УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

На обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що СУ ФР ОВПП ДФС здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000015, в рамках якого, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2019 накладено арешт на грошові кошти, пристрій схожий брелок, нано сім-картки, мобільні телефони та печатки ряду товариств, які були вилучені 14.05.2019 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме «у офісному приміщенні, яке використовується громадянином ОСОБА_6 , відповідно до протоколу обшуку від 14.05.2019 та протоколу огляду від 15.05.2019.

Заявник вважає, що арешт підлягає скасуванню, оскільки у слідчих відсутні докази того, що спірне майно містить на собі докази вчинення кримінального правопорушення, за ознаками якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000015, також те, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, а арешт належного йому майна перешкоджає нормальному та ефективному здійсненню господарської діяльності підприємств, директором яких являється останній.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, зазначив, що спірне майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000015.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали що слугували підставою для арешту майна, дійшов до наступного висновку.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2019 за клопотанням старшого слідчого з ОВС 4 відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000015 накладено арешт на грошові кошти, пристрій схожий брелок, нано сім-картки, мобільні телефони та печатки ряду товариств, які були вилучені 14.05.2019 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме «у офісному приміщенні, яке використовується громадянином ОСОБА_6 , відповідно до протоколу обшуку від 14.05.2019 та протоколу огляду від 15.05.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Звертаючись із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України заявник вказує, що арешт підлягає скасуванню, оскільки у спірне майно не є доказом у кримінальному провадженні №0000015, також те, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, а арешт належного йому майна перешкоджає нормальному та ефективному здійсненню господарської діяльності підприємств, директором яких являється останній..

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Проте, як у клопотанні про скасування арешту майна так і в судовому заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, а так само, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 23.05.2019, арешт на спірне майно накладено на підставі ч.3 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, оскільки таке майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Доводи заявника про те, що у вказаному кримінальному провадженні на момент застосування арешту майна ОСОБА_6 не повідомлялось про підозру не спростовують висновку слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому, постановою старшого слідчого з ОВС 4 відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 від 15.05.2019 вилучене 14.05.2019 в ході проведення обшуку, майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали та матеріали, які слугували підставою для накладення арешту на спірне майно, а також наведені прокурором, слідчий суддя приходить до висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, не виявлено.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного суду від 29.07.2019, перевірялись зазначені обставини та за результатами розгляду ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2019 про арешт спірного майна залишено без змін.

Таким чином, оскільки ні в клопотанні про скасування арешту майна ні в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді решту майна відпала потреба, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України, також не надано нових даних, які б свідчили про необґрунтованість накладеного арешту, підстав вважати ухвалу слідчого судді необґрунтованою у суду не має, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2019 у кримінальному провадженні №000015.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23.12. 2019.

Слідчий суддя