СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3176/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про арешт майна, подане в кримінальному провадженні №0001727, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2020, за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майор поліції ОСОБА_5 , звернувся до слідчого з клопотанням погодженим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001727 від 31.03.2020 р за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України. В ході досудового розслідуванням встановлено, що 31 березня 2020 року, приблизно о 07 год. по вул. Ірпінській, 64 в м. Києві, працівники ТОВ "Вердикт Капітал" самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчинили дії щодо належного ОСОБА_4 автомобіля "SKODA SUPERB" реєстраційний номер НОМЕР_1 . 31.03.2020 приватним виконавцем ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено автомобіль марки «Skoda», моделі «Superb 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 . Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказаний автомобіль марки «Skoda», моделі «Superb 1.9 TDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладені арешту на автомобіль чорного кольору марки «Skoda» моделі «Superb 1.9 TDI», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 , повідомив, що, на його думку, накладення арешту на вказане майно є єдиною можливістю забезпечення його збереження до закінчення досудового розслідування.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши доводи клопотання, матеріали, надані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є суттєве значення вказаного майна для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні,.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, слідчий суддя вважає, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Враховуючи вказане, а також ту обставину, що у матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання автомобіля чорного кольору марки «Skoda» моделі «Superb 1.9 TDI», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом, відсутні жодні відомості про прийняття слідчим вказаного рішення, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки без відповідної постанови, майно не може набути статусу речового доказу, а іншої мети клопотання слідчого не містить, так не може бути підставою для накладення арешту на майно - відшкодування завданих збитків, оскільки в матеріалах долучених до клопотання так само не додано цивільний позов.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на майно, у співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження слідчий суддя з наданих матеріалів клопотання не має можливості пересвідчитися.

Керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено о 11 год. 00 хв. 22 червня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1