печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2019 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року,-
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, вказуючи наступне. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року по справі №757/73659/17-к задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна внесене у кримінальному провадженні №0000142 від 17.03.2017 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 205 ч.ч.1, 2, 209 ч.2, 212 ч.3, 222-1 ч.2, 309 ч.1, 364 ч.2, 366 ч.1 КК України та накладено арешт на цінні папери ПАТ «Кагарлицьке» (), міжнародний ідентифікаційний номер UA, свідоцтво про реєстрацію випуску №86/1/2015 від 28.07.2015, у кількості 114 244 128 штук вартістю 28 561 032 грн. Зазначені цінні папери належать ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ201216/01-1 від 20.12.2016 року, тому арешт підлягає скасуванню.
В заяві поданій до суду адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, судовий розгляд просив проводити без його участі.
Прокурор ОСОБА_6 до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до наступного висновку.
Департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000142 від 17.03.2017 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 205 ч.ч.1, 2, 209 ч.2, 212 ч.3, 222-1 ч.2, 309 ч.1, 364 ч.2, 366 ч.1 КК України.
В рамках вказаного провадження, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року по справі №757/73659/17-к було накладено арешт на цінні папери ПАТ «Кагарлицьке» (), міжнародний ідентифікаційний номер UA, свідоцтво про реєстрацію випуску № НОМЕР_1 від 28.07.2015, у кількості 114 244 128 штук вартістю 28 561 032 грн.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Таким чином, виходячи з наведених положень статті 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.
Так, відповідно до статті 170 КПК України, в редакції станом на час розгляду даного клопотання, арешт може бути накладено: на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України; на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини 1 статті 96-2 КК України; на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у вигляді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
При накладенні арешту слідчий суддя, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, виходив з того, що на час розгляду клопотання, були достатні дані для висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотних наслідків.
Проте, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна та незважаючи на значну тривалість досудового розслідування, прокурором не надано суду доказів того, що ПАТ«Кагарлицьке» () на цінні папери якого накладено арешт, причетне до кримінального правопорушення та вказаного кримінального провадження.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Статтею 170 КПК України заборонено застосування арешту майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, від 07 лютого 2014 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та його змісту, вбачається застереження щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими(особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Також Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ застерігає, що метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні. Враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути спів розмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або ж, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.
Як встановлено пунктом 2 частини 1 статті 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на зміст завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, завдання слідчого судді полягає, у тому числі, у недопущенні піддання особи у такому кримінальному провадженні необґрунтованому процесуальному примусу та застосування неналежних правових процедур до учасників кримінального провадження.
Стосовно ПАТ«Кагарлицьке» (), а також співробітників підприємства, кримінальне провадження не відкрито, підозра у вчиненні будь-якого злочину нікому не вручена. ОСОБА_5 не має будь-якого відношення до протиправної діяльності, яка входить до предмету досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки останній відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ201216/01-1 від 20.12.2016 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 купив у ОСОБА_7 101 851 336 простих іменних акцій ПАТ «Кагарлицьке». Тобто 89,15% простих іменних акцій ПАТ «Кагарлицьке».
Виходячи з викладеного, враховуючи зміст фабули кримінального правопорушення та тривалість досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для подальшого арешту, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не надав слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та скасувати арешт на цінні папери Публічного акціонерного товариства «Кагарлицьке».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 174,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року по справі №757/73659/17-к на цінні папери Публічного акціонерного товариства «Кагарлицьке», міжнародний ідентифікаційний номер UA, свідоцтво про реєстрацію випуску № НОМЕР_1 від 28.07.2015, у кількості 114 244 128 штук вартістю 28 561 032,00 грн.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1