Справа № 635/2319/20
Провадження № 1-в/635/319/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2020 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений за вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 12 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою та просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; початок строку покарання - 23 серпня 2018 року; кінець строку покарання 23 березня 2020 року. Відбуває покарання у державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». На час звернення до суду відбув не менше 3/4 призначеного судом покарання у виді позбавлення волі. За час відбування покарання твердо став на шлях виправлення, стягнень не має, заохочувався два рази за додержання правил поведінки та сумлінне ставлення до праці, був працевлаштований.

Прокурор в судовому засіданні проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Полтави, громадянин України, має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 26 березня 1996 року за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 17 вересня 1999 року за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 81, ст. 17, ст. 42 КК України(в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі; вироком Київського районного суду міста Харкова від 05 березня 2001 року за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 29 березня 2002 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 28 травня 2004 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 395 , ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 листопада 2006 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 22 вересня 2010 року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 15 червня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 18 липня 2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27 липня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 6 днів; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 20 січня 2014 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільнений 15 травня 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 12 днів; вироком Київського районного суду міста Полтави від 30 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Київського районного суду міста Полтави від 17 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 17 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 22 березня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; вироком Київського районного суду міста Полтави від 31 березня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 05 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 22 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 20 травня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 03 червня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 07 вересня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 16 травня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць; вироком Київського районного суду міста Полтави від 07 листопада 2018 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Полтави від 12 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 23 серпня 2018 року. Кінець стоку покарання 23 серпня 2020 року.

За даними характеристики на засудженого, з 23 серпня 2018 року ОСОБА_4 тримався в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 29 січня 2019 року відбуває покарання в Державні установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався два рази, стягнень не має, працевлаштований до промислової зони установи до цеху №2 слюсарем-складальником, до праці ставиться посередньо. За вказаних обставин ОСОБА_4 не довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України не доцільно.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 має два заохочення, а саме 15 липня 2019 року та 22 січня 2020 року засудженому оголошені подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
За довідок ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» про працевлаштування та про заробітну плату засудженого, ОСОБА_4 був працевлаштований у період з лютого 2019 року до березня 2020 року до промислової зони установи, цех № 2 та отримував заробітну плату.
Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Станом на 21 травня 2020 року ОСОБА_4 відбув 1 рік 08 місяців 28 днів фактичного строку покарання, до відбуття залишилось 03 місяці 02 дні.

Враховуючи, що за час відбування покарання ОСОБА_4 був працевлаштований лише у період лютий 2019 року - березень 2020 року, має тільки два заохочення, а саме 15 липня 2019 року та 22 січня 2020 року, а подяки оголошені з метою стимулювання правослухняної поведінки засудженого, як особи, яка має 22 судимості і вказані обставини у їх сукупності не дають підстав вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому відсутні передбачені ст. 81 КК України підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За вказаних обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1