ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/767/20 Справа № 208/3042/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
третьої особи, щодо майна якої
вирішується питання про арешт ОСОБА_7
представника третьої особи,
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000793 від 14.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в межах кримінального провадження №0000793 від 14.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, було задоволено.
Накладено арешт на транспортний засіб марки «КІА» моделі «SPORTAGE», сірого кольору із встановленим на нього державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , та VIN-кодом НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано Територіальним сервісним центром №3243 МВС України за громадянином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 13.05.2020 було вилучено у громадянина ОСОБА_11 шляхом обмеження права власника (користувача) на користування, розпорядження та відчуження арештованого майна до скасування арешту у встановленому законом порядку.
В клопотанні адвоката ОСОБА_8 - відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що вказаний автомобіль має суттєве значення для повного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення обставин кримінального правопорушення, а також відповідно до ст. 98 КПК України він являється речовим доказом, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об`єктом який підлягає дослідженню, для підтвердження або спростування ознак злочину передбаченого ст. 290 КК України.
Дослідження в межах ст. 290 КК України, без проведення експертизи не можливо здійснити, що потребує вилучення на певний період для отримання результатів дослідження, об`єкту експертного дослідження.
Слідчий суддя зазначив, що згідно до постанови слідчого від 14.05.2020 року даний автомобіль визнаний речовим доказом в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000793 від 14.05.2020 за ст. 290 КК України. Наразі слідчий суддя вважає доведеними заявлені прокурором та слідчим, у сукупності встановлених фактичних даних, ризики відчуження, переховування та знищення предмету злочину, а тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету - збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.
Також суд вказав, що клопотання адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, як таке що не є обгрунтованим та доведеним під час судового розгляду, а посилання що даний транспортний засіб є єдиним транспортним засобом у подружжя та без нього вони обмежені у забезпечені життєвих своїх потреб, здійсненні підприємницької діяльності, жодним чином не підтверджено та не обгрунтовано.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м, Дніпродзержинська від 18 травня 2020 року.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не було враховано, що відповідно до ч.ч.10, 11 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При цьому суд лише констатує, що в рамках кримінального провадження №0000793 від 14.05.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України автомобіль визнаний речовим доказом, але суддею не вказано, яким критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України відповідає придбаний подружжям ОСОБА_12 автомобіль.
Зазначає, що подружжя ОСОБА_12 є добросовісними набувачами майна, оскільки придбали його у законний спосіб - шляхом укладання 31 березня 2020 року договору купівлі-продажу за 488 270,110 грн., тобто передали за придбаний автомобіль достатньо велику суму власних коштів, а сам по собі факт укладання договору на товарній біржі, а не в сервісному центрі МВД України, не може бути підставою вважати, що авто подружжям придбано в незаконний спосіб, при тому, що 31 березня 2020 року придбати автомобіль за договором купівлі-продажу в сервісному центрі МВД України взагалі не було можливості, з огляду на те, що сервісні центри не працювали у зв`язку з оголошеним карантином.
Також апелянт вважає, що слідчим суддею накладений арешт на належний подружжю ОСОБА_12 транспортний засіб як на предмет злочину у кримінальному провадженні за №0000049, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.289 КК України, при тому, що клопотання про арешт майна розглядалося в рамках кримінального провадження №0000793 від 14.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, полягає у тому, що 13.05.2020 приблизно об 17:00 год. на проїзній частині автодороги, навпроти будинку №47 по проспекту Тараса Шевченко у місті Кам`янське Дніпропетровської області, працівниками поліції СР1І1І Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було зупинено транспортний засіб марки «КІА» моделі «Sportage», сірого кольору із встановленим на нього державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому за фактом порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зібрано адміністративний матеріал ОСОБА_13 було складено адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Під час складання адміністративних матеріалів працівниками поліції візуальним оглядом було встановлено, що окремі частини кузова вказаного автомобіля мають механічні пошкодження, в тому числі пошкодження у вигляді подряпин на правому задньому і передньому крилі, при цьому водій ОСОБА_11 відмовився пред`явити для перевірки працівниками поліції реєстраційні документи (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «КІА» моделі «Sportage», із встановленим на нього державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , а також дати можливість перевірити номери агрегатів даного транспортного засобу, у зв`язку з чим, у працівників поліції виникли сумніви щодо оригінальності (справжності) номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, їх дійсності та належності до вказаного автотранспортного засобу, а також відповідності до встановленого державою зразку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Окрім цього, згідно інформації, отриманої із електронної бази даних Національної поліції було встановлено, що в Таїровському ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області зареєстровано у журналі єдиного обліку (ЄО) за №313 від 06.01.2019 повідомлення щодо незаконного заволодіння транспортним засобом марки «КІА» моделі «Sportage», сірого кольору із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , який мав пошкодження у вигляді подряпин на правому задньому і передньому крилі. Транспортний засіб марки «КІА» моделі «Sportage», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 має УП4-код НОМЕР_4 , та зареєстрований Територіальним сервісним центром №3243 МВС України за громадянином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За даним фактом органом Національної поліції відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.289 КК України.
