Справа № 639/2699 /20
Провадження № 1-кп/639/351/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/2699/20 (в ЄРДР №0000181 від 17.03.2020 року) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Роздолля Первомайського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої 08 лютого 2019 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 29.02.2020р., приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи в районі станції метро «Холодна Гора», познайомилась з ОСОБА_5 , в ході спілкування з яким помітила у нього мобільний телефон моделі «Lenovo Vibe S1».

У подальшому 01.03.2020р., приблизно о 01 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи разом із ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння поблизу магазину «Посад», розташованого по вул. Камській, 6 м. Харкова, реалізуючи виниклий в неї протиправний умисел на заволодіння вказаним телефоном шляхом обману, оцінивши ситуацію, що склалася, вводячи в оману ОСОБА_5 , спочатку звернулася до нього з проханням дати їй належний йому мобільний телефон для того, щоб послухати музику, не маючи при цьому наміру повертати вказаний телефон ОСОБА_5 ..

У відповідь на прохання ОСОБА_4 , нічого не підозрюючи про її злочинний шахрайський намір ОСОБА_5 , повіривши їй, добровільно віддав ОСОБА_4 свій мобільний телефон, сподіваючись на те, що та його обов`язково поверне.

Надалі ОСОБА_4 приблизно о 03 год. 10 хв. 01.03.2020р., повідомила ОСОБА_5 про те, що сходить у будь-який із магазинів, розташованих на території автостанції «Термінал» в районі станції метро «Холодна Гора», буцімто для того, щоб купити ще алкогольні напої. У відповідь на це ОСОБА_5 не заперечував.

Відразу ж після цього ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, бажаючи довести протиправний задум до кінця, володіючи мобільним телефоном ОСОБА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вдаючи, що пішла з телефоном до магазину, поступово зникала з поля зору від обманутого нею потерпілого, який у свою чергу на це ніяк не відреагував.

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь мобільний телефон моделі «Lenovo Vibe S1», не маючи наміру на його повернення ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину зникла та в подальшому розпорядилась викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1533 грн..

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому їй злочині визнала повністю та пояснила, що скоїла його при вищезазначених обставинах. Обвинувачена не оспорювала обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а також висновки судово-товарознавчої експертизи. При цьому ОСОБА_4 показала, що 29.02.2020р. вона разом з подругою вживала алкогольні напої. Приблизно о 22 год. 00 хв. в районі станції метро «Холодна Гора» вони познайомились з ОСОБА_5 , та продовжили розпивати спиртне разом з останнім. В ході розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_5 вона попросила в нього належний йому мобільний телефон під приводом послухати музику. При цьому вона не мала наміру повертати потерпілому зазначений телефон. Через деякий час вона, повідомивши ОСОБА_5 , що сходить в магазин за спиртним, пішла разом з вказаним мобільним телефоном, сіла в таксі та поїхала. Мобільний телефон вона залишила собі, вставивши в нього свою сім-картку. В подальшому мобільний телефон в неї був вилучений працівниками поліції. Свої дії ОСОБА_4 піддала критичній оцінці та висловила жаль щодо скоєного.

Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нею не оспорюються. Цю позицію висловив і прокурор.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив проводити судовий розгляд без його участі, зазначивши, що подавати цивільний позов не має наміру, в призначенні покарання ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, а також, що вона не оспорює фактичні обставини скоєного нею кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, що характеризують її особу, а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних процесуальних витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченою ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що її вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше судима; офіційно не працює; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодружена.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченої.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , передбаченою п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним корисливим злочином середньої тяжкості; кількість епізодів злочинної діяльності - один; відношення обвинуваченої до скоєного злочину; його конкретні обставини; особу винної; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суд враховує, що викрадене у ОСОБА_5 майно було повернуто останньому.

При цьому суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України більш м`якого ніж позбавлення волі не відповідатиме його меті, принципам законності та справедливості, та не буде достатнім і необхідним.
Призначаючи ОСОБА_4 вказане покарання, суд також враховує альтернативні види покарання, передбачені санкцію ч. 2 ст. 190 КК України, положення ч. 3 ст. 61 КК України, а також, що обвинувачена офіційно не працює, не має постійного заробітку, зі слів має двох малолітніх дітей.

Водночас, обставин, які б явно свідчили, що застосування судом статті 75 КК України буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Отже,з урахуванням вищенаведеного, а також правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 17.04.2018р. по справі № 298/95/16та від 16.08.2018р. по справі №183/163/14, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння нею нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченої в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому її можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 08.02.2019 р. у виді штрафу, який ОСОБА_4 згідно відповіді Холодногірського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області не сплачено, необхідно виконувати самостійно.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.04.2020р., відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 08.02.2019р. у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

Речовий доказ по кримінальному провадженню мобільний телефон «Lenovo Vibe S1» повернути (вважати повернутими) власнику ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 31, 53).

Процесуальні витрати в сумі 980,64 грн. (дев`ятсот вісімдесят грн. 64 коп.) на залучення експерта стягнути з ОСОБА_4 на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. (т. 2 а.с. 45)

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.04.2020 року (справа №639/2049/20, провадження №1-кс/639/851/20) на майно, а саме мобільний телефон «Lenovo Vibe S1». (т. 2 а.с. 40-42)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1