Справа № 595/847/19
Провадження № 1-кп/603/27/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2020 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання : ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000352, внесеного 13 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участі прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого : ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді місяці 2018 року у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось по АДРЕСА_2 з домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в листопаді місяці 2018 року, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на території приватного господарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить потерпілому ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде поміченим, бажаючи заволодіти неналежним йому майном, таємно проник у підвальне приміщення та здійснив крадіжку 2 (двох) алюмінієвих бідонів ємкістю 40 літрів, які заніс на територію домогосподарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . Після цього, обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, об`єднаного єдиним злочинним умислом, перебуваючи на території домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 проник у підсобне приміщення та розпочав вчинення крадіжки: однієї чавунної дверки з пічки, каністри цинкової ємністю 5 літрів, однієї рафи для сіяння піску, трьох саморобних великих корит із бляхи, розміром 220x40 см., одного малого саморобного корита із бляхи розміром 50x30 см., однієї ручної сіялки для насіння, металевого колеса від тачки, алюмінієвого кухонного чайника, вил, штикової лопати, металевої широкої полоси, довжиною 2,2 м. Вищевказане майно обвинувачений ОСОБА_3 виніс на подвір`я та поскладав поблизу сараю. Не довівши свій умисел до кінця, зрозумівши, що вищевказані речі ОСОБА_3 сам не зможе перенести з території подвір`я потерпілого, повідомив ОСОБА_4 про вчинення ним крадіжки, та запропонував допомогти йому перенести викрадені речі по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_4 погодився. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 , спільно з обвинуваченим ОСОБА_4 занесли викрадене майно на подвір`я житлового будинку ОСОБА_4 , отримавши при цьому можливість володіти та користуватися викраденим майном.

Даною крадіжкою обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6046 гривень.

Крім цього в січні місяці 2019 року у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розташованого по АДРЕСА_2 із домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у січні місяці 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на території приватного господарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить потерпілому ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде поміченим, бажаючи заволодіти неналежним йому майном, піднявся по металевій драбині та таємно проник на горище будинку, після чого повторно вчинив крадіжку 2 (двох) з половиною мішків цукру, залишивши їх на подвір`ї потерпілого ОСОБА_6 . Після цього обвинувачений ОСОБА_3 половину мішка з цукром відніс на подвір`я житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_4 . Не довівши свій умисел до кінця, зрозумівши, що два інших наповнених мішки цукру обвинувачений ОСОБА_3 сам не зможе винести з території подвір`я, повідомив ОСОБА_4 про вчинення ним крадіжки, після чого запропонував допомогти йому перенести викрадене майно, на що останній погодився.

Після цього обвинувачений ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 заніс 2 (два) мішки цукру у веранду житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 та належить останньому, отримавши при цьому змогу володіти та розпоряджатися викраденим майном.

Даною крадіжкою обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1562,50 гривень.

Також встановлено, що в листопаді місяці 2018 року до обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 прийшов обвинувачений ОСОБА_3 та запропонував вчинити крадіжку майна, яке належить потерпілому ОСОБА_6 з подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , на що той погодився.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , зайшовши на подвір`я домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_3 взяли речі, а саме: одну чавунну дверку з пічки, каністру цинкову ємністю 5 літрів, одну рафу, три великих корита з бляхи, розміром 220x40 см., одне мале корито з бляхи, розміром 50x30 см., одну ручну сіялку для насіння, металеве колесо від тачки, алюмінієвий кухонний чайник, вила, штикову лопату, металеву широку полосу довжиною 2,2 м., які знаходилися на території подвір`я, поблизу підсобного приміщення та занесли викрадене майно на подвір`я житлового будинку обвинуваченого ОСОБА_4 , отримавши при цьому змогу володіти та розпоряджатися викраденим майном.

Даною крадіжкою обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4246 гривень.

Крім цього в січні місяці 2019 року до обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання, прийшов обвинувачений ОСОБА_3 , який запропонував йому вчинити крадіжку майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 з подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій, вступивши з ОСОБА_3 у злочинну змову, спрямовану на вчинення крадіжки, зайшов на подвір`я домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 , де побачив поблизу металевої драбини 2 (два) мішки цукру, після чого, спільно із ОСОБА_3 взяли та занесли викрадене майно у веранду житлового будинку ОСОБА_4 , отримавши при цьому змогу володіти та розпоряджатися викраденим майном.

Даною крадіжкою обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1250 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і даючи суду показання, повністю підтвердив факт та обставини вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті, при цьому пояснивши, що в листопаді місяці 2018 року, перебуваючи на території приватного господарства за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив крадіжку майна, зазначеного в обвинувальному акті, яке належало ОСОБА_6 , яке він за допомогою ОСОБА_4 занесли на подвір`я житлового будинку останнього. Крім того, в січні місяці 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив крадіжку 2 (двох) з половиною мішків цукру, які спільно з ОСОБА_4 заніс у веранду житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 та належить останньому. Просить суворо не карати та не позбавляти волі, зазначивши, що на даний час попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і даючи суду показання, повністю підтвердив факт та обставини вчинення ним вищезазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті, при цьому пояснивши, що в листопаді місяці 2018 року до нього прийшов обвинувачений ОСОБА_3 та запропонував вчинити крадіжку майна, яке належить потерпілому ОСОБА_6 . В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , зайшовши на подвір`я домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_3 взяли речі зазначені в обвинувальному акті, які знаходилися на території подвір`я, поблизу підсобного приміщення та занесли їх на подвір`я житлового будинку обвинуваченого ОСОБА_4 . Також, в січні місяці 2019 року, він спільно із ОСОБА_3 , зайшов на подвір`я домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 , та викрав 2 (два) мішки цукру, які вони занесли у веранду житлового будинку ОСОБА_4 .

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України відповідно, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодились зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують та відмовились від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засідання пояснив, що до обвинуваченого ОСОБА_4 претензій матеріального чи морального характеру не має, оскільки шкода йому відшкодована, просить обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати. При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на думку суду, зазначивши, що шкоду обвинувачений ОСОБА_3 йому не відшкодував.
Враховуючи повне визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини, суд відповідно до ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, зібраних у ході досудового слідства, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло та інше приміщення; дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, думку потерпілого, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання вини, щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, враховуючи сукупність пом`якшуючих обставин покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, думку потерпілого, беручи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за доцільне у відповідності до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, думку потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, враховуючи сукупність пом`якшуючих обставин покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, думку потерпілого, які претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, беручи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за доцільне у відповідності до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази та витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні - відсутні.
Керуючись ст.ст.100, 368, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1