Справа № 211/6453/19
Провадження № 1-кп/211/307/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001365 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України є несудимий, оскільки згідно ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 06.02.2019 року в зв`язку з закінченням іспитового строку звільнений від відбування покарання призначеного йому вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2017 року, яким він засуджений за ч.3 ст. 185, 75,76 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10.12.2010 року по справі № 2-3177/10 гр. ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі виконавчого листа 2-3177/10 від 04.02.2011 року старшим державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_8 14.02.2014 року відкрито виконавче провадження № 42055506.

Однак, ОСОБА_4 будучи обізнаний з 11.04.2017 року під особистий підпис про те, що згідно вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, а також про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, в період з 11.04.2017 року до 01.10.2018 року та з 01.03.2019 року до 01.10.2019 року злісно ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим за вказані періоди утворилась заборгованість в сумі 56 985 грн. 99 коп.

Так, ОСОБА_4 будучи працездатним в період з 11.04.2017 року до 01.10.2019 року та з 01.03.2019 року до 01.10.2019 року, знаючи про заборгованість по сплаті аліментів не працював, заходів до працевлаштування не приймав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу, загальна сума заборгованості за виконавчим листом № 2-3177/10 від 10.12.2010року станом на 01.10.2019 року становить 106978грн. 86коп.
В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_4 в з 11.04.2017 року до 01.10.2018 року та з 01.03.2019 року до 01.10.2019 року перед потерпілою ОСОБА_5 утворилась заборгованість в сумі 56985 грн. 99 коп., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та підтвердив фактичні обставини вчинення вказаного вище кримінального правопорушення, викладені вище. У вчиненому розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила те, що обвинувачений дійсно в період з 11.04.2017 року до 01.10.2018 року та з 01.03.2019 року до 01.10.2019 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання їх спільної доньки, заборгованість не сплачував.
Суд, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому судом, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, позиції обвинуваченого, суд приходить висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Також при призначенні покарання для обвинуваченого судом враховано висновки досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , наданої Довгинцівським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ДУ «Центр пробації», з якої вбачається, що ОСОБА_4 має середній рівень до вчинення кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства.
З врахуванням викладеного, суд приходить висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено у виді обмеження волі з застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів і суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.
При цьому, суд не вбачає підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням положення ст. 71 КК України, оскільки відповідно до ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.02.2019 року в зв`язку з закінченням іспитового строку він звільнений від відбування покарання призначеного йому вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.01.2017 року, яким його засуджено за ч.3 ст. 185, ст.ст. 75,76 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, вказана ухвала набрала законної сили ( а.с. 118 копія ухвали).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши випробувальний строк на один рік, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч.6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1