Дата документу 03.02.2020
Справа № 501/2729/13-к
У Х В А Л А
31 січня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівська (нині - Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України,
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.
ОСОБА_9 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), в особливо великих розмірах (ч.4 ст.190 КК України), вчиненому за таких обставин.
До травня 2012 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке виразилось у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей про свою успішну посередницьку діяльність у сфері реалізації арештованого майна з прилюдних торгів, з метою отримати грошові кошти потерпілого та в подальшому їх не повертати.
Познайомившись із директором агентства нерухомості «Резидент» ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у кінці травня 2012 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, звернувся з пропозицією реалізації нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_2 , шляхом викупу її на прилюдних торгах, що будуть відбуватись в АДРЕСА_3 , не маючи наміру на виконання взятих на себе обов`язків щодо купівлі нерухомості, з метою отримати грошові кошти потерпілого та в подальшому їх не повертати.
На початку червня 2012 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, директор агентства нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 , не усвідомлюючи та не передбачаючи злочинний намір ОСОБА_9 , запропонувала ОСОБА_6 послуги агентства та повідомила про можливість купівлі нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_2 , шляхом викупу на прилюдних торгах, на що останній погодився.
09 червня 2012 року директор агентства нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 , не усвідомлюючи та не передбачаючи злочинний намір ОСОБА_9 , знаходячись в агентстві нерухомості «Резидент», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , уклала з ОСОБА_6 договір доручення на укладання попереднього договору про наміри придбання об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 , де відповідно до п. 1.1. Договору ОСОБА_9 виступив як продавець нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .
09 червня 2012 року ОСОБА_6 , знаходячись в агентстві нерухомості «Резидент», яке розташоване за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (м. Іллічівськ), вул. Данченко, буд. 7, 21-Н, через директора агентства нерухомості «Резидент» ОСОБА_10 , передав ОСОБА_9 , як завдаток, грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на 2012 рік еквівалентно 48 000 гривень. Таким чином, ОСОБА_9 не маючи наміру виконати взяті на себе обов`язки, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у розмірі 6000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на 2012 рік еквівалентно 48 000 гривень.
17 липня 2012 року ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Чорноморськ Одеської області, оформив нотаріально завірену довіреність на ОСОБА_9 , згідно якої останній є представником у установах, підприємствах та організаціях з усіх питань, пов`язаних з придбанням на ім`я ОСОБА_6 за ціну та на умовах за власним розсудом будь-якого нерухомого майна, розташованого на території м. Іллічівська (м. Чорноморськ) Одеської області, та реєстрації правовстановлюючих документів на ім`я ОСОБА_6 в бюро технічної інвентаризації та в інших відповідних реєстраційних органах, отримання технічного паспорту на ім`я ОСОБА_6
У липні 2012 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись в агентстві нерухомості «Резидент», яке розташоване за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (м. Іллічівськ), вул. Данченко, буд. 7, 21-Н, через директора агентства нерухомості «Резидент» ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 16 968 гривень, для оплати участі на прилюдних торгах. Таким чином, ОСОБА_9 не маючи наміру виконати взяті на себе обов`язки, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у розмірі 16 968 гривень.
В першій половині серпня 2012 року ОСОБА_9 з метою переконання ОСОБА_6 , що він виконує взяті на себе обов`язки, передав через директора АН «Резидент» ОСОБА_10 копію платіжного доручення №1743 від 17.07.2012, копію платіжного доручення №1484_03 від 27.07.2012 та копію Протоколу №11/072/14/IV проведення прилюдних торгів по реалізації зазначеної квартири приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», згідно якого ОСОБА_6 являється переможцем торгів, що в цілому не викликало сумнівів зі сторони ОСОБА_6 відносно дій ОСОБА_9 . Разом з тим, в дійсності прилюдні торги зазначеної квартири, яка належить гр. ОСОБА_11 , не відбулись двічі та квартира була знята з торгів.
Таким чином, ОСОБА_9 не маючи наміру виконати взяті на себе обов`язки, а також повертати отримані кошти від ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 на загальну суму 376 968 гривень, що відповідно до курсу НБУ на 2012 рік еквівалентно 47 121 доларів США, чим спричинив йому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах, що більш ніж 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, який у 2012 році складав 536,5 гривень.
