Справа № 448/746/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1372/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2019 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Мостиського районного суду Львівської області від 16 червня 2014 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Мистиського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2019 року звільнено засудженому ОСОБА_7 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Мостиського районного суду Львівської області від 16 червня 2014 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 680 000 гривень на покарання у вигляді позбавлення волі строком 10 років (із розрахунку відповідно до вимог ч.5 ст. 53 КК України). Вподальшому апелянт змінив свої апеляційні вимоги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд. Вважає ухвалу суду незаконною, винесену з порушенням вимог чинного законодавства.

Свої вимоги мотивує тим, що вирок стосовно ОСОБА_7 був винесений 17.07.2014 і засудженому призначено покарання у вигляді штрафу, який він повинен був внести протягом місяця, а у разі несплати попереджений про зміну покарання. У 2014 році контроль за виконанням такого рішення був покладений на суд, який цього не виконував. Отримавши інформацію про невиконання вироку прокурор 27.07.2015 у відповідності до ст. 26 КВК, ст. 53 КК України скерував до суду клопотання про зміну засудженому ОСОБА_7 покарання зі штрафу на позбавлення волі. Впродовж року дане клопотання розглянуто не було, а 14.07.2016 ухвалою Мостиського районного суду в задоволені вищезазначеного клопотання відмовлено і розстрочено виплату штрафу на 12 місяців, з 14.07.2016 до 14.07.2017 із зобов`язанням засудженого щомісяця надавати суду відповідний документ про оплату ( квитанцію). На виконання ухвали засуджений лише раз сплатив 56,7 тисяч гривень. Прокурор повторно, 21.08.2017, звернувся до суду з клопотанням про зміну засудженому міри покарання, яке досі не розглянуто судом. Суд в повній мірі ігнорує норми чинного законодавства в питанні виконання вироку або розгляді клопотання прокурора про заміну покарання. Однак клопотання адвоката ОСОБА_9 від 13.05.2019, яке значно пізніше надійшло до суду ніж клопотання прокурора, щодо звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, було розглянуто. При цьому судом не було досліджено обставини щодо притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за ст. 389 КК України - за ухилення засудженого від відбування покарання у виді штрафу. Тобто, судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не вирішивши питання про заміну ОСОБА_7 одного виду покарання на інший, що у відповідності до ст. 413 КПК України є підставою для скасування рішення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, зокрема, скасувати ухвалу та направити справу на новий судовий розгляд, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили відмовити у задоволені апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали до суду першої інстанції надійшло клопотання клопотання адвоката ОСОБА_9 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про звільнення останнього від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. У клопотанні зазначено, що 16.06.2014, вироком Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_7 , визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 203-2 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 680 000 гривень, з конфіскацією грального обладнання. Даний вирок вступив в законну силу 17.07.2014. Вирок суду не було виконано.

Задовольняючи клопотання захисника засудженого про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено обставин передбачених ч. 3, 4 ст. 80 КК України, за яких перебіг давності виконання обвинувального вироку зупиняється чи переривається.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах справи засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно матеріалів справи, вищевказаний вирок від 16.06.2014 щодо ОСОБА_7 , який набув законної сили 17.07.2014, виконаним не був, штраф не стягнуто.

14.07.2016 ухвалою Мостиського районного суду було частково задоволено клопотання прокурора щодо зміни ОСОБА_7 несплаченої суми штрафу на покарання у виді позбавлення волі та було призначено розстрочку виплати штрафу на 12 місяців. ОСОБА_7 22.07.2016 сплатив один платіж по штрафу в сумі 56700 гривень, що підтверджується квитанцією банку. Згідно зі ст. 152 КВК України однією з підстав звільнення від відбування покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, обставин, які б свідчили про ухилення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання не надано, оскільки ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом так, як ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч.1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Прокурором повторно, лише 21.08.2017, було скеровано подання до суду про заміну ОСОБА_7 покарання у виді штрафу на покарання у виді позбавлення волі, яке судом першої інстанції ще не розглянуто.

Згідно наданих, на запит апеляційного суду, документів вбачається, що на розгляді у Мостиському районному суді Львівської області перебувало клопотання прокурора від 27.07.2015 по якому 14.07.2016 винесено ухвалу про розстрочку виплат штрафу призначеному засудженому ОСОБА_7 . У подальшому, до суду, по даній справі прокурором було подано клопотання 21.08.2017 про зміну засудженому ОСОБА_7 міри покарання зі штрафу на позбавлення волі. У справі зупинено провадження у зв`язку з подачею захисником засудженого - адвокатом ОСОБА_9 клопотання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку. Дане клопотання судом першої інстанції було задоволено і зараз оскаржується прокурором в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, на підставі належно досліджених матеріалів справи, обґрунтовано звільнив засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за ч.1 ст. 203 2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, оскільки такий не ухилявся від відбування покарання, призначеного йому за вказаним вироком та не вчиняв нових злочинів.

Таким чином, жодних істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залиши

ого районного суду Львівської області від 25 жовтня 2019 року про звільнення засудженому ОСОБА_7 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Мостиського районного суду Львівської області від 16 червня 2014 року - залишити без змін

Головуючий :

Судді :