Справа № 947/2057/20
Провадження № 1-кс/947/1055/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000337 від 02.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 02.02.2019 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, більш точного часу встановити не вдалось, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_5 знаходячись біля будинку за вказаною адресою, визначив об`єктом своїх злочинних дій майно, яке перебувало у потерпілого ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, підійшов спереду до ОСОБА_6 та застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілому, що виразилось у нанесенні удару рукою по обличчю останньому, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин СОК з права, після чого шляхом ривку з рук, відкрито викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi Note 7" вартістю 6000 грн., у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 6000 грн..
Після цього, ОСОБА_5 утримуючи викрадене при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6000 грн.
Однак, в подальшому, був затриманий потерпілим ОСОБА_6 біля будинку за адресою м. Одеса, пр.-т Небесної Сотні, 4-Д та в подальшому переданий співробітникам Департаменту патрульної поліції в Одеській області.
За даним фактом 02.02.2020 внесені відомості до ЄРДР за №0000337 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

02.02.2020 під час огляду території біля дому №4-Д за адресою: пр-т Небесної Сотні, в м. Одеса, було виявлено куртку коричневого кольору фірми "Divided H&M", з лівої кишені якої було виявлено мобільний телефон марки "IPhone 5" в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , із Сім картою мобільного оператора "ВФ Україна" ( НОМЕР_4 ), з лівої кишені вищезазначеної куртки було виявлено наступні речі:мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi Note 7", у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із Сім картою мобільного оператора "Київстар" ( НОМЕР_5 ); мобільний телефон марки "Samsung GT-S7262" у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , із Сім картою мобільного оператора "Лайфселл" (більш точні данні встановити не вдалось можливим через несправність телефону); мобільний телефон марки "Samsung A3" у корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , із Сім картою мобільного оператора " ВФ Україна " ( НОМЕР_10 ). В подальшому в ході проведення огляду місця події, вищевказані предмети було вилучено до спеціальних пакетів.
Оскільки існує достатньо підстав вважати, що вищевказані предмети зберегли на собі сліди злочину, постановою слідчого від 02.02.2010 вищевказані предмети визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

З метою забезпечення збереження вказаного майна, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за її відсутності.

Відомості щодо власника вилученого майна у слідчого судді на момент розгляду поданого клопотання відсутні.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами.

Так, згідно поданого клопотання, в результаті можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, було здійснено незаконне заволодіння мобільним телефоном "Xiaomi Redmi Note 7" вартістю 6000 грн., у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який в подальшому в ході проведення 02.02.2020 року огляду місця події й було фактично виявлено та вилучено, що свідчить про відповідність такого телефону критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки такий мобільний телефон ймовірно був набутий кримінально-протиправним шляхом, а отже наявна необхідність в забезпеченні його збереження.

Крім того, оскільки в результаті проведення огляду місця події було вилучено ще три мобільні телефони, при цьому на теперішній час наявна необхідність у встановленні власників таких телефонів, а також перевірки відомостей в частині незаконного заволодіння такими пристроями, слідчий суддя також приходить до переконання про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки таке майно також відповідає категорії речових доказів, оскільки могло бути набуто кримінально-протиправним шляхом.
За таких обставин, враховуючи правові підстави для арешту майна, можливість використання як доказів вилучених речей в рамках кримінального провадження, з огляду на засади розумності та пропорційності арешту майна завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000337 від 02.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 186 КК України задовольнити.
Накласти арешт на: куртку коричневого кольору фірми "Divided H&M", мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi Note 7", у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із Сім картою мобільного оператора "Київстар" ( НОМЕР_5 ); мобільний телефон марки "IPhone 5" в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , із Сім картою мобільного оператора "ВФ Україна" ( НОМЕР_4 ); мобільний телефон марки "Samsung GT-S7262" у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , із Сім картою мобільного оператора "Лайфселл" (більш точні данні встановити не вдалось можливим через несправність телефону); мобільний телефон марки "Samsung A3" у корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , із Сім картою мобільного оператора " ВФ Україна " ( НОМЕР_10 ),для подальшого використання в процесі доказування, з подальшим зберіганням в камері речових доказів Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул Ак. Філатова, 15А.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1