Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кс/758/1212/20
Справа № 758/2342/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів.
У клопотанні слідчий зазначає, що «у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000303 від 27.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що у листопаді 2019 року під час ознайомлення ОСОБА_5 із судовою справою №22-22/2013 останнім було виявлено факт підроблення розписки.
До Подільського УП ГУНП надійшла заява, відповідно якої, як вбачається з позовної заяви даний спір, на думку Позивача, виник внаслідок невиконанням ОСОБА_5 вимог щодо повернення боргу за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.04.2013р. по справі №22-22/2013.
Апеляційний суд м. Києва у справі №22-22/2013 частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_6 та скасував рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 червня 2011 року в частині стягнення боргу та ухвалив в цій частині нове рішення відповідно до якого стягнув з ОСОБА_5 на користь Петровського заборгованість за договором позики 124 743,36 грн. та на відшкодування судових витрат 1 247,43 грн., а всього 125990,79 грн. та стягнуто з ОСОБА_7 ( рідної сестри ОСОБА_5 ) на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики 124 743,36 грн та на відшкодування судових витрат по 1247,43 грн., а всього 125990,79 грн.
Отже ОСОБА_6 в своїх вимогах до ОСОБА_5 посилається на той факт, що наче б то він 15.04.2008 року позичав грошові кошти в сумі 240 000,00 грн батьку ОСОБА_5 ОСОБА_8 .
Однак як відомо ОСОБА_5 його батько не міг позичати такі грошові кошти у ОСОБА_6 , оскільки:
1. ОСОБА_8 сам постійно фінансово суттєво допомагав сім`ї ОСОБА_6 . ОСОБА_5 стверджує, що ОСОБА_9 не міг дати в борг ОСОБА_8 240 000,00 грн. бо ОСОБА_9 просто не міг мати такі кошти. За весь час ОСОБА_6 не зважаючи на вимоги ОСОБА_5 так і не підтвердив джерела отримання коштів, які він начебто надав у борг покійному батькові ОСОБА_5 .
2. «Боргова розписка» датована 15.04.2008 роком в цей час ОСОБА_8 перебував у вкрай тяжкому фізичному стані, він хворів на цукровий діабет і постійно мав вживати знеболювальні ліки, оскільки хвороба була вкрай складною. ОСОБА_8 в той період не приймав ніяких рішень без ОСОБА_5 . Всі витрати пов`язані із лікуванням та утримання ОСОБА_8 повністю забезпечувались його дітьми він не мав потреби залучати в когось гроші- йому їх просто не було куди витрачати.
3. Під час ознайомлення з судовою справою №22-22/2013 в матеріалах, якої наявний оригінал «розписки», ОСОБА_5 звернув увагу, що підпис, який стоїть біля прізвища його батька не схожий на справжній його підпис. Також з особливостей того, як розписка була складена вбачається, що підпис зроблений окремо, а текст «розписки» складено окремо. З матеріалів експертизи наявної в судовій справі вбачається, що експерт не міг взяти зразок оригінального підпису батька ОСОБА_5 і на вирішення експерта не ставилися питання в який час було складено текст «розписки», а в який час було виконано «підпис» в «розписці».
Отже, враховуючи вище викладене, ОСОБА_5 констатує факт, що ОСОБА_6 самостійно в протиправний спосіб підробив «розписку» і своїми вимогами завдав страшної шкоди хиткому здоров`ю ОСОБА_8 , що могло і спричинити смерть останнього.
Також, зазначеними діями ОСОБА_6 заподіяв та продовжує завдавати значної моральної та матеріальної шкоди ОСОБА_5 .
Наскільки відомо ОСОБА_5 , на даний час місце проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_6 своїми діями свідомо, маючи на меті лише отримати неправомірну вигоду ввів в оману суд та протиправно вимагає гроші від ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 впевнений, що діяння ОСОБА_6 були умисні, мали корисливий мотив заволодіти грошима ОСОБА_5 шляхом обману та зловживання довірою.
В ході досудового розслідування в якості потерпілого був допитаний ОСОБА_5 який стверджує, що в листопаді 2019 року йому стало відомо, що ОСОБА_6 ще весною 2019 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з цивільним позовом про стягнення з нього відсотків за користування позикою, 3% річних та інфляційних витрат.
Як вбачається з позовної заяви даний спір, на думку Позивача, виник внаслідок невиконанням ОСОБА_5 вимог щодо повернення боргу за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.04.2013р. по справі №22-22/2013.
