ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1249/20 Справа № 210/7388/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року клопотання прокурора було задоволено та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів, до 19 квітня 2020 року включно.
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в даному випадку доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи скоєне й побоюючись суворого покарання, дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також судом враховано дані про особу підозрюваного, який не має офіційного джерела доходу, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років позбавлення волі.
Крім того, прокурором в судовому засіданні було зазначено, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній не має міцних соціальних зв`язків, які б спростовували ризик залишення ним міста, області або країни з метою уникнення відповідальності та покарання, неодружений, не має міцної родини, вчинив злочин, перебуваючи у сімейних відносинах з потерпілим, оскільки співмешкав з його матір`ю; може незаконно впливати на потерпілого, оскільки він обізнаний з персональними даними дитини, впливати на свідків, якими є матір потерпілого та одночасно співмешканка підозрюваного та його знайомі.
Зазначене вказує на необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 19 квітня 2020 року включно
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, тому що колегія суддів Жовтневого районного суду у своєму рішенні посилається не на власні переконання та, навіть не на ті докази, які вже досліджені під час судового розгляду, а на переконання слідчого судді Дзержинського районного суду, які надавалися в обгрунтування його рішень від 07 жовтня 2019 року та 28 листопада 2019 року.
Вказує на те, що вже два місяці проходить судовий розгляд справи і на теперішньому етапі недостатньо лише обгрунтованої підозри, яка не підкріплюється жодними доказами з боку сторони обвинувачення.
Вважає, що жодних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на даний час не існує. Потерпілий у справі вже допитаний, при чому допитаний слідчим суддею, відеозапис допиту потерпілого досліджено у судовому засіданні. Показання малолітній ОСОБА_9 давав фактично під тиском сторони обвинувачення і під впливом психолога, який фактично намагався відповідати за потерпілого. Допит малолітньої дитини проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства, достеменно знаючи, що дитина має психічні вади, а саме затримку психічного розвитку, про що у своєму допиті засвідчила мати потерпілого ОСОБА_10 , при допиті малолітньої дитини не було залучено лікаря, крім того, слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_11 не підтвердила свої повноваження на право допиту малолітньої дитини.
Зазначає, що ОСОБА_8 є соціально адаптованим - має родину, рідного брата ОСОБА_12 , який його підтримує, є колишня дружина ОСОБА_13 , мати двох їх неповнолітніх доньок, з якими він підтримує тісні теплі відносини. Він має постійне місце реєстрації, де постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що їх вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження слідчим СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001527 від 05.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
07.10.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та 27.12.2019 року - про зміну підозри та нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.10.2019 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що 20 лютого 2020 року в судовому засіданні Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та вищезазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та правильно встановив обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які наразі не зменшилися, а тому й досі продовжують виправдовувати тримання обвинуваченого під вартою, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Ризики, встановлені в ухвалі суду, повністю підтверджуються й наданими матеріалами, відповідно до яких ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, засобів для існування останній не має, оскільки не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, а отже висновок суду відповідає правовим позиціям ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії»).
Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4