Справа №295/7356/20
УХВАЛА
про повернення клопотання для усунення недоліків

23.06.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0001958 від 29.04.2020 року, зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та додані до клопотання матеріали,-
в с т а н о в и в:
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон «Huawei» в корпусі синього кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «lifecell» із абонентським номером НОМЕР_3 , які належать свідку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний мобільний телефон було вилучено в ході проведення тимчасового доступу до речей на підставі ухвали слідчого судді.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Частиною 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Стаття 64-2 КПК України, яка була введена до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України від 18.02.2016 № 1019-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» є спеціальною нормою по відношенню до норм ст. 171 КПК України.
Таким чином, системний аналіз викладених норм КПК України дає підстави слідчому судді дійти до висновку, що з клопотанням про арешт майна третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.
В клопотанні вказано, що мобільний телефон, на який слідчий просить накласти арешт, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має статус свідка в даному кримінальному провадженні.
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні №0001958 підозра жодній особі не повідомлена, юридичних осіб, щодо яких здійснюється це кримінальне провадження не вказано.
Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.
Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю, в тому числі, власника майна.
Разом з цим, власником майна, на яке слідчий просить накласти арешт, вказано ОСОБА_4 , при цьому, будь яких контактних даних, які б могли забезпечити оперативний виклик власника майна в судове засідання, слідчий не надає.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, всупереч вимогам ч. 2 ст. 64-2, ч. 1 ст. 171 КПК України, подано особою, яка в даному випадку немає повноважень на звернення з таким клопотанням, не містить контактних даних власника майна, що унеможливлює його оперативний виклик в судове засідання.
З огляду на викладене, слідчий суддя повертає клопотання прокурору для усунення недоліків на підставі статті 172 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 36, 37, 64-2, 132, 168, 169, 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0001958 від 29.04.2020 року, повернути прокурору для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.
Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1