УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2020 Справа №607/19779/18

Колегія суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря с/з ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

та захисника адвоката ОСОБА_8

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001617 від 05 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження із матеріалами за №0001617 від 05 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.289 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.289 КК України.

Під час розгляду в судовому засіданні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою прокурор зазначив, що слід залишити без змін застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжити його строк терміном до двох місяців, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується, а на даний час кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики, які були враховані під час обрання та продовження запобіжного заходу останньому, зокрема зважаючи на санкцію статті обвинувачення, ОСОБА_6 зможе переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 при вирішенні питання доцільності продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покладається на думку суду.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та враховуючи думку прокурора, який вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав клопотання свого захисника, та думку обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника слід відмовити за безпідставністюта продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до двох місяців з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2018 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому останньому неодноразово продовжувався через наявність ризиків, які продовжували існувати, зокрема 03 березня 2020 року строк запобіжного заходу було продовжено до 02 травня 2020 року.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Таким чином, колегія суддів не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, адже незважаючи на те, що ризики того, що останній зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, на даний час перестали існувати, оскільки останні вже допитані під час судового розгляду, докази досліджені та суд, закінчивши з`ясування обставин та перевірку їх доказами, перейшов до судових дебатів, однак інших даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

В той же час у судовому засіданні встановлено, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, частина з яких, передбачених ч. 3 ст.289 КК України, згідно ст. 12 КК України є умисними особливо тяжкими злочинами, за які у разі доведеності його вини передбачено покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі. Крім того надалі продовжують існувати ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також в ухвалах суду про продовження його строку, зокрема, ОСОБА_6 , зважаючи на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватися від суду, крім цього ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, а також перебуваючи на волі, останній зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись: главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, 336, ч.ч.1, 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт відмовити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_6 терміном до двох місяців, тобто до 26 червня 2020 року.

Судове засідання в кримінальному провадженні за №0001617 від 05 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.289 КК України, відкласти на 15.30 год. 29 травня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , його захиснику, прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_6 .

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Головуючий суддяОСОБА_1