Апеляційний суд м. Києва у справі №22-22/2013 частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_6 та скасував рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 червня 2011 року в частині стягнення боргу та ухвалив в цій частині нове рішення відповідно до якого стягнув з ОСОБА_5 на користь Петровського заборгованість за договором позики 124 743,36 грн. та на відшкодування судових витрат 1 247,43 грн., а всього 125990,79 грн. та стягнуто з ОСОБА_7 ( рідної сестри ОСОБА_5 ) на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики 124 743,36 грн та на відшкодування судових витрат по 1247,43 грн., а всього 125990,79 грн.
Отже ОСОБА_6 в своїх вимогах до ОСОБА_5 посилається на той факт, що наче б то він 15.04.2008 року позичав грошові кошти в сумі 240 000,00 грн батьку ОСОБА_5 ОСОБА_8 .
Однак як відомо ОСОБА_5 його батько не міг позичати такі грошові кошти у ОСОБА_6 , оскільки:
1. ОСОБА_8 сам постійно фінансово суттєво допомагав сім`ї ОСОБА_6 . ОСОБА_5 стверджує, що ОСОБА_9 не міг дати в борг ОСОБА_8 240 000,00 грн. бо ОСОБА_9 просто не міг мати такі кошти. За весь час ОСОБА_6 не зважаючи на вимоги ОСОБА_5 так і не підтвердив джерела отримання коштів, які він начебто надав у борг покійному батькові ОСОБА_5 .
2. «Боргова розписка» датована 15.04.2008 роком в цей час ОСОБА_8 перебував у вкрай тяжкому фізичному стані, він хворів на цукровий діабет і постійно мав вживати знеболювальні ліки, оскільки хвороба була вкрай складною. ОСОБА_8 в той період не приймав ніяких рішень без ОСОБА_5 . Всі витрати пов`язані із лікуванням та утримання ОСОБА_8 повністю забезпечувались його дітьми він не мав потреби залучати в когось гроші- йому їх просто не було куди витрачати.
3. Під час ознайомлення з судовою справою №22-22/2013 в матеріалах, якої наявний оригінал «розписки», ОСОБА_5 звернув увагу, що підпис, який стоїть біля прізвища його батька не схожий на справжній його підпис. Також з особливостей того, як розписка була складена вбачається, що підпис зроблений окремо, а текст «розписки» складено окремо. З матеріалів експертизи наявної в судовій справі вбачається, що експерт не міг взяти зразок оригінального підпису батька ОСОБА_5 і на вирішення експерта не ставилися питання в який час було складено текст «розписки», а в який час було виконано «підпис» в «розписці».
Отже, враховуючи вище викладене, ОСОБА_5 констатує факт, що ОСОБА_6 самостійно в протиправний спосіб підробив «розписку» і своїми вимогами завдав страшної шкоди хиткому здоров`ю ОСОБА_8 , що могло і спричинити смерть останнього.
Також, зазначеними діями ОСОБА_6 заподіяв та продовжує завдавати значної моральної та матеріальної шкоди ОСОБА_5 .
Наскільки відомо ОСОБА_5 , на даний час місце проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_6 своїми діями свідомо, маючи на меті лише отримати неправомірну вигоду ввів в оману суд та протиправно вимагає гроші від ОСОБА_5 .
Під час досудового розслідування виникла необхідність провести додаткове розслідування по документам, які зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_2
У досудового слідства є підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення необхідної інформації.
Враховуючи, що в ІНФОРМАЦІЯ_3 міститься інформація, а саме судова справа №22-22/2013, керуючись ст. ст. 40, 159, 160, 161, 162, 163 КПК України, слідчий просить надати слідчому слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , старшому слідчому Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме до оригіналу «розписки», ОСОБА_5 , яка знаходиться в судовій справі №22-22/2013.»
Сторона кримінального провадження, яка подала клопотання просить розглянути клопотання у її відсутність.
Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з такого.
Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю.
Частиною 5 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Абзацом 1 ч. 6 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 27.01.2020.
Слідчим Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000303 від 27.01.2020 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що у клопотанні не зазначено: значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження як передбачено пунктами 5, 7 ст. 160 КПК України, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 159-166, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , про надання слідчим групи слідчих СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , ОСОБА_10 тимчасового доступу до речей та документів, що перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме до оригіналу «розписки», ОСОБА_5 , яка знаходиться в судовій справі №22-22/2013.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1