Справа № 216/7638/19
Провадження № 1-кс/216/863/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження строку тримання під вартою

12.03.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0001832 від 11.10.2019 року,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2020 року до суду надійшло вказане клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , яке мотивоване таким.

Досудове розслідування неможливо закінчити до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме до 14 березня 2020 року, оскільки для цього необхідно вчинити ряд слідчих і процесуальних дій з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень. При цьому ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені в ході досудового розслідування, що виправдовують застосований до підозрюваного запобіжний захід, не зменшилися й продовжують існувати, тому виникла необхідність у продовженні тримання останнього під вартою, оскільки запобігти таким ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав і просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожен окремо, проти задоволення клопотання заперечували та просили змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, враховуючи конкретні обставини справи й особу підозрюваного, зокрема, недостатню обґрунтованість підозри, недоведеність існування ризиків та неефективність досудового розслідування.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001832 від 11.10.2019 року року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених чч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

15 січня 2020 року ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16 січня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби у великих розмірах.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року до підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 березня 2020 року із визначенням застави в розмірі 630 600 грн.

04 березня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою виконуючого обов`язки керівника Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 06 березня 2020 року строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні було продовжено до трьох місяців, тобто до 15 квітня 2020 року.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 3. ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частинами 1, 3-5 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. Не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. При цьому метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.

Слідчим суддею встановлено, що 16 січня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби у великих розмірах.

04 березня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. Таким чином, ОСОБА_5 було додатково повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби в особливо великих розмірах, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав.

Разом з тим обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.10.2019 року, за змістом якого останній повідомив про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та звернення з відповідним повідомленням до поліції;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 16.10.2019 року, в ході якого останній впізнав ОСОБА_5 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.10.2019 року, за змістом якого остання повідомила про обставини її знайомства з чоловіком, який назвався ОСОБА_11 , та придбання в нього наркотичних засобів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 16.10.2019 року, в ході якого остання впізнала ОСОБА_5 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 26.11.2019 року, в ході якого остання впізнала ОСОБА_12 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_13 від 06.01.2020 року, за змістом яких остання повідомила про обставини придбання наркотичних засобів при здійснені оперативної закупки;

- протоколом обшуку житла ОСОБА_5 та ОСОБА_12 квартири АДРЕСА_2 від 15.01.2020 року, під час проведення якого було виявлено та вилучено, зокрема, у кухні на полиці дверей холодильника пластиковий контейнер, закручений кришкою зеленого кольору, в якому міститься рідина темно-коричневого кольору масою 90,7623 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/47 від 16.01.2020 року містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат із макової соломи (опій екстракційний). Концентрат із макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса концентрату із макової соломи в перерахунку на суху речовину складає 75,6823 г, що є великим розміром (відповідно до Таблиці №1 невеликих, великих й особливо великих розмірів наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року, у редакції Наказу МОЗ України від 29.07.2010 року № 634);

- протоколами допитів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 16.01.2020 року, які брали участь в якості понятих при проведенні обшуку житла 15.01.2020 року;

- висновками експерта № 30/8.6/801 від 20.12.2019 року та № 30/8.6/826 від 14.01.2020 року, за змістом яких надані на експертизу речовини, які добровільно видані ОСОБА_13 після оперативної закупки, містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат із макової соломи (опій екстракційний). Концентрат із макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

- висновком експерта № 19/104-17/1/112 від 17.01.2020 року, за змістом якого слід пальця руки, вилучений 19.12.2019 року під час огляду скляного флакону, який добровільно видала ОСОБА_13 після оперативної закупки, залишений мізинцем правої руки ОСОБА_12 ;

- висновком експерта № 19/104-17/1/109 від 17.01.2020 року, за змістом якого вилучений 15.01.2020 року в ході проведення санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_2 пістолет є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту;

- висновком експерта № 30/8.6/803 від 27.01.2020 року, за змістом якого надана на експертизу речовина масою 0,2972 г, що добровільно видана ОСОБА_13 , містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон масою 0,0890 г;

- висновком експерта № 30/8.6/825 від 27.01.2020 року, за змістом якого надана на експертизу речовина масою 0,1424 г, що добровільно видана ОСОБА_13 , містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон масою 0,0917 г;

- висновком експерта № 19/104-17/1/68 від 20.02.2020 року, за змістом якого надана на експертизу рідина масою 591,7160 г, що міститься в пластиковій пляшці ємкістю 0,75 л з написом на етикетці «BORJOMI», вилучена під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , містить опій ацетильований, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 61,6045 г.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, вже була предметом перевірки та встановлена судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених чч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити ці правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя бере до уваги таке.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, останній з яких є особливо тяжким злочином, а санкція зазначеної норми кримінального закону передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, не працює, неодружений, перебуває в цивільному шлюбі з підозрюваною ОСОБА_12 , неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, з серпня 2019 року перебуває на обліку в лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів та алкоголю, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, хронічними та тяжкими захворюваннями не страждає, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, обставини, які б перешкоджали утриманню підозрюваного під вартою, зокрема, похилий вік, наявність інвалідності, тяжкого або хронічного захворювання, відсутні.

Разом з тим ухвалою суду про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на тяжкість злочину та особу підозрюваного, встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити свою злочинну діяльність, у зв`язку з чим визнано необхідність застосувати до нього саме такий запобіжний захід і недостатність більш м`яких запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, для запобігання наявних ризиків та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На цей час підстави, за яких до підозрюваного було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та обставини, які при цьому враховувались, не змінились, а ризики не зменшились і є триваючими.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість і ступень суспільної небезпеки злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, спосіб їх вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, наведені вище дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, слідчий суддя вважає, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе їм запобігти.

Даних про наявність підстав для скасування застосованого до підозрюваного запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням свободи, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту таких підстав не доведено, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наведені вище обставини, слідчий суддя також зважає на практику ЄСПЛ, що передусім національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою (справа «Сергій Волосюк проти України»). Разом з тим, вирішуючи питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. При цьому ЄСПЛ підкреслює, що визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Водночас у справі «Михалкова та інші проти України» ЄСПЛ зазначив, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Перевіряючи викладені в клопотанні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, дослідивши надані стороною обвинувачення матеріали, дійшов висновку про доведеність цих обставин, оскільки існує необхідність у завершенні виконання процесуальних дій, які потребують додаткового часу, зокрема: витребувати 16 (шістнадцять) висновків судових експертиз дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; встановити можливих свідків або очевидців; встановити можливих співучасників злочину; кваліфікувати дії підозрюваних та прийняти відповідне рішення; на підставі здобутих доказів повідомити підозрюваним у кримінальному провадженні про зміну раніше повідомленої підозри та повідомити про нову підозру; з урахуванням отриманих доказів закінчити досудове розслідування.

Таким чином, для завершення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні відповідних процесуальних дій.

Ураховуючи наведене слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставини, зазначених у частині третій статті 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а саме, що заявлені ризики при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту не зменшились та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тому є достатні підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою. Таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи обставини кримінальних правопорушень, майновий і сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та наявні ризики, слідчий суддя дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є в кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень. Саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками й достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 199, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 квітня 2020 року включно.

Визначити заставу в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії цієї ухвали.

У разі внесення застави й звільнення підозрюваного з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та покласти на нього строком до 15.04.2020 року включно такі обов`язки:

- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до частин 8, 10, 11 статті 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини 7 статті 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Дія ухвали закінчується о 24.00 год. 15.04.2020 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Криворізької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 3), слідчому та прокурору.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному та захисникам негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1