Справа № 636/4302/16-к
Провадження № 1-кп/636/561/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0001543 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бабаї Харківського району Харківської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:
Згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року продовжений ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 21 лютого 2020 року.

Заслухавши думку прокурора про необхідність зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, думку обвинуваченого та захисника, які просили змінити запобіжний захід на більш м`який, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Суд, повторно розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою враховує, вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку». Також суд зазначає, що п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 08.09.2016 року утримується під вартою, на нього розповсюджується дія ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року.

Отже, враховуючи обставину фактичного тривалого строку тримання під вартою, а також те, що ОСОБА_3 , має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, суд приходить до висновку про зміну запобіжного заходу.

Оцінивши сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, визначеного санкцією статті обвинувачення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на даний час перестали існувати у зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає зміні на особисте зобов`язання, що буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки з метою здійснення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, ст. 315 КПК України, суд,

постановив:
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримання під вартою змінити на особисте зобовязання та звільнити його з-під варти в залі суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чугуївського міського суду

Харківської області ОСОБА_1