Справа: № 148/583/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року м. Тульчин

Слідчий суддя
Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до затримання, за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, зі слів одруженого, з середньою освітою, неодноразово судимого, востаннє 29.02.2016 Дзержинським районним судом м. Харкова за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 29.02.2016, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
У Тульчинському ВП НВП ГУНП у Вінницькій області знаходиться на досудовому розслідуванні кримінальне провадження №0000143 щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та знову скоїв новий корисливий злочин.
Зокрема, 14.04.2020 більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом із невстановленою особою, з метою крадіжки чужого майна приїхали до м. Тульчин, Вінницької області, де діючи по заздалегідь обдуманому плану і усталеній злочинній схемі прийшли до приміщення квартири, що розташована, за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої можливо здійснити крадіжку значних грошових коштів та коштовних матеріальних цінностей.
В подальшому цього ж дня близько 11.00 год. ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою із невстановленою органом досудового розслідування особою, виконуючи свій злочинний умисел спрямований на крадіжку чужого майна, переконавшись у відсутності власника квартири та сторонніх осіб, які б могли за ними спостерігати та скориставшись цим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, у знайомий і відомий їм спосіб шляхом злому врізних замків вхідних дверей проникли в середину приміщення квартири, де продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на крадіжку значних матеріальних цінностей та грошових коштів, з метою власного збагачення почали шукати матеріальні цінності та грошові кошти, тим самим безпосередньо спрямовували свої зусилля на доведення розпочатого ними злочину до кінця, але в результаті пошуку в приміщенні квартири ними грошових коштів та коштовних матеріальних цінностей відшукано не було, тим самим не вчинивши та не довівши до завершення всіх дій, які вони вважали за необхідне, виконати та довести свій злочин до кінця вони не змогли, з причин, що не залежали від їх волі та при спробі покинути приміщення квартири останніх було виявлено працівниками поліції, після чого останні усвідомивши, що їх викрито, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, та не бажаючи бути затриманими намагалися покинути місце скоєння злочину в результаті чого працівниками поліції ОСОБА_4 було затримано.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, вчиненій повторно.
Так, 14.04.2020 у межах вказаного кримінального провадження, згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і 15.04.2020 складено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину.
Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивована тим, щопідозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; тяжкість вчиненого злочину та співрозмірність можливо призначеного покарання, у випадку доведеності вини, вказує про можливе залишення підозрюваним свого місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності; ОСОБА_4 на даний час та на момент вчинення злочину не працює, що свідчить про відсутність в останнього постійного джерела заробітку, що може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень з метою отримання грошової винагороди, також він є жителем м. Харків, однак продовжив свою злочинну діяльність на території м. Тульчин, Вінницької області, а тому необрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.
Крім того, підставою обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку органу досудового розслідування є те, що підозрюваний неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, зокрема, востаннє 29.02.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та знову скоїв новий корисливий злочин, а також може бути причетним до скоєння цілого ряду інших ідентичних злочинів, що вказує на усталену злочинну діяльність ОСОБА_4 .
У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання про застосування даного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання і пояснив, що винним себе не визнає і жодних злочинних дій не вчиняв, повідомив, що підвозив з м. Харків до м. Вінниці (Вінницької області), за грошову винагороду, свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 , де останній мав на меті укласти якийсь договір, однак приїхавши у м. Тульчин, останній запропонував піднятися у квартиру у одному з багатоквартирних будинків до його знайомого та випити чаю, однак зайшовши в під`їзд будинку, знайомий повідомив, що це не той будинок і вони помилилися адресою, у зв`язку з чим, вони пішли назад до виходу, в цей час зустріли працівника поліції, після чого пройшли близько 30 метрів по вулиці та вслід за ними вийшов працівник поліції, який почав вимагати, щоб вони зупинилися, після чого ОСОБА_4 затримали працівники поліції, а знайомий зник у невідомому напрямку.
Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки відсутні ризики визначені статтею 177 КПК України, однак просив застосувати запобіжний захід у вигляді застави.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.20060, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У відповідності п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» за № 35615/06 від 13.11.2007, де Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суд зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» за №33977/96 від 26.07.20010, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 4), рапорти працівників поліції (а.с. 5 -7), протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 9), постанову про створення слідчої групи (а.с. 10), протоколами огляду місця події (а.с. 12), протокол затримання (а.с. 13-14), протокол допиту потерпілого (а.с. 19), довідку про судимість (а.с. 20 21), протоколи допиту свідків (а.с. 25-28), протокол допиту підозрюваного (а.с. 33 34), повідомлення про підозру від 15.04.2020 (а.с. 30).
Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенціїпро захист прав людини та основоположних свобод,практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину який у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, при цьому ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину проти власності, також він ніде не працює, внаслідок чого не має регулярного джерела доходу та зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживав до затримання, за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться на значному територіальному віддаленні від місця проведення досудового розслідування, що у свою чергу свідчить про існування реальної загрози продовження підозрюваним злочинної діяльності з метою отримання доходу та вчинення спроб переховування від органів досудового розслідування, суду через тяжкість можливого покарання у випадку доведення вини останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Таким чином, слідчий суддя переконався в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.
З врахуванням вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно обрати розмір застави в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
При визначенні розміру застави слідчий суддя, керується положеннями ч. 4, 5 ст. 182 КПК, згідно якої розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У зв`язку з зазначеним, враховуючи існування встановлених ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно встановити заставу у розмірі ста двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб 252240 грн., оскільки саме такий її розмір може забезпечити виконання підозрюваним на час досудового слідства та судового провадження покладених на нього обов`язків, передбачених п. 1-3, 8, 9, ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до затримання, за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів та утримувати його у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області № 1.
Початок строку обраховувати з моменту затримання 12:15 год. 14.04.2020, і який закінчується 13.06.2020, о 12:15 год.
Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків сто двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 252240 ( двісті п`ятдесят дві тисячі двісті сорок) гривень, після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
З дня внесення застави строком на два місяці покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1-3, 8, 9, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю, не виконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлено 17.04.2020.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1