Справа № 192/689/18
Провадження № - 1кп/201/53/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000287 по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Солонянського району, українця, громадянина України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: 2013 та 2016 року народження та неповнолітню дитину 2005 року народження, працюючого майстром сироваром в ПАТ «Гавриленко», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В кримінальному провадженні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2010 року, зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_5 , на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15 квітня 2010 року до досягнення дитиною повноліття в розмірі 383 гривні 50 копійок щомісячно.

Будучи фізично здоровим і працездатним, не маючи хронічних захворювань чи ступеня інвалідності ОСОБА_3 будучи офіційно не працевлаштованим, не перебуваючи на обліку в РЦЗ, маючи на утриманні двох малолітніх дітей 2013 та 2016 року народження, впродовж тривалого періоду часу, аліменти платив не систематично, а саме в червні 2010 року сплатив 400 гривень, в серпні 2010 року сплатив 800 гривень, у жовтні 2010 року сплатив 800 гривень, в лютому, березні та квітні 2010 року сплатив по 200 гривень, в липні 2010 року сплатив 400 гривень, в жовтні 2011 року сплатив 200 гривень, в лютому 2012 року сплатив 3000 гривень, в червні 2012 року 800 гривень, в вересні 2012 року сплатив 400 гривень, у листопаді 2012 року сплатив 400 гривень, в січні 2013 року сплатив 400 гривень, в березні 2013 року сплатив 600 гривень, в травні 2013 року сплатив 500 гривень, в вересні 2013 року сплатив 1044 гривні 78 копійок.

З квітня місяця 2013 року по 01 квітня 2018 року ОСОБА_3 не зробив жодної сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки, іншу матеріальну допомогу на утримання доньки не надавав, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що призвело до виникнення заборгованості із сплати призначених коштів у розмірі 26 279 гривень 47 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та одна неповнолітня дитина ОСОБА_9 , на користь якої він зобов`язаний сплачувати аліменти на підставі судового рішення. До вересня 2013 року він платив гроші, а з вересня припинив, так як його матеріальний стан погіршився, молодша дитина є інвалідом та потребує підвищених матеріальних витрат, дружина обвинуваченого не працює, так як знаходиться у декретній відпустці. Він надавав деякий одяг старшій дитині, однак несистематично і не в значній кількості. До жовтня 2018 він працював неофіційно, однак заробіток був настільки малий, що він не міг допомагати старшій доньці, а з 30.10.2018 він офіційно працевлаштований і з його заробітку відраховуються аліменти щомісячно та заборгованість, яка виникла до 30.10.2018. Також він повідомив. Що його викликав державний виконавець, повідомляв про наявну заборгованість та про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його винність підтверджується наданими сторонами кримінального провадження і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з обвинуваченим була у шлюбі до 2011 року та він являється батьком її дитини. Йому достовірно відомо про наявність рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з нього 385,50 грн. на утримання дитини, однак обвинувачений аліменти сплачував не систематично і лише до тих пір доки були живі його батьки, які контролювали процес. Після смерті батьків він аліменти не платив. Після того як справу передали до суду, він сплачує щомісячно 1700 грн, а останній місяць сплатив 1900 грн. В той період коли обвинувачений не платив аліменти він дійсно купував одяг дитині, а саме, джинси, які були на неї великі і вона їх не носила, а замінити обвинувачений відмовився, спортивний костюм та декілька речей з Секондхенду, однак цього явно не достатньо на утримання дитини.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що являється дружиною обвинуваченого. В даний час обвинувачений офіційно працевлаштований і з нього стягуються аліменти, однак до працевлаштування він не мав коштів на допомогу дитині, так як не мав постійної роботи, у них є двоє дітей, однак з яких являється інвалідом і потребує додаткових витрат.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що займає посаду державного виконавця Солонянського районного відділу державної виконавчої служби ізнає ОСОБА_3 , оскільки в її провадженні знаходиться виконавче провадження з виконанням виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на суму 383,50 грн. Обвинувачений спочатку сплачував аліменти, а з 2013 року припинив платити, внаслідок чого виникла заборгованість. В даний час обвинувачений працевлаштований і щомісячно з нього відраховують аліменти за постановою ДВС в розмірі 50% заробітної плати.
Свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_12 та останній присвоєно прізвище ОСОБА_13 , що зареєстровано записом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.04.2005.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2011, яким шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано.
З рішення Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року вбачається, що з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , 11.06.2005, в розмірі 383 гривні 50 копійок щомісячно, починаючи з 15 квітня 2010 року і до досягнення нею повноліття.
На підставі вказаного рішення, 11.05.2010 року було видано виконавчий лист № 2-456, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, та згідно довідки та розрахунку Солонянського районного відділу державної виконавчої служби № 8939 від 19.04.2019, заборгованість станом на 01.04.2018 становить 26279,47 грн.
Про наявність відкритого виконавчого провадження та необхідність сплати аліментів обвинуваченому було достеменно відомо, що не заперечується обвинуваченим в судовому засіданні та підтверджується показаннями потерпілої і свідків.
Довідкою Солонянського РВ ДВС від 19.04.2018 підтверджується факт наявності заборгованості по аліментах обвинуваченого в розмірі 26 279,47 гривень за період з квітня місяця 2013 року по 01 квітня 2018 року в ході якого не було зроблено жодного платежу.

Довідкою Управління соціального захисту населення Солонянскої райдержадміністрації від 02.05.2018 р. встановлено, що обвинувачений не станом на 02.05.2018 на обліку не перебуває ніяких видів допомог не отримує.
Довідкою Солонянського районного центру зайнятості від 30.04.2018 р. № 356 встановлено, що обвинувачений за період з15 квітня 2010 року не зареєстрований в державній службі зайнятості та допомогу по безробіттю не отримує.
Свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_3 уклав цивільний шлюб з ОСОБА_14 та останній присвоєно прізвище ОСОБА_13 , що зареєстровано записом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського управління юстиції у Дніпропетровській області від 16.03.2013.
Свідоцтвом про народження дітей ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком яких являється обвинувачений.

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що обвинувачений знав про наявність в провадженні Солонянського районного відділу державної виконавчої службивиконавчого листа про стягнення з нього аліментів, знав про те, що він являється батьком ОСОБА_6 , повинен був знати про свій конституційний обов`язок виконувати судове рішення та обов`язок встановлений Сімейним кодексом України матеріально забезпечувати свою дитину, мав можливість сплачувати аліменти, так як не визнаний не працездатним і не навів обґрунтованих обставин, які б перешкоджали йому працювати, а в разі відсутності роботи стати на облік в РЦЗ і забезпечувати свою дитину, однак систематично вчиняв дії направлені на ухилення від сплати аліментів, що виразилось у непрацевлаштуванні, що в своїй сукупності дозволяє прийти до висновку, про доведеність вини обвинуваченого у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 1 ст. 164 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який, не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, посередньо характеризується.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, КК України, є щире каяття, а обставин, що обтяжують його покарання відповідно до ст. 67 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, доповіді філії Соборного районного відділу «Центру пробації» у Дніпропетровській області суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1