст. 125 КК України, якою задоволено клопотання слідчого про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 11.02.2020 задоволено клопотання слідчого СВ Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001000 від 27.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 125 КК України.

Слідчий суддя суду першої інстанції вмотивовуючи своє рішення, про необхідність задоволення клопотання слідчого, послався на наявність довідки КНП Жовківської ЦРЛ з якої вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра, а також висновку судово-психіатричного експерта №24 про те, що для уточнення глибинних психічних порушень ОСОБА_7 потребує стаціонарного обстеження і проведення судово-психіатричної експертизи, а також іншими наявними у кримінальному провадженні матеріалами. На підставі цього 06.02.2020 слідчим СВ Жовківського ВП ОСОБА_9 винесено постанову про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дану ухвалу оскаржив захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 , який просить скасувати ухвалу слідчого судді та винести нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про направлення потерпілого ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Вважає, що ухвала постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, слідчий не довів необхідність призначення стаціонарної - психіатричної експертизи, а слідчий суддя дійшов до неправильного висновку про обґрунтованість такого клопотання, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ні у клопотанні слідчого, ні у постанові суду не наведено достатніх підстав для необхідності здійснення такого тривалого спостереження та дослідження підозрюваного ОСОБА_7 . Крім того, ні в постанові слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не визначені строки на який підозрюваного необхідно направити у медичний заклад. Також слідчим суддею не враховано, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляду домашнього арешту в нічний час. Така невизначеність у строках обмежує свободу підозрюваного.

Апелянт зазначає, що у довідці № 56, виданої наркологічним кабінетом від 12.02.2020 ОСОБА_7 , зазначено, що останній на диспансерному обліку не перебуває. Це свідчить про те, що судом першої інстанції неповно було з`ясовано обставини справи. Інших даних які б свідчили про необхідність такого обстеження в справі немає.

Покликання в ухвалі на висновок судово-психіатричної експертизи №24 від 22.01.2020 є необгрунтованим, оскільки такий здійснювався з врахуванням лише пояснень підозрюваного, матеріалів кримінального провадження, але без дослідження медичних документів, яких не було слідчим надано суду першої інстанції, що суперечить вимогам КПК та Конвенції про права людини і практики ЄСПЛ. Таким чином є очевидне, що суд першої інстанції зробив поспішний висновок про задоволення клопотання слідчого щодо ОСОБА_7 про направлення до медичного закладу на стаціонарну судово-психіатричну експертизу.

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 , підтриману підозрюваним ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишенні ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Згідно п.3 ч.2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Частиною першою ст. 509 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді щодо залучення експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).
При цьому згідно з ч. 2 ст. 509 КПК України у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону слідчим суддею при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримані.
На переконання колегії суддів, при розгляді клопотання слідчого про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, слідчий суддя належним чином перевірив таке на відповідність вимогам чинного законодавства, з`ясував усі передбачені ст.ст. 242, 244, 509 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи.
Порядок призначення такої експертизи та залучення експерта регламентуються ст.ст. 242-244 КПК. Психіатрична експертиза може бути проведена амбулаторно та стаціонарно. Оскільки проведення стаціонарної психіатричної експертизи вимагає тривалого спостереження за особою та дослідження її здоров`я, така особа повинна бути ухвалою слідчого судді направлена до відповідного медичного закладу на строк до двох місяців.
Статтею 3 ЗУ «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза у кримінальній справі є обов`язковою за наявності сумнівів, що випливають з матеріалів справи, стосовно осудності підсудного. За наявності сумнівів у здатності потерпілого, свідка, цивільного позивача чи відповідача в кримінальних справах правильно сприймати події, адекватно на них реагувати та вірно відтворювати їх у своїх показаннях суд може викликати в судове засідання експерта-психіатра для участі в допиті цієї особи. Призначення судово-психіатричної експертизи щодо таких осіб з поміщенням до медичного стаціонару допускається лише за їх згодою.
Європейським судом з прав людини в своїй усталеній практиці зазначено, що особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по- друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення ЄСПЛ «Вінтерверп проти Нідерландів»).
Суд також наголошує на тому, що жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічнохворою, не може розглядатися як таке, що відповідає підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило є застосовним навіть якщо метою тримання заявника є саме отримання медичного висновку (див. вищезазначене рішення у справі «Варбанов проти Болгарії»). Конкретні форма і порядок можуть відрізнятися залежно від обставин. У термінових випадках або у випадках, коли особу затримано внаслідок агресивної поведінки, прийнятним може бути отримання такого висновку одразу після затримання. В усіх інших випадках необхідною є попередня консультація з лікарем. Коли такої можливості немає (наприклад, у зв`язку з відмовою зазначеної особи з`явитися для проведення огляду), потрібно принаймні призначити проведення медичної експертизи на підставі документів з матеріалів справи, і якщо цього зроблено не буде, неможна стверджувати, що наявність у особи психічної хвороби було достовірно доведено.Як вбачається з матеріалів судової справи слідчим суддею у судовому засіданні було досліджено матеріали кримінального провадження, де у т.1 наявна постанова Франківського районного суду м. Львова від 24.032013 (справа № 1326/9325/2012) згідно якої до ОСОБА_7 застосовані заходи медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У даній постанові є покликання на виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 527212 про те, що ОСОБА_7 з 14.08.2012 по 28.08.2012 проходив стаціонарне лікування у КЗ « ЛОКПЛ» і виписаний з рекомендаціями продовжити лікування у психіатра за місцем проживання. Крім того у довідці зазначено, що ОСОБА_7 оглянутий лікарем психіатром і, на той час, стаціонарного лікування не потребував.
Покликання апелянта на те, що у довідці №56 зазначено про те, що ОСОБА_7 на диспансерному обліку у нарколога не перебуває, не спростовує обґрунтувань зазначених у постанові слідчого про необхідність скерування підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Питання узгодження обстеження ОСОБА_7 у медичному закладі та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, строк дії якого закінчується 20.03.2020, знаходиться повністю у компетенції слідчого на якого ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20.1.2020 покладено вимогу у здійсненні її виконання.
Таким чином доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими і не можуть бути визнані як підстава для скасування судового рішення, яке у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення не встановлено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника необґрунтованою, та вважає, що рішення слідчого судді, про направлення ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, є законним, обґрунтованим та таким, що узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 11 лютого 2020 року, по матеріалах кримінального провадження № 0001000 від 27.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 162, ч.1,2 ст. 125 КК України, якою задоволено клопотання слідчого про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: