УХВАЛА
про повернення скарги
31 січня 2020 рокуСправа №451/1502/18
Провадження № 1-кс/451/25/20

Слідчий суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження від 17.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2020 року за вх.№682 на адресу Радехівського районного суду Львівської області надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження від 17.12.2018 року та автоматизованою системою документообігу суду розподілена слідчому судді ОСОБА_3 .

У частині 1 статті 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою ОСОБА_2 , скаржник не є ні заявником, ні потерпілим у даному кримінальному провадженні, тобто не є належним носієм права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку право доступу до суду обмежено умовою прийнятності скарги, так як скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу.

Відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 2ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Таким чином, узагальнюючи вищенаведене та із врахуванням рекомендацій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у інформаційному листі №1640/0/4-12 від 09.11.2012 року, суд робить висновки, що скаргу із усіма доданими до неї матеріалами необхідно повернути заявнику, як таку, що не відповідає вимогам закону.

Окрім цього, ініціатору звернення до суду роз`яснюється, що відповідно до ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.110,303,304,309,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження від 17.12.2018 року, разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_3