ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2587/19 Справа № 184/1296/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
представника ДУ ПВЦ (№ 79) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Покровський виправний центр (№ 79) про умовно-дострокове звільнення засудженої
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Розвильне, Ростовської області, РФ, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 10.02.2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 307, 69, 71 КК України до 04 років 01 місяця позбавлення волі. Звільнена 26.06.2014 року по відбуттю строку покарання з ВК-44 м. Чернігова.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.
В апеляційній скарзі:
- засуджена просить ухвалу скасувати, та постановити нову, якою звільнити її від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
Вказує, що судом першої інстанції не були всебічно досліджені характеризуючі підстави для застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , згідно ч. 2 ст. 81 КК України, а саме: за час перебування в слідчому ізоляторі м. Миколаєва характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала; з моменту прибуття до ДУ Полтавська ВК № 65 до роботи відносилась добросовісно, вчасно та якісно виконувала поставлені завдання та у вільний від роботи час приймала активну участь у спільному житті колективу відділення, завжди проявляла ініціативу. Має місце реєстрації, сім`ю, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. По прибуттю до ДУ Покровський ВЦ № 79 була працевлаштована швачкою, на даний час також працює швачкою. З грудня 2018 року призначена старшою днювальною відділення № 1 СПС, техніку безпеки праці на робочому місці дотримувалась, до праці ставиться сумлінно. За час відбування покарання характеризується позитивно. Має заохочення, стягнень не має, у взаємодії з іншими засудженими не конфліктна.
Вважає, що вона своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє повне виправлення.
Також зазначає, що суд, на її думку, не взяв до уваги те, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.10.2017 року їй було замінено невідбуту частину покарання - 02 роки 04 місяця 24 дні на обмеження волі. Тому своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці вважає, що ще в 2017 році довела, що стала на шлях виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженої, яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та просила їх задовольнити, думку прокурора та представника ДУПВЦ (№ 79), які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджена особа стала на шлях виправлення.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджена 25.02.2015 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. 307 ч. 2, 69, 321 ч. 3, 309 ч. 2, 321 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 05.05.2015 року вважати її засудженою за ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 321 ч. 1, 321 ч. 3, 70 КК України, - до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2016 року, їй зараховано в строк покарання час попереднього ув`язнення з 03.11.2014 року по 05.05.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ст. 72 ч. 5 КК, ст. ст. 537, 539 КПК України. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28.09.2017 року зараховано строк попереднього ув`язнення в ДУ «Київський СІ» з 21.10.2015 року по 01.12.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.10.2017 року замінено невібуту частину покарання - 2 роки 4 місяця 24 дні на обмеження волі.
Згідно наданих матеріалів, на час звернення до суду ОСОБА_7 перебуваючи в слідчому ізоляторі м. Миколаєва характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала. До Державної установи «Покровський виправний цент (№79)» прибула 28.11.2017 року із Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», де характеризувалась посередньо, мала одне заохочення та одне стягнення. По прибуттю до установи була працевлаштована до бригади № 32 підприємства установи, швачкою. На даний час працевлаштована швачкою, з грудня 2018 року призначена старшою днювальною відділення № 1 СПС. До праці ставиться сумлінно, даний об`єм роботи виконує.
За час відбування покарання вона характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має заохочення, стягнень не має. У взаємодії з іншими засудженими не конфліктна.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере особисту участь в організації виховних заходів. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Духовне відродження».
Але, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. ЇЇ поведінка не може свідчити про повне виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, оскільки вона раніше неодноразово була засуджена, та знову скоїла злочин.
Доводи апеляційної скарги засудженої про те, що вона своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє повне виправлення, твердо сформувала самокеровану, законослухняну поведінку та те, що вона повністю готова повернутися у суспільство повноцінним, безпечним та соціально корисним членом, на думку колегії суддів, є лише суб`єктивною думкою засудженої, а намір повернутися у суспільство повноцінним, безпечним та соціально корисним членом не може бути сам по собі підставою для задоволення апеляційної скарги.
Були суду відомі і дані про стан здоров`я ОСОБА_7 , які також враховані при постановленні рішення.
Істотних порушень, кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги засудженої задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року, відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4