КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25.02.2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ВирокомГолосіївського районного суду міста Києва від 25.02.2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Офірна Фастівського району Київської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та виправдано на підставі ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України.
Своє рішення суд мотивував тим, що стороною обвинувачення в ході судового розгляду не доведено наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 умислу на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому суд дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні - шість патронів калібру 7,62х54R, що зберігаються на складі озброєння УЛМТЗ ГУ НП в місті Києві згідно приймального акту №342 від 21.09.2016 року, - передано до натурно-довідкової колекції Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України. Процесуальні витрати в розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок - вартість проведеної Київським міським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судово-балістичної експертизи №824 від 22.08.2016 року - віднесено на рахунок держави.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах придбав без передбаченого законом дозволу бойові припаси: 12 гвинтівочних патронів до військової нарізної вогнепальної зброї зразка 1985 року, калібру 7,62х54R з бронебійно-запалювальними кулями «Б-32» та один гвинтівочний патрон зразка 1930 року, калібру 7,62х54Rз трасуючею кулею зі свинцевим осердям «Т-30», які став зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу. 08.08.2016 року близько 07:30год. за результатами обшуку за вказаним місцем проживання обвинуваченого працівниками поліції виявлено та вилучено вказані бойові припаси, які ОСОБА_7 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 25.02.2019 року у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений, будучи учасником бойових дій в Афганістані, обізнаний про види і вигляд бойових патронів, а вилучені за місцем його проживання патрони виготовлені в СРСР; показання обвинуваченого спростовуються відповіддю з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про те, що в асортименті магазину та продажі боєприпасів до військової зброї, які були вилучені у ОСОБА_7 , ніколи не було; також, на думку, апелянта залишено поза увагою показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та експерта ОСОБА_12 , які можуть істотно вплинути на висновки суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку та доводів, викладених у апеляційній скарзі прокурора; вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав; пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; провівши судовий розгляд у частині допиту обвинуваченого, свідка ОСОБА_12 , дослідивши наявні у матеріалах кримінального провадження докази, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши і перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою, зазначаються, зокрема, підстави для виправдання обвинуваченого з наведенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

При перевірці матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції зазначенимвимогам кримінального процесуального закону відповідає.
Так, судом першої інстанції допитано обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , експерта ОСОБА_12 та досліджено надані стороною обвинувачення докази:
- дані протоколу обшуку від 08.08.2016 року та фототаблицю до нього, згідно якого в рамках досудового розслідування кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.08.2016 року слідчим проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 , виявлено та вилучено 13 предметів, схожих на набої з маркуванням «17 85» та «188 66» (т. 1 а.с. 7-9, 10-20);
- дані висновку судово-балістичної експертизи №824 від 22.08.2016 року, згідно якого 13 предметів, схожих на патрони, що були виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , 12 предметів, схожих на патрони з маркуванням «17 85»,є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї, а саме гвинтівочними патронами зразка 1954 року, калібру 7,62х54R, оснащені бронебійно-запалювальними кулями «Б-32», промислового виробництва Барнаульського патронного заводу, виготовлені у 1985 році (СРСР), до стрільби придатні; 1 предмет, схожий на патрон з маркуванням «188 66», є боєприпасом до військової нарізної вогнепальної зброї, а саме гвинтівочним патроном зразка 1930 року, калібру 7,62х54R, оснащеним трасуючою кулею зі свинцевим осердям «Т-30», виготовлений промисловим способом на Новосибірському патронному заводі у 1966 році (СРСР),до стрільби придатний (т. 1 а.с. 30-33);