Приблизно о 18:06 год. на проїзній частині авто дороги, навпроти будинку №47 по проспекту Тараса Шевченко у місті Кам`янське Дніпропетровської області після складання адміністративного матеріалу, працівниками Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з метою проведення подальшого експертного дослідження щодо встановлення внесення змін у конструкцію частин кузова та номерів вузлів і агрегатів зазначеного транспортного засобу у водія ОСОБА_11 було вилучено транспортний засіб марки «КІА» моделі «Sportage», сірого кольору із встановленим на нього державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , про що складено відповідний протокол.
14.05.2020 року за даним фактом СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000793 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.290 КК України.
Крім того, електронною базою даних Національної поліції встановлено, що автомобіль, який є предметом злочину та перебуває у розшуку, в межах кримінального провадження №0000049, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.289 КК України, транспортний засіб марки «КІА» моделі «Sportage», 2017 року випуску, має VIN-код НОМЕР_5 , в той же час, в межах даного кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000793 від 14.05.2020 року за ст. 290 КК України, автомобіль марки «КІА» моделі «Sportage» має VIN-код НОМЕР_6 . Тобто автомобіль, вилучений 13.05.2020 року у ОСОБА_11 , має ту ж саму модель, марку, колір кузову, рік випуску, характерні пошкодження, та в більшій частині збігається і VIN-код із автомобілем в межах кримінального провадження №0000049.
До того, як убачається з наданих матеріалів, водій ОСОБА_11 зачинив авто, не надавав реєстраційні документи на авто, на вимоги співробітників поліції не пред`явив жодних правовстановлюючих документів, які б підтвердили законність керування, володіння, або власність ОСОБА_11 на даний автомобіль, при цьому водій ОСОБА_11 відмовився пред`явити для перевірки працівниками поліції реєстраційні документи (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «КІА» моделі «Sportage», із встановленим на нього державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 ), а також дати можливість перевірити номери агрегатів даного транспортного засобу. Тому 13.05.2020 року при огляді місця події на ОСОБА_11 був складений адміністративний протокол серії АПР18 № 437974 за ознаками ст. 185 КупАП.
Постановою старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 14.05.2020 року вилучений під час огляду 13.05.2020 року у громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , транспортний засіб «Кіа Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за громадянином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000793.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
З наданих матеріалів випливає, що старший слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, у якому просив накласти арешт на вищезазначений транспортний засіб шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження майном до скасування арешту у встановленому законом порядку.
Так, з метою досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, а також з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, встановлення винних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності, виявлення, вилучення, збереження предметів злочинної діяльності, а також речових доказів, які самі по собі, або в сукупності з іншими речовими доказам можуть відігравати важливе значення під час проведення подальшого досудового розслідування, а також враховуючи необхідність призначення і проведення експертного дослідження конструкції кузова, номерів вузлів і агрегатів транспортного засобу задля підтвердження або спростування факту знищення, підробки, заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, що передбачено статтею 290 КК України, саме експертним шляхом, слідчим суддею цілком законно та обгрунтовано в даному випадку було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказаний у клопотанні тимчасово вилучений автомобіль.
До того ж, як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, на підтвердження набуття права власності ОСОБА_11 на автотранспортний засіб марки «КІА» моделі «Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_6 було надано витяг з Єдиного реєстру довреностей від 15.05.2020 року, за яким підтверджено посвідчення на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 довіреності 17.08.2019 року у Житомирській області, Бердичівському міському районі м. Бердичів; фотокопію першої сторінки довіреності, посвідченої 17.08.2019 року, де зазначено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але згідно з електронною бази даних Національної поліції ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію біржового договору № А-3105 від 31.03.2020 року, згідно з яким ОСОБА_11 придбав у ОСОБА_14 автомобіль марки «КІА» моделі «Sportage», сірого кольору із встановленим державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , але в останньому не зазначено паспортних даних особи, що відчужувала авто за довіреністю - ОСОБА_14 , РНОКПП особи, а дані власника авто - ОСОБА_10 є невірні щодо дати його народження, паспортних даних та РНОКПП.
Заслуговують на увагу і посилання слідчого судді на те, що з 12 березня згідно з Постановою КМУ №211 від 11 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин у навчальних закладах та низка інших заходів з протидії поширенню коронавірусної інфекції СОУГО-19, 25 березня надзвичайну ситуацію запроваджено по всій Україні, карантин подовжено до 24 квітня, але в той же час 31.03.2020 року було посвідчено вищезазначений біржовий договір.
Крім того, цілком обгрунтованим є й зазначення суду першої інстанції як про те, що згідно з п. 1 Постанови КМУ «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» № 941 від 18.11.2015, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб, так і про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
Таким чином, в даному конкретному випадку колегія суддів цілком погоджується з висновком слідчого судді про доведення заявлених органом досудового розслідування у сукупності з встановленими фактичними даними ризиків відчуження, переховування та знищення предмету злочину, та вважає, що хоча вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, він також є найбільш ефективним, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного транспортного засобу, не допущення його приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, неможливо, у зв`язку з чим не застосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000793 від 14.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4