Справа № 461/4888/20
Провадження № 1-кс/461/4139/20
УХВАЛА

30.06.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , 22 червня 2020 року звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000233 та зобов`язати слідчого вирішити питання процесуальної участі у статусі потерпілої ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування скарги покликається на те, що у провадженні слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження №0000233 від 08 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 21 травня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого з клопотанням про залучення ОСОБА_4 потерпілою у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що слідчим 28 травня 2020 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання. Вважає, що таке рішення слідчого є незаконним. Просить скаргу задовольнити.
Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого та прокурора на підставі наявних у справі матеріалів.
На підставі ст.107 КПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Встановлено, що в провадженні слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження за №0000233 від 08.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
ОСОБА_3 21 травня 2020 року звернулася до слідчого з клопотанням про залучення ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000233.
Слідчим СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 28 травня 2020 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документу. Разом з тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Тому, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
У своїй заяві ОСОБА_3 зазначає, що внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, а саме: перелом І та ІІ ребер зліва, перелом тіла С2 хребця, закритий перелом носа, закриті переломи кульшової западини зліва, на підтвердження надала копії виписок з медичної карти стаціонарного хворого від 10 квітня 2020 року та 17 квітня 2020 року.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого ОСОБА_5 від 28 травня 2020 року є необґрунтованою, оскільки слідчим не прийнято до уваги інформацію, яка міститься у копіях виписок з медичних карток стаціонарного хворого, не прийнято до уваги те, що ОСОБА_4 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримала тілесні ушкодження.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що скаргу в цій частині необхідно задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.
У свою чергу, у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого вирішити питання процесуальної участі у статусі потерпілої ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки саме правильність застосування слідчим або прокурором норми ст. 55 КПК України є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.
Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).
Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 55, 56, 94, 220, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 28 травня 2020 року про відмову залученні ОСОБА_4 до участі у кримінальному провадженні № 0000233 у якості потерпілої.
Зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання від 21 травня 2020 року.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1