Провадження № 1-кп/161/268/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 30 січня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004349, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 09.12.2019 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, гр.України, учениці 10-Б класу ЗОШ №19 м.Луцька, незаміжньої, не працюючої, не судимої;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена неповнолітня ОСОБА_4 14 листопада 2019 року о 16.30 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Sinsay», що в ТРЦ «Порт Сіті», по вул.Сухомлинського, 1 м.Луцька, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу намагалась таємно викрасти три светри вартістю, відповідно, 332,50 грн, 239,20 грн та 199,20 грн, зокрема, перебуваючи у примірочній кабінці один з них одягла на себе, а два інші заховала у рюкзак, з метою подальшого безперешкодного виносу їх за межі магазину.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, направилась до виходу з магазину, пройшла через каси, умисно не розрахувавшись за прихований товар, тим самим виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена поблизу виходу із магазину працівником вказаного магазину, з викраденим майном загальною вартістю 770,90 грн, яке належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП».

Таким чином, ОСОБА_4 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, тобто своїми умисними діями, спрямованими на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинивши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин було не закінчено, з причин, що не залежали від її волі.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена неповнолітня ОСОБА_4 (в присутності законного представника) вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнала повністю. Суду дала показання, що 14.11.2019 о 16.30 год., перебувала в приміщенні магазину «Sinsay», що в ТРЦ «Порт Сіті» за адресою: м.Луцьк, вул.Сухомлинського, 1, звідки намагалися викрасти три светри, однак була зупинена працівниками на виході з магазину. Вартості та кількості викраденого майна не заперечує. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо її не карати та передати під нагляд матері.

Окрім повного визнання винуватості самою обвинуваченою, її винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Письмовою заявою представника потерпілого ОСОБА_8 стверджується факт повного відшкодування завданих збитків та відсутність з приводу цього матеріальних претензій до обвинуваченої, щодо покарання покладається на розсуд суду.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.11.2019 підтверджується факт звернення представника потерпілого ОСОБА_8 до правоохоронних органів з приводу викрадення 14.11.2019 одягу із магазину «Sinsay», що в ТРЦ «Порт Сіті», за адресою: м.Луцьк вул.Сухомлинського, 1.

Довідкою ДП «ЛПП України» АТ «ЛПП» стверджується закупівельна вартість і кількість викрадених 14.11.2019 речей, зокрема сума завданих обвинуваченою збитків.

З протоколу огляду місця події від 14.11.2019 (з доданими фототаблицями) вбачається, що оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення магазин «Sinsay», що на другому поверсі в ТРЦ «Порт Сіті», за адресою: м.Луцьк, вул.Сухомлинського, 1, де були виявлені та вилучені наступні речі: светр артикул ХЕ011, светр артикул ХЕ317, светр артикул WX677.

З протоколу огляду документу (відеозапису з камер відеоспостереження) від 18.11.2019 вбачається, що в магазині «Sinsay» ОСОБА_4 зайшла в примірочну кабінку з одягом у руках. Згодом вона вийшла, залишила частину одягу в торговельному залі магазину, пройшла систему захисту (антикражні ворота) і була зупинена працівниками магазину, при огляді вмісту її рюкзака та під її курткою виявлено викрадений одяг.

Постановою слідчого від 18.11.2019 диск із відеофайлами визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Законний представник обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що сім`я у них неповна (батько обвинуваченої помер), багатодітна. ОСОБА_4 не схильна до вчинення правопорушень. На дочку має виховний вплив, в зв`язку з чим клопотала про передачу дочки під її нагляд.

Таким чином, показання обвинуваченої неповнолітньої ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про їх достатність для прийняття відповідного рішення щодо винуватості неповнолітньої ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинивши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин було не закінчено, з причин, що не залежали від її волі, кваліфікуючи її дії за ст.15 ч.2 ст.185 ч.1 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, вчинення злочину неповнолітньою.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав письмове клопотання про звільнення неповнолітньої ОСОБА_4 від покарання (без визначення його виду та розміру) із застосуванням примусового заходу виховногохарактеру у виді передачі її під нагляд матері, яка надала відповідну згоду.
При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері.
При цьому, суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі її під нагляд матері сприятиме виправленню неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на неї, яка, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч.2 ст.15 ч. 1 ст.185 КК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, - залишити за належністю законному володільцеві та у матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 14.11.2019 (ухвала слідчого судді від 20.11.2019), відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітню обвинувачену ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 п.3 ст.105 КК України, у виді передачі її під нагляд матері ОСОБА_6 , строком на 1 (один) рік, до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Речові докази:
-светр артикул XE011, светр артикул XE 317, светр WX677, що передані на зберігання представнику потерпілого залишити законному володільцеві ДП «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП»;

-відеозапис із камер спостереження, вилучений 14.11.2019 під час ОМП, який скопійовано на компакт диск «CD-R ARITA» - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 14.11.2019 (ухвала слідчого судді від 20.11.2019) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1