- речові докази: шість патронів калібру 7,62х54R, що зберігаються на складі озброєння УЛМТЗ ГУ НП в місті Києві (т. 1 а.с. 38).
- фіскальні чеки магазину «Зброя» Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Арм Спорт» від 21.12.2012 року, 11.01.2013 року, 13.06.2013 року, 19.06.2013 року та 05.03.2014 року, згідно яких у вказаному магазині було придбано патрони калібру 7,62х54R (т. 2 а.с. 83-87).
Наведені докази суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, і дійшов висновку, що докази, надані стороною обвинувачення, є неналежними та недопустимими.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки органом досудового розслідування не доведено наявність у ОСОБА_7 умислу на вчиненні інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_7 дав показання про те, що з 2011 року він має у користуванні мисливський карабін, патрони до якого купував у спеціалізованому магазині. Усерпні 2016 року за місцем його проживання працівниками поліції було проведено обшук, в ході якого він добровільно видав їм патрони, які придбав у період часу з 2012 року по 2014 рік у спеціалізованому магазині відповідно до калібру його мисливської зброї. Тільки в ході досудового розслідування йому стало відомо про те, що вилучені у нього патрони є бойовими припасами.
Допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції експерт ОСОБА_12 підтримав висновки експертизи у повному обсязі та зазначив,
що бойові патрони відрізняється від мисливських маркуванням: зазначенням року, місця випуску та калібру та кольором. Надані йому для дослідження патрони калібру 7,62х54R з маркуванням неможливо придбати у магазині, оскільки вони є бойовими.

Разом з цим, ОСОБА_7 надав суду чеки, з яких убачається, що в період часу з 2012 по 2014 рр. в магазині «Зброя» за адресою: м. Київ, пров. Нестогрівський, 7-9, літ. А, він придбав патрони Tulammo 7,62х54 R такого ж калібру, як і вилучені у нього, які. згідно висновку експертизи, є бойовими припасами.
Тобто, надані обвинуваченим чеки свідчать про придбання патронів калібру 7,62х54R умагазині «Зброя», однак не містять даних про те, які саме ОСОБА_7 там придбав патрони: мисливські чи військові.
При цьому, як на доказ, сторона обвинувачення посилається на лист за підписом директора магазину «Зброя» ОСОБА_14 , з якого убачається, що «гвинтівочний патрон зр.1954р. калібру 7,62Х54R, оснащені бронебійно-запалювальними кулями «Б-32», промислового виробництва Барнаульського патронного заводу, виготовлені у 1985 р. СРСР; гвинтів очний патрон зр. 1930р., калібру 7,62Х54R, оснащені трасуючими кулями зі свинцевим осердям «Т-30», промислового виробництва Новосибірського патронного заводу у 1966 р. СРСР в продажу не має і також ніколи не було».
Однак відомості, що містяться у зазначеному листі, колегія суддів уважає недопустимим доказом, оскільки особу директора магазину «Зброя» - ОСОБА_15 органом досудового розслідування належним чином у процесуальному порядку не встановлено та не попереджено його про кримінальну відповідальність за ст. 67 КПК України.
Одночасно слід зазначити, що з обвинувального акту убачається, що органом досудового розслідування час, місце та обставини придбання ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу бойових припасів не встановлено. Разом із цим версія обвинуваченого про те, що вилучені у нього бойові припаси він придбав у магазині, не перевірена належним чином, а відтак органом досудового розслідування у передбаченому законом порядку не зібрані докази на її спростування.
Висновок судово-балістичної експертизи №824 від 22.08.2016 року та показання експерта ОСОБА_12 у суді підтверджують, що у ОСОБА_7 вилучено боєприпаси до військової нарізної вогнепальної зброї, однак ці докази прямо не вказують на наявність у нього умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно змісту диспозиції ч. 1 ст. 263 КК України суб`єктивна сторона незаконної дії з боєприпасами характеризується тільки прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Згідно з п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам лише дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.
Як убачається із матеріалів справи у ОСОБА_7 наявний дозвіл на право зберігання, носіння мисливської нарізної зброї № НОМЕР_1 .
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається Європейським судом з прав людини як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно приписів ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 умислу на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, «поза розумним сумнівом».
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування та постановлення нового вироку, передбачених ст.ст. 409, 420 КПК України, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25.02.2019 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
_______________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3