№ 317/313/19
№/п 1-кп/317/79/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2020 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000015 від 05.01.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 06 вересня 2010 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.ч. 1, 3 ст. 185, 70, 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням строком 2 роки; 21 лютого 2011 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з випробуванням строком 3 роки; 21 червня 2013 року направлений для виконання вироку в установу виконання покарань; 08 серпня 2013 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців; постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2014 року на підставі акту амністії скорочено строк відбування покарання та 20 жовтня 2015 року звільнений в зв`язку з відбуттям покарання; 28.01.2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років обмеження волі з випробуванням строком 1 рік, 25 лютого 2020 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, 71 КК України, до 3 років 2 місяців обмеження волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.01.2019, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, через не огороджену територію, зайшов на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де викрав розташовані на подвір`ї 2 емульованих відра об`ємом 10 літрів, вартістю 318 гривень 40 копійок, 2 цинкованих відра об`ємом 10 літрів вартістю 46 гривень, 2 емульовані тази об`ємом 30 літрів вартістю 636 гривень, емульовану каструлю об`ємом 5 літрів вартістю 122 гривні 66 копійок, емульовану каструлю об`ємом 10 літрів вартістю 138 гривень 80 копійок, згідно висновку експерта №53/19 від 11.01.2019, тим самим отримав реальну змогу ними розпорядитись з місця скоєння злочину зник.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 , завдана матеріальна шкода на загальну суму 1261,80 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, підтвердив, що дійсно вчинив злочин при вищевикладених обставинах, пояснив суду, що 03.01.2019 року ввечері ОСОБА_4 , зайшов на не огороджену територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де викрав розташовані на подвір`ї речі, що належали ОСОБА_6 . Після скоєного здав викрадене на пункт прийомку металобрухту. Після викриття ОСОБА_4 речі були повернуті потерпілій. На час судового розгляду в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні було досліджено протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 23.01.2019 року, згідно якого ОСОБА_4 пояснив та показав місце скоєння правопорушення та обставини скоєння. (а.с.97-100).

Судом досліджено висновок експерта за результатами проведення судової-товарознавчої експертизи № 53/19 від 11.01.2019 року, згідно з яким вартість викраденого майна становить 1261 грн.80 коп. (а.с.114-117). Вказаний висновок обвинуваченим ОСОБА_4 не оспорювався, а тому зауваження обвинуваченого, що викрадені ним речі не були новими та мали ознаки корозії та іржавими, судом не приймаються до уваги.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, наслідки такого розгляду їй зрозумілі.

Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, їх суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше неодноразово судимий, скоїв правопорушення в період іспитового терміну, офіційно не працює, характеризується за місцем проживання негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному.

Обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочину.

Беручи до уваги характер, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину у період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про його стійку антисуспільну установку та небажання встати на шлях виправлення, суд вважає неможливим застосування відносно обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі.

За правилами ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, в строк остаточно призначеного покарання за сукупністю злочинів зараховується покарання за попереднім вироком повністю або частково відбуте.

Відповідно до вимог ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Цивільні позови не заявлено.

Питання щодо вирішення долі речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

З огляду на поведінку ОСОБА_4 під час судового розгляду, зважаючи на клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу, суд вважає за необхідне та доцільне вирішити питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4, 72 КК України до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 25.02.2020 року за ст.185 ч.2, 71 КК України, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків три роки два місяці позбавлення волі.
Речові докази:
2 емульованих відра об`ємом 10 літрів, 2 цинкованих відра об`ємом 10 літрів, 2 емульовані тази об`ємом 30 літрів, емульовану каструлю об`ємом 5 літрів, емульовану каструлю об`ємом 10 літрів, що передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати переданими їй за належністю.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 обрати запобіжний захід тримання під вартою, взявши ОСОБА_4 під варту в залі суду 10 квітня 2020 року.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання 10 квітня 2020 року.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1