Провадження № 1-кп/317/126/2020
Справа № 317/2510/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_9 на бездіяльність керівника органу прокуратури по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002288 від 25.12.2016 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_10 по обвинуваченню за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

З

В підготовчому судовому засіданні до Запорізького районного суду звернувся адвокат обвинуваченого ОСОБА_11 зі скаргою на бездіяльність керівника органу прокуратури, що полягає у непризначенні прокурора у конкретному кримінальному провадженні (в порядку ч.2 ст.303, 314-316 КПК України).

В обґрунтування скарги зазначив, що предметом оскарження є бездіяльність керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2, яка полягає у не призначенні групи прокурорів у конкретних кримінальних провадженнях після початку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, як вважає адвокат обвинуваченого, бездіяльність керівника органу прокуратури та відповідно прокурора у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України може бути предметом оскарження та предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.

Обгрунтовуючи доводи скарги, адвокат обвинуваченого зазначив, що він ознайомившись у порядку ст. 290 КПК України з матеріалами кримінального провадження, у тому числі за допомогою фотографування документів, як сторона захисту встановив, що згідно 2-х витягів з ЄРДР від 25.12.2016 року та витягу з ЄРДР від 17.07.2019 орган досудового розслідування вносив відомості до ЄРДР по наступним кримінальним правопорушенням : по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0002288 від 25.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002289 від 25.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України ;по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000887 від 17.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357КК України.

В зазначених витягах з ЄРДР відсутні відомості про прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні.

5

При цьому матеріали кримінального провадження не містять постанов про первісне призначення прокурора (групи прокурорів) у жодному із зазначених конкретних кримінальних проваджень, як того вимагає ч. 1 ст. 37 КПК України.

Також відповідне посилання відсутнє в опису матеріалів, що знаходяться у кримінальному провадженні.

В справі міститься лише постанова про зміну групи прокурорів, датована 02.05.2018 року.

З викладеного вбачається, що прокурор/група прокурорів у зазначених кримінальних провадженнях по здійсненню процесуального керівництва щодо розслідування злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України НЕ ВИЗНАЧАЛАСЬ, а відповідні постанови про призначення групи прокурорів відсутні.

Тому, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаних кримінальних провадженнях фактично здійснювалося прокурорами без процесуальних повноважень, тобто, неналежними суб`єктами.
В подальшому кримінальні провадження неодноразово підлягали об`єднанню та виділенню. При цьому такі рішення приймалися неповноважними, на думку скаржника, прокурорами, та в подальшому неповноважні прокурори здійснювали процесуальне керівництво у об`єднаних та виділених провадженнях, що свідчить про системне порушення процесуального закону збоку керівника органу прокуратури, а звідси наслідком є незаконність прийнятих процесуальних документів та неналежність доказів, зібраних в ході досудового розслідування.

Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України, у конкретному кримінальному провадженні, є обов`язковою, як і її підписання відповідною особою, що її винесла.

Не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст. 36 КПК України, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.
Так, на думку адвоката, реєстратор - слідчий ОСОБА_12 безпідставно зазначив у витязі з ЄРДР станом на 07.02.2017 р. по кримінальному провадженню № 0002288 від 25.12.2016 р. інформацію про прокурора: «Прокурор: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ».

В подальшому відповідно до незаконної постанови про зміну групи прокурорів від 02.05.2018 р. було призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0002288 від 25.12.2016 р.: «У складі прокурорів Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 ». Цю інформацію було зазначено реєстратором - старшим слідчим ОСОБА_18 у витягах від 18.06.2018 та від 03.10.2018 р.

Та з невідомих підстав наприкінці досудового розслідування у витягу з ЄРДР станом на 11.07.2019 року по кримінальному провадженню № 0002288 від 25.12.2016 р. реєстратор - старший слідчий ОСОБА_18 зазначає наступну інформацію про прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво: « ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 ».

Сторона захисту вважає, що відомості про прокурорів до ЄРДР в усіх випадках було внесено безпідставно та це не підтверджується документально.

Вказані порушення, допущені під час досудового розслідування, є істотними.
А тому скаржник просить визнати протиправною бездіяльність керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2, яка полягає у не призначенні прокурора у конкретних кримінальних провадженнях після початку досудового розслідування, в рамках кримінального провадження, яке є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні.

ОСОБА_11 скаргу свого адвоката підтримав в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 просили скаргу задовольнити. Захисники потерпілих адвокати ОСОБА_20 та ОСОБА_21 зазначили, що з доводами скарги погоджуються, але остаточно визначитися з підтриманням зможуть лише при отриманні витребуємих в обґрунтування скарги відомостей за клопотанням адвоката обвинуваченого.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_22 та обвинувачений ОСОБА_10 залишили питання розгляду скарги на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги категорично заперечував, зазначивши, що на його думку бездіяльність керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2, яка полягає у не призначенні прокурора у конкретних кримінальних провадженнях не є предметом оскарження на підставі ст.303 КПК України в підготовчому судовому засіданні, всі відомості про які зазначає адвокат обвинуваченого можуть бути та будуть надані суду в ході судового розгляду на підставі та в порядку ст.317 КПК України.

Суд, вивчивши доводи та мотиви заявленої скарги, вислухавши думку всіх учасників та сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

На досудовому розслідуванні відповідно до вимог ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, що чітко визначені в ст.303 ч.1 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені п.5 та 6 частини 1 ст.303 КПК України, а саме:

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Оскаржуванні рішення, чи бездіяльність під вказані пункти не підпадають.

Окрім цього слід зазначити, що відповідно до ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. А тому заява адвоката обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що всі рішення приймалися неповноважними прокурорами, та в подальшому неповноважні прокурори здійснювали процесуальне керівництво у об`єднаних та виділених провадженнях, що свідчить про системне порушення процесуального закону збоку керівника органу прокуратури, а звідси наслідком є незаконність прийнятих процесуальних документів та неналежність доказів, зібраних в ході досудового розслідування є необґрунтованим, а висновки про неналежність доказів є передчасними, оскільки такі докази навіть не надавалися суду та не були заявлені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.22,37,89, 110, 303, 309, 314, 317 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 на бездіяльність керівника органу прокуратури -відмовити у повному обсязі.

Повний текст ухвали буде виготовлений 30.04.2020 р. о 14:00 год.

Суддя ОСОБА_1