Дата документу 20.05.2020 Справа № 323/3503/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/3503/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/859/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 4 лютого 2020 року, якою задоволено подання начальника ДУ «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» про встановлення у відношенні засудженого ОСОБА_7 адміністративного нагляду на строк 18 місяців, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, 2 грудня 2019 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшло подання начальника ДУ «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» про встановлення у відношенні засудженого ОСОБА_7 адміністративного нагляду на строк 18 місяців, з покладенням на нього певних обмежень: заборонити вихід з будинку (квартири) з 21 години до 5 години ранку наступного дня; заборонити перебувати в ресторанах, готелях, гуртожитках, вокзалах, ринках, кафе, барах де продаються спиртні напої, кіосках з метою покупки спиртних напоїв, крамницях і спецвідділах по продажу вино-горілчаних виробів; заборонити виїзди за межі адміністративно-територіальної одиниці місця проживання в особистих справах без дозволу посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд і зобов`язати повідомляти цих осіб про виїзди за межі адміністративно-територіальної одиниці місця проживання по службовим справам; зобов`язати явкою на реєстрацію до відділу поліції (за місцем проживання) в призначений день тижня чотири рази на місяць з 9 години по 18 годину на протязі строку адміністративного нагляду.
Своє рішення про задоволення подання про встановлення адміністративного нагляду суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризувався негативно, мав 9 стягнень, заохочень не мав, що свідчить про відсутність позитивної поведінки ОСОБА_7 протягом всього часу відбування покарання, його вперте небажання ставати на шлях виправлення та небезпеку для суспільства.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та зняти з нього адміністративний нагляд.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час відбування покарання до нього упереджено ставився начальник колонії, зловживав владою, незаконно притягав його до відповідальності, порушував його право на захист, штучно придумував нібито порушення, безпідставно поміщав до ізолятора.

Через такі дії начальника колонії його батьки звертались зі скаргою до прокуратури області та Міністра юстиції України, а він також звернувся зі скаргою до прокуратури області та ДБР з приводу грубих порушень закону та Конституції України, а також зловживання владою зі сторони адміністрації та начальника колонії.

Звертає увагу, що він ніколи не був злісним порушником режиму відбування покарання, ходив на роботу, щоб сплачувати аліменти своїй дитині, наркотики та алкоголь не вживав, в азартні ігри не грав, є інвалідом 3 групи, має тяжке хронічне захворювання, потребує постійного нагляду та лікування, має маленьку дитину на утриманні, сплачує аліменти, має старих батьків.

Також зазначає, що він відбував покарання за вчинення дрібної крадіжки, яку вчинив через скрутне матеріальне становище, свою вину визнав та розкаюється у вчиненому, обтяжуючих покарання обставин немає, кримінальним лідером він не являється.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційний скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ленінград РФ, росіянин, громадянин України, одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше 12 разів судимий, відбував покарання в Державній установі «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 року, яким він визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та засуджений у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_7 було зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 23 жовтня 2017 року по 21 травня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року ОСОБА_7 було зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 13 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2018 року ОСОБА_7 також було зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 21 червня 2017 року по 3 липня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, кінець строку відбування покарання припадав на 23 лютого 2020 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місця позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Згідно з п. «б» ст. 3 вищевказаного Закону, адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

При цьому, про вперте небажання особи стати на шлях виправлення та небезпеку засудженого для суспільства свідчить його незадовільна поведінка, порушення вимог режиму, невиконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, порушення дисципліни.

Для встановлення необхідності застосування до звільненої особи адміністративного нагляду повинна враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання, а також дані про його попередні судимості та характеристика з місць позбавлення волі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14 квітня 2017 року.

Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі з 14 квітня 2017 року характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму тримання, мав 2 стягнення, заохочень не мав.

У Державній установі «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» відбував покарання з 23 липня 2018 року, за період відбування покарання характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, мав 7 стягнень, заохочень не мав.

