Провадження № 1-кп/643/1421/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005443 від 08.10.2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який працює водієм в ТОВ ВТФ «Фармаком», одружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2019 року приблизно о 18-00 год. за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті стійких неприязних взаємовідносин, між зазначеними особами виникла сімейна сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільнонебезпечних наслідків та бажаючи діяти таким чином, з метою спричинення тілесного ушкодження останній, ОСОБА_5 , стоячи обличчям до ОСОБА_4 , кулаком правої руки зі значною силою наніс останній один удар в ліву частину обличчя, чим спричинив синець на голові. Продовжуючи свої злочинні дії та усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно та цілеспрямовано, стоячи обличчям до ОСОБА_4 , наніс один удар кулаком лівої руки по правій частині голови останній, чим спричинив травматичний набряк м`яких тканин на голові. Згідно висновку судовомедичної експертизи № 09/1382 від 18.10.2019 року, у ОСОБА_4 малися ділянки травматичного набряку м`яких тканин та синці на голові. По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.3 «Б», п. 2.3.5 Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 «Правила судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

В ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось. Зазначив, що 06.10.2019 року між ним та дружиною ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого він наніс останній удари в область голови за обставин, вказаних вище.

Суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.
Судом вивчалась особистість ОСОБА_5 та встановлено, що він працює водієм в ТОВ ВТФ «Фармаком», за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 23.10.2019 року укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов вказаної угоди ОСОБА_5 зобов`язується повно та беззастережно визнати свою вину у обсязі та за обставин, викладених у повідомленні про підозру та обвинувальному акті в ході судового провадження. Матеріальних претензій до обвинуваченого потерпіла ОСОБА_4 не має. Зважаючи, що вчинений злочин є злочином невеликої тяжкості та чинне законодавство України передбачає можливість укладення угоди про примирення у такій категорії справ, сторони вважають за необхідне узгодити розмір покарання, що необхідно призначити ОСОБА_5 в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 грн.

В судовому засіданні потерпіла та обвинувачений зазначили, що підтримують угоду про примирення, укладену між ними 23.10.2019 року, та просять її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання. На уточнююче запитання суду пояснив, що має фінансову можливість сплатити штраф.

Потерпіла просила затвердити угоду про примирення від 23.10.2019 року та призначити узгоджене сторонами покарання.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні також з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного та засад диспозитивності кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо можливості затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався. Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ходу судового розгляду кримінального провадження не надходило, а також враховуючи добросовісне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу згідно даного вироку суду.
Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377, 471, 473, 474-476 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 23.10.2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005443 від 08.10.2019 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850,00 грн. (вісімсот пятдесят гривень).

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1