УХВАЛА

13 грудня 2019 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000316 від 13.11.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно вилучене 11.12.2019 в ході проведення обшуку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

З клопотання вбачається, що 13.11.2019 до СУ ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Рівненській області Мізюка, про те, що громадянин ОСОБА_6 , житель Рівненської області, на території Рівненської області причетний до незаконного зберігання та збуту вогнепальної зброї.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 26.11.2019 до СУ ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт оперуповноваженого ВБЗПТЛ ГУНП в Рівненській області Осипчука, про те, що в ході виконання доручення слідчого встановлено громадянку ОСОБА_7 , яка під час допиту в якості свідка повідомила, що в АДРЕСА_1 , мешкає чоловік на ім`я ОСОБА_8 , який має намір збути предмет, схожий на зброю, типу «револьвер». Їй також відомо, що дані предмети він зберігає за місцем свого проживання. Останній систематично вживає та зберігає з метою збуту наркотичні речовини, а саме первентин, веде аморальний спосіб життя, підтримує відносини з криміналітетом міста.

Під час перевірки даної інформації встановлено, що вказаною особою являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рівне, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий, не одружений, депутатом не являється, раніше судимий за ч. 2 ст. 307 КК України, який за місцем свого проживання зберігає предмети ззовні схожі на вогнепальну зброю, з метою їх подальшого збуту.

11.12.2019 в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області у ОСОБА_5 , за адресою: м. Рівне, вул. Олекси Новака, буд. 63, вилучено:

1) поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору, який поміщений та упакований в сейф-пакет Національна поліція України №ЕХР0208081.

2) футляр сірого кольору в якому знаходиться фольга та трубка з нашаруваннями речовини білого кольору, яку упаковано до сейф-пакету Національна поліція України №ЕХР0208077.

3) предмет ззовні схожий на револьвер на якому наявні написи «Trooper 3, НОМЕР_1 » та 7 предметів ззовні схожих на патрони, які упаковані до сейф-пакету Національна поліція України №ЕХР0265557.

4) предмет ззовні схожий на гвинтівку, на якій наявний напис «ИЖ-38», «Baikal Made in USSR», поміщено в чорний поліетиленовий пакет, горловина якого обмотана ниткою та скріплено биркою №2 з пояснювальними написами.

5) каміння ззовні схоже на бурштин-сирець поміщено до мішка білого кольору, горловина якого обмотана ниткою та скріплена паперовою биркою № 1 з пояснювальними написами.

Вказані вище матеріальні об`єкти, що вилучені в ході проведення обшуку у ОСОБА_5 , 12.12.2019 визнані речовими доказами у порядку ст. 98 КПК України і мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування встановлено, що дані матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до знищення, відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Керуючись положеннями ч. 2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути дане клопотання без повідомлення інших осіб з метою забезпечення арешту майна.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000316 від 13.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
11.12.2019 в ході проведення санкціонованого обшуку у ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено предмети, речі, перелік яких наведено у клопотанні, які в подальшому визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, а решт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючий, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, перелік якого наведено у клопотанні, що зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були набуті кримінально протиправним шляхом, з метою забезпечення збереження речових доказів, так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження предметів, що були об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на майно: речовину рослинного походження, зеленого кольору, який поміщений та упакований в сейф-пакет Національна поліція України №ЕХР0208081; футляр сірого кольору в якому знаходиться фольга та трубка з нашаруваннями речовини білого кольору, яку упаковано до сейф-пакету Національна поліція України №ЕХР0208077; предмет ззовні схожий на револьвер на якому наявні написи «Trooper 3, НОМЕР_1 » та 7 предметів ззовні схожих на патрони, які упаковані до сейф-пакету Національна поліція України №ЕХР0265557; предмет ззовні схожий на гвинтівку, на якій наявний напис «ИЖ-38», «Baikal Made in USSR», поміщено в чорний поліетиленовий пакет, горловина якого обмотана ниткою та скріплено биркою №2 з пояснювальними написами; каміння ззовні схоже на бурштин-сирець поміщено до мішка білого кольору, горловина якого обмотана ниткою та скріплена паперовою биркою № 1 з пояснювальними написами, що було вилучено в ході проведення обшуку 11.12.2019 у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1