Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 травня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 16 березня 2020 року, якою продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0001211,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 16 березня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14 травня 2020 року.
Мотивував своє рішення суд тим, що прокурором доведено, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тобто можливість ОСОБА_5 вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить підтвердження існування ризиків або встановлення нових ризиків.
На думку захисника, місцевий суд не врахував , що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, де проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми, а тому ризик можливості його переховування від суду є безпідставним. Також вказав, що під час вирішення даного клопотання представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ніяких матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого не заявляли, а потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 взагалі заперечили причетність ОСОБА_5 до скоєного щодо них злочину, просили обрати йому запобіжний захід домашній арешт.
Захисник зазначив, що ні стороною обвинувачення, ні судами не розглядалась можливість застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 квітня 2020 року задоволено подання голови Волинського апеляційного суду та направлено виділені матеріали із кримінального провадження №0001211 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 для розгляду до Рівненського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ч.1, 2 ст.331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Нововолинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0001211 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.186, ч.2 ст.189 КК України.
Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04 листопада 2019 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався під час досудового розслідування ухвалами слідчих суддів, та під час судового розгляду ухвалами суду.
Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст.199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки він обвинувачується у вчиненні трьох тяжких умисних злочинів, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо не зменшення заявлених ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Зокрема, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих злочинів проти власності, які відносяться до категорії тяжких злочинів, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, він не працевлаштований, а отже у нього відсутнє постійне джерело доходів, що, на переконання колегії суддів, свідчить на користь існування заявлених ризиків.
Водночас, наявність на утриманні у ОСОБА_5 малолітніх дітей, враховуючи встановлені обставини даного кримінального провадження, не зменшує наявні ризики та не є тим фактором, який би беззаперечно гарантував належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Щодо наданих стороною захисту заяв від потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то колегія суддів зазначає, що вказані заяви нотаріально не завірені. Окрім того, вказані документи із зафіксованою у них інформацією можуть розглядатись у сукупності з іншими доказами для встановлення винуватості чи не винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, однак не свідчать про відсутність ризику переховування ОСОБА_5 від суду або вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Водночас, колегія суддів зауважує, що місцевий суд, продовжуючи обвинуваченому строк запобіжного заходу, не зазначав про ризик впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що на даний час більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 16 березня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3