ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/972/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/2/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за № 11-кп/817/2/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 за ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.185 КК України за ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покрання за вказазий злочин у виді 2 років позбвалення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком приєднано покарання за вироком Бережанського районного суду від 9 лютого 2015 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Згідно з вироком суду, обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 25 червня 2015 року приблизно о 23 год. за попередньою змовою між собою і в групі осіб з метою вчинення крадіжки металевих швелерів із господарства ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_3 , з міста Бережани пішли в село Посухів Бережанського району по мотоблок із причепом, належний ОСОБА_7 , і на ньому приблизно о 23 год.50 хв. приїхали в Бережани, до господарства потерпілої та переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає шляхом вільного доступу через хвіртку, яка не була зачинена на замок, зайшли на територію господарства потерпілої, звідки з-під її будинку таємно викрали три металеві швелери довжиною по 5 м. кожен, загальною вартістю з урахуванням зносу 1830 грн., які помістили на причіп мотоблоку, і перевезли в с. Посухів Бережанського району, до місця проживання ОСОБА_7 , тобто обвинувачені з викраденими швелерами з місця вчинення кримінального правопорушення скрились, і таким чином отримали реальну можливість на власний розсуд розпорядитись викраденим майном.

На наступний день викрадені швелери реалізували, а отриманими від їх продажі грошима поділились. Своїми діями спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 1830 грн.

Будучи незгідним із вказаним вироком, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати у звязку з відсутністю у його діях складу інкримінованого йому злочину.

Зазначає, що умислу на співучасть у вчиненні крадіжки у нього не було, натомість, вважав, що лише допомагав своєму знайомому ОСОБА_8 , який запропонував йому забрати швелери. Вказує на те, що, дізнавшись про викрадення швелерів з власної ініціативи відкупив їх у ОСОБА_10 , якому вони їх реалізували, та в подальшому повернув їх потерпілій ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок суду законним та обгрунтованим; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, визнавши їх належними, допустимими та достатніми для засудження ОСОБА_7 .

Зокрема, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки швелерів суд обгрунтовано зіслався на його ж показання про те, що він, допомагаючи ОСОБА_8 в нічний час забирати швелери з невідомого господарства за відсутності його власника, і відвозити їх по місцю свого проживання в село Посухів Бережанського району та особисто домоляючись про їх реалізацію з ОСОБА_10 , який придбав їх за 900 грн., запевняючи останнього про те, що швелери не крадені, а його власні, ділячи гроші від їх реалізації з ОСОБА_8 , усвідолював те, що вчиняє у групі з ОСОБА_8 крадіжку чужого майна.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у скоєнні крадіжки суд обгрунтовано взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків та потерпілої , а саме:

з показань обвинуваченого ОСОБА_8 , який повністю визнав свою вину у вчиненні крадіжки металевих швелерів з подвіря ОСОБА_9 суд встановив, що вони разом з ОСОБА_7 у нічний період доби 25.06.2015 року без відома власника проникли на територію її домогосподарства в АДРЕСА_3 , де знаходились 3 металевих швелери довжиною по 5 метрів, які погрузили на мотоблок, відвезли до господарства ОСОБА_7 та продали йому знайомому ОСОБА_10 , поділивши кошти від їх реалізації;

- покази потерпілої ОСОБА_9 про те, що вранці 26 червня 2015 року вона виявила крадіжку з подвір"я власного господарства трьох металевих швелерів, про що повідомила поліцію та сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обвинувачених одразу ж знайшли, вони просили у неї вибачення, пояснивши, що вчинили цю крадіжку, бо були не зовсім тверезі. При проведенні слідчого екперименту у неї на подвірї вони в деталях розказали про вчинене, розкаялися в своїх діях ;

дані, здобуті в результаті проведеного з участю підозрюваних слідчого експерименту від 14 липня 2015 року з фотографіями, під час якого останні детально розповіли, про попередню домовленість між собою щодо крадіжки металевих швелерів із подвір"я потерпілої ОСОБА_9 і показали, з якого саме господарства вони вчинили цю крадіжку, де знаходилися швелери, як вони їх виносили, куди завантажили та доставили їх . Покази обох обвинувачених співпали в деталях, хоч слідчі експерименти проводилися з кожним обвинуваченим окремо, що свідчить про узгодженість їх дій, і про те, що вказане кримінальне правопорушення вчинили саме обвинувачені;

- показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були понятими при проведенні слідчого експерименту та розповіли суду про те як обвинувачені в деталях показали обставини вчиненої ними крадіжки та повністю визнали свою вину ;

а також показаннями свідка ОСОБА_10 , який є знайомим ОСОБА_7 про те що в червні 2015 року до нього подзвонив останній та запропонував продати металеві швелери, які вони разом забрали з господарства ОСОБА_7 , який запевняв його що ці швелери є його власними , що відбувалось в присутності ОСОБА_8 , які він придбав за кошти в сумі 900 грн та які на наступний день у нього були вилучені працівниками поліції, кошти які він заплатив ОСОБА_7 останній йому повернув.

Вказані показання є послідовними та узгоджуються як між собою так і в сукупності з письмовими та речовими доказами, якими суд також обгрунтував прийняте рішення, зокрема: заявою потерпілої ОСОБА_9 від 26 червня 2015 року в Бережанське РВ УМВСУ в Тернопільській області про те, що в ніч з 25 на 26 червня 2015 року невідомі особи з подвіря її господарства, що знаходиться в АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу викрали три металеві швелери довжиною кожен по 5 м. та даними, зафіксованими в протоколі за наслідками проведеного огляду місця події господарства потерпілої ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 від 26 червня 2015 року, під час якого було оглянуто подвір"я потерпілої та встановлено, що біля самого будинку знаходяться три металеві швелери довжиною 5 м. кожен; а також даними огляду металевих швелерів, які добровільно видав ОСОБА_10 - особа, яка придбала в обвинуваченого ОСОБА_7 вказані швелери та постановою від 29 червня 2015 року про визнання і приєднання вказаних швелерів до матеріалів провадження в якості речових доказів.

Ці докази є належними і допустимими, угоджуються між собою та в достатній мірі підтверджують винуватість ОСОБА_7 у скоєнні крадіжки а також спростовують доводи обвинуваченого щодо її невчинення.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, серед яких: ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що помякшують покарання.

Зокрема, врахував ступніь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, особу овбинуваченого, який є молодого віку, відсутність скарг на нього за місцем проживання, а також наявність судомотсі, скоєння вказаного злочину під час іспитового строку. Останнє характеризує його як особу, схильну до протиправних проявів, і давало суду підстави вважати, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну дільність.

Обставиною що помякшує покарання ОСОБА_7 суд визнав відшкодування шкоди потерпілій та врахував її думку щодо непризначення йому суворого покарання. Обтяжуючих його покарання обставин не встановив.

Беручи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства та вірно призначив йому покарання обравши найтяжчий вид визначений санкцією ч.2 ст.185 КК України - позбавлення волі, проте визначивши розмір, наближений до мінімального. Врахувавши при цьому вимоги ч.3 ст.78 КК України щодо обовязкового призанчення покарання за правилами ст.71 КК України у разі вчинення особю нового злочину протягом іспитового строку

Колегія суддів вважає що саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що те, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок районного суду щодо нього без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2015 року щодо нього залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а обвинуваченим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи