ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1107/20 Справа № 206/6724/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу лікаря-психіатра Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги ДОР - ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суд м. Дніпропетровська від 17 лютого 2020 року про відмову в задоволенні заяви про зміну примусових заходів медичного характеру щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда другої групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого застосовані примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом, згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2018 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
апелянта лікаря психіатра ОСОБА_10 ,
встановила:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної Ради про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 .
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2018 року до ОСОБА_7 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2019 року застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з посиленим наглядом щодо останнього продовжено на строк до 6 місяців.
В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 177 від 03.12.2019 року вказано, що за час перебування в стаціонарі психічний стан ОСОБА_7 покращився, на даний час за своїм психічним станом особливої небезпеки для себе та оточуючих не зумовлює. Застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з посиленим наглядом не потребує.
Проте суд встановив відсутність підстав вважати, що ОСОБА_7 одужав і не представляє небезпеку для себе та оточуючих та не потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з посиленим наглядом.
З огляду на наведене, висновок комісії лікарів - психіатрів від 03.12.2019 року в сукупності із іншими доказами є непереконливим, а зроблений в ньому висновок щодо стабілізації психічного стану, з врахуванням аналізу та оцінки всіх зібраних по справі доказів, є суперечливими. Враховуючи значну підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння останнім та що з часу застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру минув незначний проміжок часу, а також виходячи з вимог ст.92 КК України, щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, діагнозу ОСОБА_7 , суд прийшов до висновку,що законних підстав для задоволення заяви лікаря-психіатра на даний час не має.
Представник КП ДКПЛ ДОР не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву про зміну заходів медичного характеру ОСОБА_7 з посиленого нагляду на звичайний.
Посилається на те, що в результаті проведеного лікування стан хворого значно покращився, досягнуто стану стійкої ремісії.
КП «ДКПЛ» ДОР повністю виконані всі вимоги та рекомендації щодо лікування ОСОБА_7 відповідно Клінічного протоколу надання медичної допомоги хворим з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю психотичний розлад, код МКХ-10: И 10.52 та Клінічного протоколу надання медичної допомоги хворим з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання канабіноїдів. Психотичний розлад. Код МКХ-10:Е12.52, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.09.2009 року №681.
Комісія лікарів-психіатрів 20.08.2019 року дослідила стан хворого та прийшла до висновку, що ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих йому діянь не страждав і в теперішній час не страждає, за своїм психічним станом в теперішній час може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Висновок амбулаторної комплексної судово-психіатричної експертизи № 194 від 20.08.2019 року).
Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо некомпетентності лікарів-психіатрів щодо стану здоров`я хворого на день подачі заяви до суду, пославшись на суперечливі докази та їх непереконливість, не конкретизувавши та не проаналізувавши кожний з них.
Судом не врахував специфіку хвороби «тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі змішаного психотичного розладу внаслідок поєднаного вживання алкоголю та канабіоїдів». Алкоголізм та наркоманія має хронічний стан і повного одужання в медичній практиці не передбачається.
Суд не прийняв до уваги вимоги Клінічного протоколу надання медичної допомоги хворим з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю психотичний розлад, код МКХ-10: Е10.52 та Клінічного протоколу надання медичної допомоги хворим з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання канабіноїдів. Психотичний розлад Код МКХ-10:Н2.52, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.09.2009 року № 681.
Під час апеляційного розгляду представник КП Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня ДОР лікар-психіатр ОСОБА_6 , особа, щодо якої вирішується питання ОСОБА_7 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів № 177 від 02 грудня 2019 року, за час перебування в стаціонарі психічний стан ОСОБА_7 покращився: врівноважилась емоційна сфера, впорядкувалась поведінка, сформувались моделі соціально-адаптованої поведінки, настанови на тверезий спосіб життя та подальше лікування в умовах відділення зі звичайним типом спостереження. На даний час ОСОБА_7 за своїм психічним станом особливої небезпеки для себе та оточуючих не зумовлює. Застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з посиленим наглядом не потребує.
Відповідно до ст. 17 Закону України „Про психіатричну допомогу від 22 лютого 2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.
Згідно ст. 19 наведеного Закону, примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Колегія суддів вважає, що висновок комісії лікарів психіатрів КП Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня ДОР про зміну примусового лікування у відділенні з посиленим наглядом на звичайний щодо ОСОБА_7 є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу».
Згідно ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у порядку передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.
В засіданні суду апеляційної інстанції була заслухана позиція лікаря-психіатра ОСОБА_6 який стверджував, що захворювання встановлене у ОСОБА_7 є невиліковним. Однак стан його здоров`я, до якого прийшла комісія лікарів свідчить про те, що відпала потреба в раніше застосованих до ОСОБА_7 заходах медичного характеру з посиленим наглядом. Комісія лікарів прийшла до висновку про те, що ОСОБА_7 доцільно змінити примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом на звичайний.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, вказаних вимог закону не дотримався, та, розглянувши заяву представника КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , необґрунтовано відмовив у її задоволенні.
За таких обставин, врахувавши висновок комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №177 від 03.12.2019 року, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, а також вищезазначена заява підлягають задоволенню, оскільки на теперішній час ОСОБА_7 за своїм психічним станом не становить суспільної небезпеки та особливої небезпеки для оточуючих не зумовлює, тому подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з посиленим наглядом не потребує та може бути переведений на лікування зі звичайним наглядом.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України нової ухвали судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу лікаря-психіатра Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги ДОР ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суд м. Дніпропетровська від 17 лютого 2020 року про відмову в задоволенні заяви про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою якою задовольнити заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» лікаря психіатра ОСОБА_6 , та змінити примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_7 з посиленого нагляду на звичайний нагляд.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4