Повторно, в період до травня 2012 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке виразилось у повідомленні потерпілій неправдивих відомостей про свою успішну посередницьку діяльність у сфері реалізації арештованого майна з прилюдних торгів, з метою отримати грошові кошти потерпілої та в подальшому їх не повертати.
Познайомившись із директором агентства нерухомості «Резидент» ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у кінці травня 2012 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, звернувся з пропозицією реалізації нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_6 , шляхом викупу її на прилюдних торгах, що будуть відбуватись в АДРЕСА_3 , не маючи наміру на виконання взятих на себе обов`язків щодо купівлі нерухомості, з метою отримати грошові кошти потерпілої та в подальшому їх не повертати.
На початку червня 2012 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, директор агентства нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 , не усвідомлюючи та не передбачаючи злочинний намір ОСОБА_9 , запропонувала ОСОБА_7 послуги агентства та повідомила про можливість купівлі нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_6 , шляхом викупу на прилюдних торгах, на що остання погодилась.
20 червня 2012 року директор агентства нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 , не усвідомлюючи та не передбачаючи злочинний намір ОСОБА_9 , знаходячись в агентстві нерухомості «Резидент», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , уклала з ОСОБА_7 договір доручення на укладання попереднього договору про наміри придбання об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_7 , де відповідно до п. 1.1. Договору ОСОБА_9 виступив як продавець нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_7 .
20 червня 2012 року ОСОБА_7 , знаходячись в агентстві нерухомості «Резидент», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , передала ОСОБА_9 , як завдаток, грошові кошти у розмірі 4300 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на 2012 рік еквівалентно 34 400 гривень. Таким чином, ОСОБА_9 не маючи наміру виконати взяті на себе обов`язки, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 у розмірі 4300 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на 2012 рік еквівалентно 34 400 гривень.
Прокурор ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи обґрунтованістю підозри (обвинувачення) ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК, а саме на те, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.
З тих саме підстав прокурор вважав за неможливе застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.
В судовому засіданні потерпілі клопотання прокурора підтримали.
Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, мотивуючи недоведеністю ризиків, на які посилається прокурор.
Вислухавши сторін кримінального провадження та потерпілих, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів, за які кримінальним законом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Перелік доказів, які зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому злочинів.
Судом також встановлено наявність обставин, які свідчать про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду. Так, судом встановлено, що 18 березня 2014 року під час судового розгляду цього кримінального провадження, ОСОБА_9 , після участі у декількох судових засіданнях, у останнє, про яке був належним чином повідомлений про час та дату, не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2018 року до обвинуваченого було застосовано привід (т.3, а.с.58).
Відповідно до рапорту Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області привід обвинуваченого до суду здійснити неможливо через його відсутність за місцем мешкання.
Ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області від 20 березня 2014 року, 30 червня 2016 року, 27 січня 2017 року, 26 жовтня 2017 року, 06 червня 2018 та 12 грудня 2018 року ОСОБА_9 надано дозвіл на затримання ОСОБА_9 з метою його приводу до Іллічівського міського суду Одеської області для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2018 року обвинуваченого виявлено на території Російської Федерації, а 13 грудня 2018 року затримано на території Луганської області.
В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що виїхав до Російської Федерації з метою працевлаштування, однак за першої ж можливості повернувся до України.
Однак, з матеріалів справи (т.4, а.с.87) вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м. Новосибірська Краснодарського краю Російської Федерації від 26 липня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у порушенні міграційного законодавства та йому призначено покарання у вигляді штрафу з видворенням за межі Російської Федерації.
11 грудня 2018 року ОСОБА_9 видворено з Російської Федерації через пункт пропуску КПП «Чертково».
Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувачений, достеменно знаючи про те, що стосовно нього здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, розуміючи свій юридичний обов`язок постати перед судом, умисно вчинив дії для приховування місця свого перебування, що змусило суд вживати заходи, спрямовані на його розшук і затримання.
На думку суду наведене недвозначно свідчить про існування ризику переховування від суду, рівень вказаного ризику протягом перебування обвинуваченого під вартою не зменшився.
Передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на який посилається прокурор, останнім не доведено.
Зазначені вище обставини є також обставинами, передбаченими п.3 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, а саме - застави, домашнього арешту, особистої поруки та особистого зобов`язання.
При вирішенні питання про продовження терміну запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків, суд на підставі наданих матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; його вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; його майновий стан; відсутність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_9 , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193-194, 196, 197, 199, 370-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 березня 2020 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3