Справа №463/2820/20
Провадження №1-кс/463/1688/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні її потерпілою та про відвід слідчого ТУ ДБР у м. Львові, -
в с т а н о в и в:
До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні її потерпілою та про відвід слідчого ТУ ДБР у м. Львові .
Скаргу мотивує тим, що 16.10.2019 року нею було подано клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілою, однак слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 вкотре 20.03.2020 року винесено постанову про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000863 від 28.08.2019 року. Вважає таку постанову неправомірною, тому звернулася з скаргою в суд, просить скаргу задоволити та скасувати вказану постанову та відвести вказаного слідчого від кримінального провадження,оскільки вважає, що вкотре винесена ним постанова є незаконною та даний слідчий ставиться до неї упереджено.
В судове засідання скаржник не з`явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду скарги належним чином. Однак на адресу суду надійшла від неї заява, в якій вона просить скаргу розглянути без її участі, у зв`язку з заходами, що проводяться на території України з метою не розповсюдження коронавірсу. Просить скаргу задоволити в повному обсязі з підстав викладених у ній.
Слідчий ТУ ДБР у м. Львові в судове засідання не з`явився, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги .
Дослідивши матеріали скарги, та матеріали кримінального провадження приходжу до наступних висновків:
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що до ЄРДР 28.08.2019 року за № 0000863 було внесено відомості згідно заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з матеріалів скарги та постанови про відмову у визнанні потерпілим, ОСОБА_3 зверталася до слідчого з проханням визнати її потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні, однак згідно постанови слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові їй було відмовлено, оскільки вона не довела фактів спричинення ні матеріальної, ні фізичної, а ні моральної шкоди.
У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст.. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.
Зважаючи на той факт, що у заяві про вчинення злочину та додатків до скарги поданої скаржника та з матеріалів самого кримінального провадження в судовому засіданні вбачається ймовірність завдання їй моральної та матеріальної шкоди згаданим кримінальним правопорушенням, керуючись принципом змагальності, вважаю, що скаргу слід задоволити, а саме: скасувати постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000863 від 28.08.2019 року.
Що ж стосується вимоги про відвід слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 від кримінального провадження №0000863 від 28.08.2019 року, така вимога не підлягає до задоволення, оскільки у відповідності до п.3 ч. 1 ст. 77 КПК України, на який посилається заявник, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Щодо покликання скаржника на особисту заінтересованість слідчого в результатах кримінального провадження, та його упередженість, то такі твердження на думку слідчого судді, на даний час є суб`єктивним сприйняттям скаржника. По суті мотиви скаржника зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями, слідчого ОСОБА_4 , що може бути об`єктом оскарження у встановленому законом порядку, але не може прямо свідчити про його особисту заінтересованість чи упередженість
Керуючись вимогами статей,22,26,77,80,220,221,303,306,309,372 КПК України, -

ухвалив:
Скаргу задоволити частково.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою від 20.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000863 від 28.08.2019 року.
Зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою враховуючи обставини викладені в даній ухвалі.
В решті вимог відмовити у задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1