При апеляційному розгляді встановлено, що під час відбування покарання в Державній установі Оріхівська виправна колонія (№ 88)», засуджений в цілому характеризувався негативно.

Так, згідно наявної в матеріалах провадження характеристики від 26 листопада 2019 року, засуджений ОСОБА_7 на виробництві установи не працевлаштований, ставлення до праці незадовільне. Не дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Намагається самостійно виконувати роботи з самообслуговування, не має достатньо навичок для їх виконання. За характером хитрий, скритний, до себе не вимогливий. Не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Не приймає участі в самодіяльних організаціях установи. Не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування (а.с. 3).

Крім того, згідно довідки начальника відділення СПС на ОСОБА_7 під час відбування покарання було накладено 9 стягнень у вигляді 3 доган, 3 суворих доган та 3 поміщень до ДІЗО, а будь-які заохочення взагалі не накладались (а.с. 4).

Обставини, за яких на ОСОБА_7 було накладено вищевказані стягнення, детально викладені в наявних у матеріалах провадження рапортах та висновках адміністрації колонії, письмових поясненнях засудженого про обставини допущених ним порушення, а також у постановах про накладення дисциплінарних стягнень, які особисто підписувались засудженим (а.с. 8-18, 34-50, 53-65, 68-80, 86).

Відсутність будь-яких заохочень за весь період перебування в місцях позбавлення волі з квітня 2017 року по лютий 2020 року, а також вказані вище стягнення, останнє з яких було накладено 20 січня 2020 року (а.с. 86), їх вид та кількість, свідчать про відсутність позитивної сумлінної поведінки засудженого протягом всього часу відбування покарання.

Також колегія суддів не може не врахувати, що ОСОБА_7 раніше 12 разів притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, у тому числі умисних корисливих злочинів середньої тяжкості та тяжких, а також у сфері обігу наркотичних засобів, раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає.

Враховуючи попередній кримінальний досвід та поведінку засудженого за весь період відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечними для суспільства.

Даний висновок суду ґрунтується на досліджених в процесі судового розгляду матеріалах особової справи засудженого.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що нібито вчинені ним порушення є надуманими, а начальник колонії ставився до нього упереджено, є аналогічними тим, які були перевірені судом першої інстанції, який проаналізувавши їх, прийшов до обґрунтованого висновку про їх неспроможність з викладенням мотивів, з якими колегія суддів повністю погоджується.

Незважаючи на оскарження засудженим трьох останніх дисциплінарних стягнень від 26 листопада 2019 року, 26 грудня 2019 року та 20 січня 2020 року, факти накладення перших 9 стягнень, що були отримані за період з 11 липня 2017 року по 5 вересня 2019 року, засудженим ОСОБА_7 взагалі не оскаржувались, і навіть їх наявності (разом з відсутністю будь-яких заохочень) достатньо щоб прийти до висновку про систематичність вчинення ним порушень режиму відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що було порушено його право на захист через ненадання можливості скористуватись послугами адвоката, повністю спростовуються наявними розписками та актами, відповідно до яких, ОСОБА_7 надавали можливість повідомити родичів та адвоката про накладене дисциплінарне стягнення, але він від цього відмовлявся.

Інші доводи апеляційної скарги засудженого, в тому числі про те, що він не вживав наркотики та алкоголь, в азартні ігри не грав, є інвалідом 3 групи, має тяжке хронічне захворювання, потребує постійного нагляду та лікування, має маленьку дитину на утриманні, сплачує аліменти, має старих батьків, вчинив злочин через скрутне матеріальне становище, свою вину визнав та розкаюється у вчиненому, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції було враховано всі обставини при вирішенні питання про встановлення у відношенні засудженого ОСОБА_7 адміністративного нагляду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі та надавши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_7 вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечними для суспільства, тому судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 4 лютого 2020 року, якою задоволено подання начальника ДУ «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» про встановлення у відношенні засудженого ОСОБА_7 адміністративного нагляду на строк 18 місяців, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4