Справа № 638/987/20
Провадження № 1-кс/638/1090/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Харкові клопотання слідчого Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , подане за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004129 від 26 жовтня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

Слідчим подано до суду клопотання про арешт майна- квартири АДРЕСА_1 ( загальною площею 45,9 кв м) , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, проводити його реєстрацію та перереєстрацію,здійснювати його відчуження. Просить клопотання розглянути за відсутності особи, у володінні якої знаходиться майно.

Клопотання мотивоване тим, що 26 жовтня 2018 року до СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 26.02.2018 року невстановлені особи шляхом обману заволоділи правом власності на її квартиру АДРЕСА_1 . За вказаним фактом 26.10.2018 року слідчим Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004129, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 , пояснила, що на підставі договору купівлі продажу від 14.01.2004 року (№ 166), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 , їй належить квартира АДРЕСА_1 .

В середині березня 2018 року їй стало відомо, що вона знята з реєстрації місця проживання. Підставою для зняття з місця реєстрації стало звернення «нового власника квартири». Вона почала з`ясовувати всі обставини та встановила , що згідно даних повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 03.05.2018 року вбачається, що вона 16.02.2018 року надала довіреність ОСОБА_8 , яка посвідчена приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 (№ 392). Однак, вона не була присутня у приватного нотаріуса 16.02.2018 року , їй не відомо місцезнаходження даного нотаріуса, їй не відомий ОСОБА_8 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 27.04.2018 року, приватний нотаріус ОСОБА_7 видала 21.02.2018 року дублікат договору купівлі-продажу , на підставі якого у ОСОБА_6 виникло право власності від 14.01.2004 року (№ 314); та зареєструвала даний договір в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2018 року.

Вона не була присутня 21.02.2018 року у приватного нотаріуса ОСОБА_7 , з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від

14.01.2004року не зверталась.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 27.04.2018 року приватний нотаріус ОСОБА_10 посвідчує договір купівлі-продажу 23.02.2018 року (№ 228) між нею та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 .

Вона не була присутня 23.02.2018 року у приватного нотаріуса ОСОБА_10 , нікому не надавала довіреності про продаж квартири ОСОБА_8 .

Тобто, вона не надавала свого волевиявлення:

-на представництво інтересів ОСОБА_8 , згідно довіреності від 16.02.2018року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_9 (№ 392);

-на видачу 21.02.2018 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 дублікату договору купівлі - продажу від 14.01.2004р (№ 166) та реєстрації його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- на продаж квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу 23.02.2018 року (№ 228), посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 .

Враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування виникають сумніви у законності правочину, тому не накладення арешту на квартиру в житловому будинку та нежитлове приміщення багатоповерхового житлового будинку може зашкодити подальшому встановленню істини по кримінальному провадженню.

Повернення вказаної квартири також може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення всього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення вищезазначеного приміщення можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на його подальше відчуження, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз для встановлення вартості майна.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Суд, ознайомившись з доводами клопотання , вивчивши письмові додатки до клопотання , надані органом досудового розслідування , дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Нормою частини 3 передбачено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В суді під час розгляду клопотання знайшов своє підтвердження факт того, що майно, про арешт якого просить слідчий, є доказом кримінального правопорушення або має відношення до вчинення кримінального правопорушення, факт чого необхідно перевірити, а також визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні, яке може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, є необхідність у арешті вказаного майна. Не застосування арешту вказаного майна в подальшому зумовить труднощі в частині встановленню істини по кримінальному провадженню, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, пошкоджене чи знищене, необхідно накласти арешт на вищезазначене майно.

Суд вважає, що вказане в клопотання майно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню в розумінні вимог ст..ст.. 98, 170, 173 КПК України, не накладення арешту на це майно може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Арешт майна вважаю розумним та співрозмірним обмеженням права власності, завданням кримінального провадження. Повернення вищезазначених предметів може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення вищезазначених предметів та документів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності громадянина та гарантуватиме охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечить швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно- квартиру АДРЕСА_1 ( загальною площею 45,9 кв м) , яка на праві власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, проводити його реєстрацію та перереєстрацію,здійснювати його відчуження.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Строк пред"явлення до виконання 1 ( один) рік.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1