Справа № 1-14/2003 Провадження №11-кп/802/65/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2019 року про повернення клопотання (заяви),
В С Т А Н О В И В :
Вказаною ухвалою суду клопотання (заяву) засудженого ОСОБА_6 про його звільнення від подальшого відбування покарання за спливом строку давності або ж заміну йому покарання більш м`яким повернуто заявнику.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідно до положень п.1 ч.2 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, а тому подане ОСОБА_6 клопотання (заява) не підсудне Луцькому міськрайонному суду Волинської області, оскільки засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Замковій виправній колонії № 58 за вироком апеляційного суду Волинської області від 29 грудня 2003 року.
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу судді, про повернення його заяви скасувати та зобов`язати прийняти його заяву до розгляду, або розглянути заяву і прийняти рішення в апеляційній інстанції. За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 вважає, що клопотання (заява) було подано ним до належного суду, оскільки він на даний час відбуває покарання в ДУ «Луцький слідчий ізолятор».
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання (заяви) апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Учасники провадження подали до апеляційного суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Тому апеляційний суд приходить до висновку про можливість проведення в даному випадку письмового апеляційного провадження.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями ст.ст.2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
З урахуванням вимог ст.129 Конституції України, ч.1 ст.6, ч.1 ст.7, ст.9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо гарантування доступу до правосуддя з метою забезпечення захисту прав, свобод та інтересів осіб незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону, необхідно керуватись принципом верховенства права та загальними засадами судочинства з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак суд першої інстанції даних вимог Закону не дотримався в повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком апеляційного суду Волинської області від 29 грудня 2003 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі.
В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває заява засудженого ОСОБА_6 про перегляд вказаного вироку суду за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим, останнього етаповано із Замкової виправної колонії № 58, і який на даний час засуджений перебуває в ДУ «Луцького слідчого ізолятора», для розгляду його заяви в суді.
17 жовтня 2019 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області засуджений ОСОБА_6 звернувся з клопотанням (заявою) про його звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі за спливом строку давності або ж заміну даного покарання більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Апеляційного суду Волинської області від 29 грудня 2003 року.
В подальшому ухвалою суду клопотання (заяву) засудженого ОСОБА_6 про його звільнення від відбування покарання за спливом строку давності або ж заміну йому покарання більш м`яким - повернуто заявнику.
Між тим, позицію суду першої інстанції з приводу порушення засудженим ОСОБА_6 правил підсудності судового розгляду даного клопотання (заяви) через подання його саме до Луцького міськрайонного суду Волинської області апеляційний суд вважає необґрунтованою з огляду на таке.
Згідно із п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.14 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Положеннями ст.539 КПК України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.539 КПК України у разі необхідності вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, передбачених п.п.2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст.537 КПК України, клопотання подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
На даний час засуджений ОСОБА_6 Ковельським міськрайонним судом Волинської області етапований у ДУ «Луцький слідчий ізолятор», для участі в розгляді його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Разом з тим, місцевим судом не надано належної оцінки тому, що засуджений ОСОБА_6 на момент подання ним свого клопотання (заяви) фактично відбуває покарання в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», яка територіально знаходиться в м. Луцьку, що є юрисдикцією Луцького міськрайонного суду Волинської області, оскільки термін відбуття ним покарання у зв`язку з прибуттям до даної установи не припинявся та не переривався, а тому клопотання засудженого про його звільнення від подальшого відбування покарання за спливом строку давності або ж заміну йому покарання більш м`яким, в даному випадку подано без порушення правил підсудності.
Отже, апеляційний суд вважає, що в даному випадку результатом оскаржуваного судового рішення є порушення права засудженого ОСОБА_6 , який на даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в умовах установи виконання покарань, на доступ до правосуддя та розгляд його справи незалежним і неупередженим судом в межах розумних строків судового розгляду.
Крім того, варто зазначити, що відповідно до приписів ч.3 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку розглядаються згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318380 КПК, з урахуванням положень розділу VIII КПК «Виконання судових рішень». Зазначені вище статті викладені у главах 28 та 29 КПК («Судовий розгляд» та «Судові рішення») та безпосередньо не передбачають такого процесуального рішення, як повернення клопотання на підставі порушення правил підсудності.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені ст.412 КПК України, а також з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя вважає за необхідне апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати як таку, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права, законність та доступ до правосуддя, дотримання яких не було забезпечено під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, та постановити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.
Апеляційний суд не вдається до обговорення обґрунтованості апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , оскільки у відповідності до ч.2 ст.415 КПК України такі вимоги не можуть бути вирішеними судом апеляційної інстанції наперед, а тому доводи апеляції засудженого слід перевірити при новому судовому розгляді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 406, 407, КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2019 року про повернення клопотання (заяви) засудженого ОСОБА_6 про його звільнення від подальшого відбування покарання за спливом строку давності або ж заміни йому покарання більш м`яким скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді