Справа №463/1097/20
Провадження №1-кс/463/747/20
У Х В А Л А

17 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову про закриття кримінального провадження -

ВСТАНОВИВ:
Адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 звернулися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 від 29 листопада 2019 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000158 від 21.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч.2 ст. 372 КК України. Просять вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивують тим, що органом досудового розслідування не було проведено повного та всебічного розслідування кримінального провадження, постанова винесена передчасно. Слідчий не встановив та не допитав всіх учасників події, не провів одночасні допити та відповідні експертизи за їх клопотанням. Натомість, слідчий не провівши всі необхідні слідчі дії та не звернувшись з відповідним клопотанням про продовження строку досудового розслідування, закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

В судовому засіданні заявники підтримали скаргу з викладених в ній мотивів. Додатково пояснили, що з часу передачі справи для проведення досудового розслідування до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, слідчий лише допитав одного свідка, не вирішив усі клопотання сторони потерпілого, хоча такі були задоволені. З невідомих причин ряд клопотань відсутні в матеріалах провадження, при наявності у них копій цих клопотань з відмітками про отримання та відповідей про задоволення таких клопотань. Крім цього, після постановлення ухвали слідчого судді від 10.10.2018 року про відвід прокурора ОСОБА_7 від розгляду провадження, останній був призначений в групі прокурорів постановою від 11.07.2019 року.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

В ході розгляду скарги встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2018 року за заявою представників ОСОБА_5 від 17.04.2018 року до ЄРДР за № 0000158 від 21.05.2018 року внесено відомості про вчинення службовими особами прокуратури Волинської області та УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч.2 ст. 372 КК України.

Постановою прокурора Прокуратури Волинської області від 04.07.2019 року визначено підслідність кримінального провадження за слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

Оскаржуваною постановою слідчого Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 від 29 листопада 2019 року закрито кримінальне провадження № 0000158 від 21.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч.2 ст. 372 КК України на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Абзацом 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
За змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Ст. 25 КПК України визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.
Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Водночас, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, матеріали кримінального провадження, перевіривши характер та обсяг слідчих (розшукових) дій, що були виконані для встановлення обставин, які підлягали доказуванню у межах цього кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без проведення повного, неупередженого та ефективного досудового розслідування, за формальними ознаками, що суперечить засадам кримінального процесуального законодавства.
Констатуючи факт закінчення строків досудового розслідування та приймаючи рішення про закриття кримінального провадження з цих підстав, слідчий у постанові лише послався на проведення у межах кримінального провадження ряду слідчих дій, а саме допити свідків, дослідження матеріалів іншого кримінального провадження по факту вимагання та отримання неправомірної вигоди, та на той факт, що в ході проведення цих дій підстав для повідомлення будь-яким особам про підозру не встановлено. Також зробив висновок про відсутність обставин, які б могли свідчити про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діяннями працівників правоохоронних органів під час огляду приміщення і можливими наслідками, на які вказує потерпілий, та наявність істотної шкоди.
В той же час з матеріалів кримінального провадження вбачається неповнота досудового розслідування, слідчим всупереч ст. 40 КПК України не виконано вказівки прокурора від 04.07.2018 року, не проведено слідчі дії за клопотаннями сторони потерпілого, які були задоволені, зокрема не встановлено та не допитано всіх очевидців події, не проведено експертизи та в залежності від отриманих результатів не проведено інших слідчих (розшукових) дій. Таким чином, належного аналізу проведеним діям слідчий у постанові не наводить, що не відповідає вимогам щодо вмотивованості процесуального рішення, встановленим у ст. 110 КПК України.
Констатуючи факт відсутності осіб, яким може бути повідомлено про підозру, слідчий не вчинив всі необхідні дії та не надав належної оцінки наявності події кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 294 КПК України передбачено, що якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абз. 2 ч. 1 ст. 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений п.п. 1-3 ч. 2 ст. 219 цього Кодексу.
Разом з цим, із таким клопотанням слідчий до слідчого судді не звертався, що стверджується матеріалами кримінального провадження.
За наведених обставин, слідчий суддя погоджується із доводами заявників про передчасність та безпідставність оскаржуваного рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, скаргу належить задовольнити. Поряд із цим слід зазначити, що скасування постанови про закриття кримінального провадження має наслідком продовження досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 від 29 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000158 від 21.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України скасувати.

Повний текст ухвали оголошено 21.02.2020 року о 09.30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1