Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8070/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме - заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 19:00 по 7:00 год.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області та до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області або інших органів державної влади з приводу притягнення його до кримінальної відповідальності; - не відлучатися із м. Бердичева Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Визначено дату закінчення дії ухвали - 24.02.2020 включно.
В апеляційній скарзі прокурор просить вище зазначену ухвалу скасувати, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому, зазначає, що хоча слідчий суддя обґрунтовано і взяв до уваги те, що підозрюваний неодноразовою притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні 15-и епізодів корисливих правопорушень, можливе покарання, разом з цим належно не врахував, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований. Крім того, згідно показань ОСОБА_7 та інших свідків, останній неофіційно працює лише протягом останніх 2 місяці, з часу повернення у 2018 році з тимчасово окупованої території. Вважає, що висновок суду про те, що ОСОБА_7 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . разом з співмешканкою жодним чипом не підтверджує міцність соціальних зв`язків останнього, а навпаки вказує, що підозрюваний проживає без законних підстав та знову ж таки в шлюбі з співмешканкою не перебуває, спільних дітей немає. На даний час існують ризики передбачені ст.177 КІІК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом неявки чи несвоєчасної явки до суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення проти задоволення цієї апеляційної скарги підозрюваного, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини та зазначає, що наявні вагомі докази того підозрюваний ОСОБА_7 причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, підозрюваний має середній вік, задовільний стан здоров`я, має постійне місце проживання, де проживає зі співмешканкою, у даний час працює неофіційно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, розмір майнової шкоди, у завданні якої він підозрюється, становить близько 26000 грн., існує ризик повторення ним протиправної поведінки, а саме - вчинення нових кримінальних правопорушень зокрема, крадіжок, визнає вину у вчиненні злочинів, у скоєнні яких підозрюється, та прийшов до висновку про обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме - домашнього арешту

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до норм ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи в межах зазначеного кримінального провадження щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею враховано всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178, 181 КПК України, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу.

Зокрема слідчим суддею перевірено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України. Належно з`ясовано, що клопотання слідчого містить виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні правопорушень, посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, які є достатніми на стадії досудового розслідування для застосування запобіжного заходу.

Також слідчим суддею перевірено, що за матеріалами кримінального провадження існує певний ступінь ризиків, яким необхідно запобігти, шляхом застосування запобіжного заходу, а саме спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші правопорушення, що не заперечується й прокурором у апеляційній скарзі.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, взявши до уваги вище зазначені обставини, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, дані, що характеризують особу підозрюваного, обґрунтовано дійшов висновку, що у даному кримінальному провадженні необхідним запобіжним заходом буде домашній арешт, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 відповідні процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, зазначений запобіжний захід, яким підозрюваному заборонено залишати житло з 19-00 по 07-00 за місцем його проживання, є співмірним з існуючими ризиками та відповідає викладеним обставинам у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, в даному випадку, апеляційний суд зважає і на те, що підозрюваний повністю визнає свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, та дотриманням в повному обсязі підозрюваним ОСОБА_7 відповідних процесуальних обов`язків під час досудового слідства у провадженні, що підтверджено й прокурором в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме - заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 19 год. по 07 год. до 24 лютого 2020 року, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :