ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 489/31/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/744/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжні заходи
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
15.04.1999 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 101 КК України на 8 років позбавлення волі, звільнений на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.03.2006 року умовно-достроково з невідбутим строком 9 міс. 9 дн.;
16.08.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України на 6 років позбавлення волі;
27.12.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі, звільнений на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.12.2014 року умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 11 міс.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 01 червня 2020 року, включно.
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_8 , продовжено строк тримання під вартою до 01 червня 2020 року включно.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник подав апеляційну скаргу просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвали нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність оскаржуваної ухвали суду.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що прокурором не доведено неможливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, наголошує, що обвинувачений має постійне місце проживання, похилу мати, яка потребує догляду та сам страждає на ряд захворювань.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на тривалість розгляду даного кримінального провадження, відсутність доказів вини у вчиненні інкримінованих обвинуваченому кримінального правопорушення та допущення судом під час розгляду кримінального провадження численних порушень вимог КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, в судових дебатах сторони залишились на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення визначена під час досудового розслідування.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились та не перестали існувати.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, на строк до п`ятнадцяти років.
Колегія суддів звертає увагу на дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів різної тяжкості, що вказує на його схильність до протиправної поведінки, є особою неодруженою та непрацевлаштованою, тобто відсутні соціальні зв`язки та законне джерело прибутку.
Наведені відомості дали підстави для висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 має бути продовжений з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором під час судового розгляду та наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду (з огляду на відсутність міцних соціальних зав`язків), вчинити інше кримінальне правопорушення (з огляду на численні попередні судимості), що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За вищевказаних обставин є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість заявлених ризиків, що спростовується спростовуються матеріалами провадження в сукупності та взаємозв`язку.
Доводи апеляційної скарги про працевлаштування обвинуваченого та наявність захворювань жодним чином не підтверджено матеріалами провадження, не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2020 року про продовження відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, строку тримання під вартою до 01.06.2020 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: