В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р. Справа № 596/889/20

Провадження № 1-кп/596/100/2020

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Гусятин кримінальне провадження №0000051, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 березня 2020 року відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , освіта середня, розлученої, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 254 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
До домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 із кадастровим номером: :02:001:0295 та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , примикається земельна ділянка із адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,25 га., комунальної форми власності, категорії земель: землі житлової та громадської забудови, із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, без кадастрового номеру.

У відповідності до вимог ст. 168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель.

При цьому, пунктом 3 ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України.

Протягом літа 2019 року, ОСОБА_6 в супереч вимогам ст. 53-1 КУпАП самовільно зайняла земельну ділянку, що за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,25 га., комунальної форми власності, категорії земель: землі житлової та громадської забудови, із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, без кадастрового номеру. Надалі протягом осені 2019 року, ОСОБА_5 всупереч вимогам ст. 125 та 126 Земельного кодексу України, зняла шар родючого ґрунту для облаштування штучної водойми, а також зняла ґрунтовий покрив земельної ділянки без спеціального дозволу, що призвело до виведення вказаної ділянки із сільськогосподарського обороту.

Таким чином ОСОБА_6 , в порушення вимог земельного законодавства, діючи умисно та проявляючи безгосподарність при самовільному використанні земельної, що за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,25 га., комунальної форми власності, категорії земель: землі житлової та громадської забудови, із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, без кадастрового номеру, яка прилягає до її домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду, облаштувала на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму, площею 141,62 м2 глибиною біля 1 м., для власних потреб.

Без права власності та не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,25 га., комунальної форми власності, категорії земель: землі житлової та громадської забудови, із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, без кадастрового номеру, перед Постолівською сільською радою та відсутності проекту землеустрою щодо в наведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, протягом осені 2019 року використовуючи спеціальну техніку (трактор), зняла ґрунтовий покрив родючого шару (гумусу), який використала як водо-затримуючі насипи і береги) по облаштуванню водойми, внаслідок чого незаконно побудувала «облаштувала) штучну водойму (ставок), без гідротехнічних споруд, які дають можливість регулювати рівень води в котловані, паралельно річці «Гнила», загальною площею 0,25 гектара, яку незаконно утримує на даний час.

Внаслідок самовільного будівництва штучної водойми (ставка), без зміни цільового призначення земельної ділянки, ОСОБА_5 зняла ґрунтовий покрив - родючого шару ґрунту на земельній ділянці без будь-яких дозвільних документів та вивела із земель сільськогосподарського обороту через втрату родючості, внаслідок чого порушено структуру ґрунту.

Таким чином своїми умисними діями, ОСОБА_5 використовує земельну ділянку, площею 0,25 га. з відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, чим порушує вимоги п. б ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України.

Вказаними діями, що виразились у безгосподарському використанні земель, що спричинило втрату їх родючості, виведення земель з сільськогосподарського обороту, порушенні структури ґрунту, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.

15 червня 2020 року між прокурором ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_5 відповідно до ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор та підозрювана дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 254 КК України і ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.
Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 254 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленими ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання.
Дане покарання ОСОБА_5 є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 373 - 375, 472 - 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 червня 2020 року, укладену між прокурором ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною за ч.1 ст. 254 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1