Справа № 522/7400/20
Провадження по справі № 1-«кс»/522/7259/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність, -

У С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Одеської області виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення злочину на підставі її заяви від 30.04.2020 року та розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 посилається на наступне.

30.04.2020 року ОСОБА_4 направила на адресу прокуратури Одеської області заяву про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України суддею Ізмаїльського міськрайонного суду м.Одеси ОСОБА_5 ..

В порушення вимог ст.214 КПК України прокурор не вніс відомості про вчинення вказаних злочинів до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не доручив слідчому проведення досудового розслідування.

Вказану бездіяльність адвокат вважає протиправною, у зв`язку з чим, на підставі ст.303 КПК України просить зобов`язати прокурора виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду м.Одеси ОСОБА_5 та розпочати досудове розслідування.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні з наданих матеріалів встановлено, що 30.04.2020 року ОСОБА_4 направила на адресу прокуратури Одеської області заяву про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України суддею Ізмаїльського міськрайонного суду м.Одеси ОСОБА_5 у зв`язку з внесенням, на думку заявника неправдивих відомостей до ухвал суду по справі №500/2395/18, провадження №2/946/1151/20 від 20.1202019 року та 28.02.2020 року.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана заявником до прокуратури заява названа як заява про злочин та містить вимогу про реєстрацію злочину, вчиненого, на думку заявника, суддею у зв`язку із ухваленням рішення про відмову у задоволенні його клопотань про витребування доказів та заяви про залучення третіх осіб, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочин, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин.

Доводи, наведені ОСОБА_4 у заяві, є його особистою оцінкою рішень вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо їх протиправності, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.

Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима.

Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

Тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги заявника на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора в порядку ст.303 КПК України відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

29.05.2020