Справа № 696/10/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Камянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Камянка в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000370 відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючо, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого 20.09.2019 до Уманського районного суду Черкаської області за вчинення злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного порядку на підставі ст. 94 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин за таких обставин, а саме: повторно, 08 серпня 2019 року о 11 годині 30 хвилин шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , яка являється донькою потерпілої ОСОБА_8 взяв у тимчасове користування її велосипед марки «Україна» та грошові кошти у сумі 50 гривень, що належали останній, які не мав на меті повернути, після чого продовжуючи свої злочинні дії, шляхом обману, незаконно, знаходячись по вул. Мічуріна в м. Кам`янка, Черкаської області, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, заволодів чужим майном, а саме: грошовими коштами у сумі 50 гривень та велосипедом марки «Україна» вартістю 600 гривень, який в подальшому у цей же день передав на зберігання своєму знайомому ОСОБА_9 надавши останньому неправдиві відомості про належність йому вказаного майна, з метою його подальшого продажу, у результаті своїх злочинних дій завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 650 гривень.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_6 вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Він же, повторно, 16.10.2019 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 , після вживання спиртних напоїв, при раптово виниклому умислі на заволодіння чужим майном, умисно, з особистих корисливих спонукань, застосував відносно ОСОБА_10 фізичне насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, а саме: наніс два удари рукою в обличчя, не спричинивши останньому тілесних ушкоджень, відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «NOKIA 1616» вартістю 230 гривень та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_11 за ціною 50 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 230 гривень.

Таким чином за вказаних обставин ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.186 КК України грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинений повторно.

Прокурор просив застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру.

Захисник, підозрюваний та його законний представник не заперечували проти задоволення поданого клопотання.

Вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою(шахрайство) вчинене повторно та за ч.2 ст.190 КК України, грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинений повторно.
Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 425 від 20.12.2019 встановлено, що у ОСОБА_6 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому правопорушень, виявлялися прояви хронічного на теперішній час у ОСОБА_6 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі легкої розумової відсталості (рівень легкої дебільності) з вираженими емоційно - вольовими розладами і розладами адаптації (F-70.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), психічні і поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю із синдромом залежності (активна залежність), з проявами органічного ураження головного мозку у зв`язку з хронічною алкогольною інтоксикацією, явищами енцефалопатії і судомним синдромом, алкогольної деградації з вираженими проявами психічного дефекту (F-10.24 за МКХ-10) - через що на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.
На теперішній час у ОСОБА_6 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі легкої розумової відсталості (рівень легкої дебільності) з вираженими емоційно - вольовими розладами і розладами адаптації, психічні і поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю із синдромом залежності (активна залежність), з проявами органічного ураження головного мозку у зв`язку з хронічною алкогольною інтоксикацією, явищами енцефалопатії і судомним синдромом, алкогольної деградації з вираженими проявами психічного дефекту - через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині виражені прояви психічного дефекту, виражені інтелектуально - мнестичні і емоційно - вольові розлади, прояви експлозивності, некритичності до свого стану і ситуації, що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння ОСОБА_6 суспільно - небезпечних дій, він потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.
Відповідно до положень ч. 2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогамст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Згідно ч. 2 ст.19 КК Українине підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК Українипримусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК Українизалежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру, як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ст. 512 КПК України встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до положень ч. ч. 1-2 ст. 513 КПК Українипід час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд зясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно дост. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу»примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним таКримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Виходячи з роз`ясненьПостанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України ОСОБА_6 необхідно надати амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимогст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст. ст. 512,513 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючо, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.

Речові докази: велосипед марки «Україна» який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , та мобільний телефон марки «Nоkia 1616», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_10 залишити за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд протягом 30 діб з моменту її проголошення.

Суддя : ОСОБА_1