Справа № 308/8621/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

18.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та захисника адвоката
ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/453/19, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2018 року.
Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Фесюри Білоцерківського району Київської області, зареєстрований та фактично проживаючий у АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, із незакінченою середньою освітою, тимчасово не працюючий, раніше судимий відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду від 10.04.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 цього Кодексу з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочини, передбачені ч. 1 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України, за які ОСОБА_6 засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2017 року, шляхом часткового складання покарань, остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Строк відбування ОСОБА_6 покарання визначено рахувати з 04.08.2017.
Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання термін попереднього ув`язнення за період з 04.08.2017 до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирався.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 346,04 грн.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Виноградів Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України (ромської народності), неодружений, з середньою спеціальною освітою, тимчасового не працюючий, раніше судимий відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду від 13.05.2014 за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі п. «б» ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений за ч. 2 ст. 186 КК України, за який ОСОБА_7 засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року, шляхом часткового складання покарань, остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування ОСОБА_7 покарання визначено рахувати з 09.08.2017 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обрано.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 346,04 грн..
Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» Y330-U11, Ascend чорно-білого кольору ІМЕІ № 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 , дві золоті каблучки та пара золотих сережок, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишено в розпорядженні власника ОСОБА_9 ; один недопалок цигарки марки Strong, який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП ухвалено знищити.

Згідно вироку, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

01 серпня 2017 року приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_7 , перебуваючи на тротуарній доріжці неподалік від приміщення кафе «Ясне сонечко», що по вул. Минайській у м. Ужгороді, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, із застосуванням фізичного насильства до неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, та з погрозою застосування такого насильства, відкрито викрали майно потерпілої. Під час викрадення майна ОСОБА_6 підійшов ззаду до потерпілої, схопив її у ділянці грудної клітки, повалив на землю й продовжував тримати, а ОСОБА_7 у цей момент, погрожуючи неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 фізичною розправою та зґвалтуванням, шляхом ривка, зірвав з її рук два золоті кільця, вартість яких згідно висновку експерта № 11/457 від 19.08.2017 становить 3599 грн., допомагаючи собі зубами, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, шляхом ривка, руками зірвав із вух ОСОБА_9 пару золотих сережок, вартість яких згідно висновку експерта № 11/457 від 19.08.2017 становить 1121 грн., та розстібнувши блискавку замка на жіночій сумочці чорного кольору, яка знаходилась на плечі у ОСОБА_9 , витягнув жіночий гаманець та мобільний телефон марки «Huawei» Y330-U11 Ascend чорно-білого кольору, ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку експерта № 11/457 від 19.08.2017 становить 1100 грн. Заволодівши майном ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відпустивши потерпілу, зникли з місця скоєння злочину в невідомому напрямку, чим спричинили неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5820,00 грн..
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а також з погрозою застосування такого насильства, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію їх дій за ч. 2 ст. 186 КК України, вказують на те, що вирок не в повній мірі є законним та обґрунтованим, і таким, що ухвалений з порушенням їх прав. Посилається на те, що: судовий розгляд проведено поверхово; не допитано всіх свідків та понятих у справі; не забезпечено участі перекладача в ході судового розгляду, так як ОСОБА_6 не в повній мірі володіє українською мовою; безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_10 (дружини ОСОБА_6 ); ухвалено вирок на підставі доказів, які зібрані з порушенням їх прав; не взято до уваги те, що свідки за вказівкою прокурора обмовили їх в скоєнні злочину. Просять вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

У запереченні на апеляційні скарги прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 вказує на те, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційних скарг безпідставними. Посилається на те, що доводи апеляційних скарг про те, що судом не допитано всіх свідків не заслуговують на уваги, оскільки сторона обвинувачення, реалізовуючи своє диспозитивне право на подання клопотання про зміну обсягу дослідження доказів, відмовилася від допиту двох свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , із чим погодилися й обвинувачені та захисник, не заявляючи при цьому жодних клопотань про виклик та допит цих чи будь-яких інших свідків, що в свою чергу свідчить про те, що після зміни обсягу дослідження доказів шляхом виключення допиту вищезгаданих свідків, відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд не мав права вирішувати питання про їх виклик та допит. Зазначає, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду ОСОБА_6 не заявляв клопотання про забезпечення перекладача, а під час судового розгляду самостійно давав пояснення українською мовою та відповідав на поставленні запитання, що в свою чергу свідчить про володіння державною мовою на рівні, достатньому для участі в кримінальному провадженні, про що також свідчить і те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_6 на державній мові. Разом із тим, вказує на те, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину повністю підтверджуються показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , протоколами слідчих експериментів за участі підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і їх захисника, щодо яких у ході судового розгляду обвинувачені та захисник не надавали жодних зауважень, у зв`язку з чим, суд першої інстанції обґрунтовано надав критичну оцінку показанням обвинувачених щодо їх непричетності до вчинення злочину, визнавши їх такими, що спрямовані на уникнення від покарання. Також стверджує, що доводи апеляційних скарги про тиск прокурора на свідків є надуманими й такими, що не підтверджуються жодними доказами, про що свідчить і те, що свідки давали показання в суді під присягою і були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань. Просить апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити, в вирок Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

До початку апеляційного розгляду судді ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заявили самовідводи, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування приймали участь при вирішенні питання щодо запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши заяви суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із приводу заявлених самовідводів, думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні : прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисника адвоката ОСОБА_8 , які не заперечували щодо задоволення самовідводу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що заяви суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про самовідводи підлягають задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Апеляційним судом встановлено, що судді ОСОБА_1 та ОСОБА_3 брали участь у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Зокрема, 16.08.2017 у складі колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області: ОСОБА_1 (головуючий), судді ОСОБА_3 та ОСОБА_15 приймали участь у розгляді апеляційної скарги, яку подав підозрюваний ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.08.2017 про застосування щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане підтверджується копією ухвали апеляційного суду від 16.08.2017, і свідчить про те, що судді Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 брали участь у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Вищенаведені норми та обставини свідчать про те, що участь суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не допускається, у зв`язку із чим, заяви про самовідводи визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76,81,82 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

заяви суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Кримінальне провадження 11-кп/4806/453/19, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2018 року щодо обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - передати на повторний автоматизований розподіл для заміни суддів ОСОБА_1 (судді-доповідача) та ОСОБА_3 ..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: