Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/431/20
Провадження № 1-кп/935/239/20
У Х В А Л А
03 червня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції з Радомишльським районним судом Житомирської області та Державною установою «Житомирська установа виконання покарань (№8)», кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових за №0000074 07.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, який утримується в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 24.03.2020 у порядку положень ст.34 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 08.04.2020 призначено судовий розгляд кримінального провадження за обвинувальним актом.

Прокурор звернулася із клопотанням про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, так як строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою спливає 06.06.2020, яке обґрунтувала тим, що ризики, які були підставою обрання вказаного запобіжного заходу не змінилися, продовжують існувати, існує реальний ризик переховування ОСОБА_6 від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а саме: позбавлення волі строком понад десять років, неповнолітній ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, схильний до бродяжництва, із матір`ю не проживає. У вказаному кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_9 особа похилого віку. Неповнолітній ОСОБА_6 засуджений Коростишівським районним судом 05.12.2019 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком рік, неповнолітній ОСОБА_6 , під час іспитового терміну, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин стосовно однієї і тієї ж особи, існують ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні. За час тримання під вартою неповнолітнього ОСОБА_6 , вказані ризики не зменшились, судовий розгляд в межах кримінального провадження не розпочато, вищевказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Потерпілий ОСОБА_9 подав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо заявленого прокурором клопотання, захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні поклалась на розсуд суду щодо заявленого клопотання прокурором про продовження терміну тримання під вартою.

Законний представник у судовому засіданні клопотання прокурора підтримала.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання прокурора, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Отже, враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Більше того, існує велика ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятися від суду, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні під час судового провадження іншим чином, оскільки під час іспитового терміну, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин стосовно однієї і тієї ж особи, не має постійного місця проживання та сталих соціальних зв`язків, існують ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні.

Судом враховується тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті та клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Суд оцінює наявність ризику можливості переховування обвинуваченого від суду (продовження існування цього ризику) як цілком ймовірний з огляду на тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.

Суд вважає, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_6 , оскільки будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового терміну.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 можливо продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали визначити по 01 серпня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи дні з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3