Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3407/20
Провадження № 1-кс/644/558/20
Справа № 644/3407/20
УХВАЛА
Іменем України

15 травня 2020 року.

Орджонікідзевський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати рішення слідчого ОСОБА_3 , оформлене у вигляді Постанови, про часткову відмову у задоволенні клопотання від 23 квітня 2020 року відносно клопотання заявника № 7.

Також заявник ОСОБА_4 просив суд в ухвалі надати оцінку усім його 10 доводам.

В обґрунтування скарги ОСОБА_4 посилався на те, що 21 квітня 2020 року він на правах потерпілого у кримінальному провадженні № 0000017 звернувся до слідчого з клопотаннями у кількості 7 штук.

Постановою слідчого ОСОБА_3 частково відмовлено у задоволенні його клопотання від 23 квітня 2020 року в частині призначення судово психологічної експертизи для оцінки розміру заподіяної йому моральної шкоди.

З постановою слідчого заявник не згодний, оскільки:

-обставини нанесення йому моральної шкоди є невід`ємною частиною кримінального провадження;

-дії слідчого є нелогічними, оскільки прокурор бачив заподіяння йому моральної шкоди хуліганським діями ОСОБА_5 і вручив йому пам`ятку потерпілого;

-факт заподіяння моральної шкоди підтверджується його показами, які не спростовані іншими доказами;

-слідчий визнає ОСОБА_5 як суб`єкта злочину, а його як один з об`єктів цього злочину;

-стан його здоров`я є факультативним об`єктом злочину, тому завданням кримінального провадження є встановлення розміру моральної шкоди;

-моральні переживання та їх зв`язок з «пошкодженням здоров`ю» відносяться до моральної шкоди;

-слідчий наводить у своїй постанові цитату науково практичного коментаря Кримінального кодексу, яким не мав права керуватися при прийнятті оскарженої постанови;

-положення ст. 242 КПК передбачає обов`язок слідчого забезпечити проведення експертизи для встановлення розміру шкоди немайнового характеру;

-слідчий зобов`язаний призначити експертизу для встановлення розміру шкоди немайнового характеру без його клопотання.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у скарзі.

Прокурор у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Слідчий ОСОБА_3 вважала скаргу не обґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

Вислухавши заявника, слідчого, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 до ЄРДР 19.02.2020 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 про вчинення відносно нього хуліганських дій ОСОБА_6 . Кримінальне провадження № 0000017, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст.296 КК України.

10.03.20 ОСОБА_4 звернувся до процесуального керівника досудового розслідування кримінального провадження з заявою про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого. В той же день прокурором Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 заявнику була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

21.04.2020 заявник, як потерпілий у кримінальному провадженні, звернувся до слідчого СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, з письмовим клопотанням, в якому виклав сім клопотань, в тому числі, і клопотання про забезпечення проведення у відношенні нього судово психологічної експертизи для визначення розміру заподіяної йому кримінальним правопорушенням шкоди немайнового характеру

Постановою слідчого СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 23.04.2020 частково відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 в частині призначення судово психологічної експертизи.

Відмова слідчого у задоволенні клопотання в цій частині мотивована тим, що обставинами, які встановлюються у кримінальному провадженні, є вчинення хуліганства по відношенню до ОСОБА_4 , основним і безпосереднім об`єктом якого є громадський порядок, додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека, тому встановлення розміру шкоди немайнового характеру є обставиною, що має значення для вказаного кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального судочинства є охорона прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Відповідно до ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зазначена функція включає два основні напрямки діяльності слідчого судді: 1) охорону прав і свобод людини шляхом превенції, тобто недопущення протиправного та необґрунтованого обмеження прав людини; 2) захист прав і свобод людини, тобто їх відновлення у випадку порушення. Тобто основне завдання інституту слідчого судді полягає не у забезпеченні ефективності досудового розслідування, а у судовому контролі з метою гарантування дотримання прав осіб та вимог КПК України, інакше було б порушено принцип розподілу владних повноважень.

Статтею 220 КПК України передбачений обов`язок слідчого розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, і за наявності відповідних підстав задовольнити їх.

Разом з тим, відповідно до положень ч. ч. 1 і 5 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, і, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Співвідносячи вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК, слід дійти висновку, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

У статті 64 КПК України визначено поняття доказів у кримінальній справі, якими є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила ці діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 84 КПК Украйни процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 243 КПК України, експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Суд зазначає, що положення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України щодо обов`язку слідчого забезпечити проведення експертизи для встановлення розміру шкоди немайнового характеру, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, спрямовані насамперед на забезпечення: правильності кваліфікації кримінального правопорушення (за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або кваліфікуючою ознакою); повноти досудового розслідування (оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є елементом предмета доказування); достовірності інформації, яка відображується в підсумкових рішеннях стадії досудового розслідування (згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням).

На теперішній час про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, в цьому кримінальному провадженні нікому не повідомлено, цивільний позов потерпілим до особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, не пред`явлений, тому збирання слідчим доказів у підтвердження не існуючих позовних вимог і встановлення можливого розміру відшкодування заподіяної потерпілому ОСОБА_4 немайнової (моральної) шкоди на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження є вочевидь передчасним.

Про відсутність підстав для призначення у відношенні потерпілого судово психологічної експертизи для встановлення його індивідуально-психологічних особливостей, можливих змін у його емоційному стані та завдання страждань (моральної шкоди) також свідчить та обставина, що наявність чи відсутність факту заподіяння немайнової (моральної) шкоди потерпілому та можливий розмір її відшкодування, жодним чином не впливають на правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Що ж стосується з`ясування питання чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для потерпілого, то це є можливим лише після встановлення органом досудового розслідування усіх обставин її виникнення, розвитку та наслідків.

За змістом ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

За своєю суттю та змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення кримінальними процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Особливістю норми п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК щодо обов`язковості призначення експертизи є також те, що цей імперативний припис має застосовуватися у провадженнях про кримінальні правопорушення, які мають матеріальний склад злочину, тобто містять суспільно небезпечні наслідки, які можливо обчислити у вигляді збитків або шкоди довкіллю.

У правовому висновку, викладеному в постанові від 25 листопада 2019 року у справі № 420/1667/18 об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду констатувала, що імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України у редакції Закону №1261-VІІ щодо призначення експертизи в кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер.

Також суд зазначає, що правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення слідчим та прокурором клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим.

Проаналізувавши доцільність призначення та забезпечення проведення у відношенні потерпілого ОСОБА_4 судово психологічної експертизи, суд дійшов висновку про відсутність необхідних для цього підстав на даній стадії досудового розслідування.

Що стосується вимоги заявника про надання судом в постановленому за наслідками розгляду його скарги рішенні оцінки усім його десяти доводам, то суд зазначає, що відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначена правова позиція ЄСПЛ знайшла своє відображення також у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), в якому ЄСПЛ наголосив на тому, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає від суду детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

Керуючись ст. ст. 40, 91, 242, 291, 303, 307 КПК України, ст. 296 КК України, Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, Рішенням ЄСПЛ у справі «Салов проти України», суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області про часткову відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, в частині призначення судово психологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000017 від 19.02.2020 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1