В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:
у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0003369 від 07.11.2019 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,
захисник адвокат: ОСОБА_5 ,
обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 16.10.2019 приблизно о 22.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля магазину «Садко» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, 82, побачив ОСОБА_6 , який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння та в кишені останнього помітив мобільний телефон. В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння чужим майном.
Приблизно о 22.05 год. ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та потерпілий ОСОБА_6 перебуває в безпорадному стані, з задньої кишені штанів останнього викрав мобільний телефон марки HUAWEIMate 10 Lite, синього кольору, 4/64 Gb, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , вартістю 5843 гр. 50 коп.
Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 5843 грн. 50 коп.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України, розкаювався та показав, що дійсно він 16.10.2019 приблизно о 22.05 год. перебуваючи поблизу магазину «Садко» за адресою Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, 82, вчинив крадіжку мобільного телефону у ОСОБА_6 , каявся, просив суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, заяв про відкладання слухання справи не надав.

Таким чином, у порядку ст. 325 КПК України вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 КПК України, а претензій майнового характеру він не має.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає - визнання вини.
Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, відповідно до наказу МОЗ України № 1063 від 13.05.2019 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», остання госпіталізація з 23.01.2014 по 21.02.2014 з діагнозом: «Змішані розлади особистості».
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 4892 від 29.11.2019 встановлено, що ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності.
ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У ОСОБА_3 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено.
ОСОБА_3 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.
ОСОБА_3 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Лікування від алкогольної залежності в даний час не потребує оскільки у нього має стан ремісії.
ОСОБА_3 за своїм психічним станом може приймати участь у слідчих діях та у судовому засіданні.
Крім цього ОСОБА_3 під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, на життя заробляє стихійними заробітками, має місце реєстрації, але мешкає за іншою адресою, разом з батьками, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки.
Також суд враховує висновок досудової доповіді органу пробації, згідно з думкою органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: ресурси, що сприятимуть виправленню та ресоціалізації засудженого; соціально-психологічний супровід органом пробації обвинуваченого, готовність обвинуваченого брати участь у пробаційних програмах із втручанням. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання обов`язків на правопорушника, передбаченими п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, - а саме пройти курс пробаційної програми «Зміна прокримінального мислення».
Крім цього суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, повернення викраденого майна потерпілому та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.
Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України відсутні.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі відсутній.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон марки HUAWEI Mate 10 Lite, синього кольору, 4/64 Gb, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , переданий потерпілому ОСОБА_7 на зберігання, залишити у останнього, як у власника майна.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1