В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/14066/19, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 10.09.2019 р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, військовослужбовця за контрактом, водія мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , прапорщика раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення : ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинувачений ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , проходячи службу на посаді водія мінометної батареї, перебуваючи на посаді водія мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , приблизно о 11 год. 40 хв. 10.09.2019 року, на дорозі яка проходить по території Ужгородської ділянки полігону військової частини НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_3 , керуючи технічно справною транспортною машиною марки «ГАЗ» моделі 66 реєстраційний номер 4064 Р9, рухаючись зі швидкістю 20 км/год на перехресті рівнозначних доріг, порушуючи вимоги п.п. 10.1, п.п. 12.1, п.п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, не переконавшись в безпечності маневру, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, і не вибрав відповідної безпечної швидкості руху, розпочав маневр повороту ліворуч шляхом вивертання керма в ліву сторону, не зменшуючи швидкості руху, своєчасно не вивернув кермо в праву сторону, з метою виведення керованої транспортної машини із маневру лівого повороту, утримуючи її в межах проїзної частини дороги, здійснив наїзд на металевий відбійник, проїзної частини дороги у зв`язку з чим транспортний засіб зїхав у кювет, що знаходився з лівої сторони проїзної частини дороги по напрямку руху, де передньою частиною керованої транспортної машини відбулось зіткнувся із кам`янистою породою ухилу кювету. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажири транспортної машини марки «ГАЗ» моделі 66 реєстраційний номер 4064 Р9, що знаходились в її кузові, отримали тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки - забою лівої легені з переломом 2-3-4 ребер з ліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому внутрішнього надвиростка лівої плечової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці, 3-5 ребер зліва, закритого перелому лівої малогомілкової кістки в середній третині, перелому медіального надвиростка правої стегнової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зубовидного паростка 2-го шийного хребця (С2) із струсом спинного мозку відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Своїми протиправними діями, які виразилися у порушенні правил водіння спеціальної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 1 ст. 415 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. По суті фактичних обставин справи пояснив, що він керуючи автомобілем на території полігону, що в с. Оріховиця, в кузові якого знаходилося троє осіб при повороті не встиг вивернути кермо та зїхав на узбіччя. Всі троє осіб які перебували в автомобілі отримали тілесні ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 10.09.2019 р. о 11.30 - 11.40 год. вони виїхали за визначеним маршрутом на полігон в с. Оріховиця. За кермом перебував ОСОБА_3 на повороті автомобіль вдарився у відбійник і з`їхав у кювет , внаслідок чого троє осіб які перебували у кузові автомобіля отримали тілесні ушкодження. Просив суд строго не карати обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, просить розглядати справу у його відсутності.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву відповідно до якої претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, просить розглядати справу у її відсутності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та потерпілий не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як порушення правил володіння спеціальної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 Кримінального кодексу України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, визнання обвинуваченим своєї вини та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, вчинено умисно, та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст. 415 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 не обирався.
Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 3140,20 гривень за проведення судових експертиз.
Речові докази у кримінальному провадженні:

- технічний талон транспортного засобу марки ГАЗ-66 р.н. НОМЕР_3 та дорожній лист №1 до транспортного засобу марки ГАЗ-66 р.н. НОМЕР_3 залишити на зберігання при матеріалах криміналного провадження.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.10.2019 року на транспортний засіб «ГАЗ» моделі 66-15 р.н. НОМЕР_3 - скасувати.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1