Справа № 728/907/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/564/20
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта повна вища, розлученого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, інваліда третьої групи,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, оскільки з дня звільнення його з місць позбавлення волі після умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання пройшов 1 рік і 1 день, що становить більше половини строку призначеного йому додаткового покарання, також відділі пробації не має претензій щодо виконання ним покладених на нього обов`язків і його поведінка була сумлінною.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року у застосуванні до засудженого ОСОБА_6 , умовно-дострокового звільнення як від додаткового покарання відмовлено.

В основу свого рішення суд поклав те, що ОСОБА_6 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, задоволений цивільний позов не відшкодував, в клопотанні не навів обставин та доказів, які б свідчили про його сумлінне ставлення до праці. В таких правовідносинах посилання лише на стан здоров`я в противагу наведеним вище обставинам, не може бути підставою для задоволення клопотання.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та ухвалити нову, якою звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від додаткового покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.08.2016 року у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що його сумлінне ставлення до праці вже було встановлено ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 24.05.2019 року, якою його було звільнено умовно-достроково від відбуття основного покарання. Зазначає, що без встановлення факту сумлінного відношення до праці його б умовно-достроково з місця позбавлення волі не звільнили б. Посилається на інвалідність, що керування транспортним засобом, пересування містом є для нього життєво необхідним. Вказує, що влаштувався на роботу підсобного працівника з неважкими фізичними завданнями.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини покарання, яка зазначена у ч.3 ст.81 КК України.

Таким чином, з огляду на п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування не лише основного, а і додаткового покарання, призначеного за необережний тяжкий злочин, може бути застосоване при дотриманні сумлінної поведінки і ставлення до праці та відбуття засудженим не менше половини строку покарання.

Строк додаткового покарання, виходячи із норм ч.3 ст.55 КК України обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджено вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2016 року за ч.2 ст.286 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 24 травня 2019 року засудженого ОСОБА_6 від відбуття основного покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2016 року у виді позбавлення волі звільнено умовно-достроково на 1 рік і 146 дні.

Після умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 перебуває на обліку у Бахмацькому відділі пробації.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення від покарання є правом, а не обов`язком суду, і з врахуванням встановлених обставин справи в їх сукупності, даних про особу засудженого, дійшов до висновку, що у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

Так, засуджений ОСОБА_6 відбув половину строку призначеного додаткового покарання, однак злочин, за який його засуджено вчинив в стані алкогольного сп`яніння, задоволений цивільний позов не відшкодував, в клопотанні не навів обставин та доказів, які б свідчили про його сумлінне ставлення до праці.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані йому матеріали, зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від додаткового покарання відповідно до ст. 81 КК України, згідно якої умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов.

При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що, відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а й безпосередньо кару засудженого, а тому, враховуючи характер скоєного ним злочину, який був вчинений ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, наслідки, які настали, а саме спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, від яких вона померла, колегія суддів вважає передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Врахувавши наведене, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4