Провадження по справі № 1-кп/522/140/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006123 від 15.11.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Монастира, Ярмолинецкого району, Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.11.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі 23.08.2019 звільнений з Райківецької ВК № 78 у зв`язку відбуття строку покарання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Львівської обласні, м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянин України, українця, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, на території м. Одеси без визначеного місця проживання, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2019 року в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006123 від 15.11.2019 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується.

Прокурор просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, залишились, а саме, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність, чим може зашкодити виконанню покладених на них процесуальних обов`язків.

Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечували проти задоволення продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, оскільки ризики, вказані прокурором, не доведені. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що в нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей, яких нікому доглядати, оскільки його дружина померла, він раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, а тому просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , та зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час, наступних підстав.

Мотиви суду.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працевлаштований, ніде не навчається, не одружений, свідчать про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Метою продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 є запобігання спроб переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який карається позбавленням волі на строк до 6 років, проте раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, що свідчить про те, що ризики, які були враховані судом під час застосування запобіжного заходу, значно зменшились.

Так, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не є підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак суд не враховує ризик вчинення нових злочинів, оскільки прокурором не надано будь-яких підтверджуючих документів щодо притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, з метою запобігання ризиків переховування від суду, ризику здійснення впливу на свідків чи потерпілого, а також з метою забезпечення належної поведінки та виконання покладених процесуальних обов`язків обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, а тому суд вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити, а обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час з 22:00 до 08:00 години за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків на нього.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 314-316, 291, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 19.06.2020 року включно.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і нічний час, звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду та застосувавши до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22:00 до 08:00 години, за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , на 60 днів, тобто до 19.06.2020 року.

Покласти на обвинуваченого строком на 60 днів обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_2 , без дозволу суду з 22:00 до 08:00 години;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Виконання ухвали суду покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , або інших прокурорів з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Строк дії запобіжного заходу становить 60 днів і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 21.04.2020 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

21.04.2020