Справа № 303/2845/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці

адвокатки ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/56/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ :

вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2017 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не одружений, відповідно до ст. 89 КК України, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання визначено рахувати з дня його затримання - 29 березня 2017 року.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано період його попереднього ув`язнення з 29 березня 2017 року до 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: чорно-сіру напівсинтетичну курточку зі слідами речовини бурого кольору, кофту з довгими рукавами напівсинтетичну сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку напівсинтетичну фіолетового кольору зі слідами речовини бурого кольору, джинси напівсинтетичні темно-зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору; кухонний ніж з пластиковою рельєфною рукояткою бежевого кольору ухвалено знищити; магнітний носій інформації DVD-R диски в кількості 2 шт., на яких зафіксовано відеозаписи з камер зовнішнього відео спостереження магазину «АВС», що розташований за адресою АДРЕСА_2 , залишено в матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

25 березня 2017 року приблизно о 21-й годині, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на тротуарі навпроти будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, затіяв сварку з потерпілим ОСОБА_9 , під час якої діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , умисно наніс останньому один удар лезом кухонного ножа в область грудної клітки зліва зверху, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з пошкодженням серцевої сорочки, серця, яка супроводжувалась зовнішньою та внутрішньою кровотечами, ускладнилась гіповолемічним шоком, що явилось безпосередньою причиною смерті потерпілого ОСОБА_9 ..

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, вказує на те, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання є незаконним, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років не є достатнім для виправлення обвинуваченого, що призначаючи покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, вину не визнав і завдану шкоду не відшкодував. Просить вирок у частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання скасувати; ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років, а в решті вирок залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці адвокатки ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обгрунтованим й заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_10 та її представниці адвокатки ОСОБА_11 , неявка яких із урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілої та її представниці враховується те, що вказані особи неодноразово належним чином повідомлялися про час та місце розгляду кримінального провадження і даних про поважні причини їх неявки до апеляційного суду не повідомили й заяв про відкладення розгляду кримінального провадження від них не надходило.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному позбавленні життя іншої людини ОСОБА_9 , сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, не перевіряється, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто м`яке покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів (ч. 2 статті 65 КК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статтей кримінального закону були дотримані й у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 (за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судимий), відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, строк якого 10 років, на переконання апеляційного суду буде достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є занадто м`яким, і вважає висновки суду першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання належним чином обґрунтованими та вмотивованими.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, вину не визнав і завдану шкоду не відшкодував, апеляційний суд вважає, що наведені прокурором обставини суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання врахував належним чином і в достатній мірі.

При цьому, апеляційний суд враховує і те, що обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційна скарга на вирок не подавалась, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що з таким він погоджується, про що ОСОБА_6 також ствердив у ході апеляційного розгляду, а також те, що потерпілою стороною не подавалось цивільного позову чи апеляційної скарги на вирок у даному кримінальному провадженні.

Крім того, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які б свідчили про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого покарання, ніж призначене йому судом першої інстанції. При цьому, апеляційний суд враховує те, що наведені в апеляційній скарзі доводи про таку необхідність не свідчать, і на такі підстави чи обставини не посилався прокурор у ході апеляційного розгляду.

Разом із тим, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII, відповідно до яких, у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, судом зараховується строк попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, і які були чинними в період вчинення ОСОБА_6 злочину, а також положення ст. 58 Конституції України, ч. 2 ст. 5 КК України та правовий висновок Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, апеляційний суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 у строк відбутого ним покарання період його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме, за період з 29 березня 2017 року до часу набрання вироком законної сили, тобто 03 червня 2020 року, чим не погіршується становище засудженого.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність і обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни, а подана прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 апеляційна скарга як безпідставна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2017 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 29 березня 2017 року до 03 червня 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, у той самий строк із дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді: