ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/568/20 Справа № 202/8405/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтава, громадянин України, неодружений, має вищу освіту, тимчасово не працевлаштований, до 04.07.2019 року займав посаду директора СТОВ «АФ «Агросвіт», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України по кримінальному провадженні № 0000640 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 червня 2020 року з визначенням застави у розмірі 9 095 632 грн.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив наступне.
15 серпня 2019 року до ЄРДР було внесено відомості за № 0000640 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що будучи службовою особою, не склавши своїх повноважень та не передавши ввірене йому майно, діючи умисно, порушуючи свої посадові інструкції, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснив заволодіння чужим майном, а саме: врожаєм зерна пшениці м`якої 3-го класу, чим спричинив збитки вказаному підприємству на загальну суму 9.095.632 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто збитки в особливо великих розмірах, тим самим спричинивши матеріальну шкоду на визначену суму.
08 квітня 2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру про вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна; що ОСОБА_9 зможе впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, спотворення чи зміни ними своїх свідчень, відмови від давання свідчень, оскільки свідки у кримінальному провадженні є працівниками підприємства, де ОСОБА_6 займав посаду директора СТОВ «Агрофірма «Агросвіт», а також враховуючи вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про його особу - відсутність стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, слідчий суддя прийшо до висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання зазначеним ризикам.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Посилається на те, що дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України, а ухвала суду ґрунтується на припущеннях які допускають прокурор та слідчий, з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не має жодного доказу та об`єктивного обґрунтування того, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного.
Вказує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів про присвоєння ОСОБА_6 1624 т зерна, додані до матеріалів невідомого походження накладні не мають об`єктивних та вичерпних даних про поставку зерна, адже є документи для внутрішнього користування та мають юридичної сили для проведення угод.
Стверджує, що на момент збору врожаю, а саме 27.07.2019 року, ОСОБА_6 не мав права підписувати та вчиняти будь-які дії від підприємства, оскільки був звільнений від них 04.07.2019 року
Зазначає, що покази допитаних свідків водіїв, які начебто перевозили пшеницю на склади не вказують точно що за пшениця була перевезена, якого року урожаю, що дає підстави вважати не доказом взагалі.
Звертає увагу на те, що матеріали клопотання містять велику кількість документів, частково, але по суті підозри жодного вагомого аргументу немає.
Також вказує, що судом не взято до уваги те, що матеріальна шкода відсутня, та не доведена прокурором, підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я.
Стверджує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, прокурором не доведений, логіка суду відносно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави, що в багато разів перевищує розміри, передбачені п. 5 ст. 12 КПК України не зрозуміла, для фізичної особи, непрацюючої є неправомірно, та внести її нереально.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту вважав ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15 серпня 2019 року за № 0000640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_6 у тому, що він, будучи службовою особою, не склавши своїх повноважень та не передавши ввірене йому майно, діючи умисно, порушуючи свої посадові інструкції, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснив заволодіння чужим майном, а саме: врожаєм зерна пшениці м`якої 3 класу, чим спричинив збитки вказаному підприємству на загальну суму 9 095 632 грн, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто збитки в особливо великих розмірах, тим самим спричинивши матеріальну шкоду на визначену суму.
08 квітня 2020 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру про вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України і в цей же день старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді вказане клопотання слідчого було задоволено.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна, а також незаконно впливати на свідків, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, спотворення чи зміни ними своїх свідчень, відмови від давання свідчень, оскільки свідки у даному кримінальному провадженні є працівниками підприємства, де ОСОБА_6 займав посаду директора СТОВ Агрофірма Агросвіт.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Твердження про те, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин, у вчиненні якого підозрюється не є злочином проти життя та здоров`я заслуговують на увагу, однак вони були враховані слідчим суддею в сукупності з іншими обставинами та доказами по справі, та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4