НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
04 червня 2020 року Справа № 322/448/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження,

встановив:
15.05.2020 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшло вищезазначене клопотання, в якому прокурор просить кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000044 від 25.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила злочин, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив таке.

За невідомих обставин, 18.11.2012 з кредитної картки банку «ПриватБанк» громадянки ОСОБА_4 , було знято 450 грн., про що вона дізналася 15.01.2013 у Новомиколаївському відділенні «ПриватБанку».

За даним фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 25.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В ході досудового розслідування, постановою слідчого від 10.02.2013 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано потерпілою. Допитана слідчим 10.02.2013 у якості потерпілої ОСОБА_4 показала, що вона працює учителем початкових класів в Новомиколаївській ЗОШ № 1 І-ІІІ ступенів. У своєму користуванні вона має кредитну банківську картку банку «ПриватБанк». Приблизно 15.01.2013 ОСОБА_4 звернулася до відділення «ПриватБанку» щоб дізнатися точну суму коштів необхідну для остаточного погашення кредиту. Під час перевірки суми заборгованості було встановлено, що 18.11.2012 о 09 год. 22 хв. невідома особа зняла грошові кошти з кредитної карти у сумі 450 грн., вказані кошти ОСОБА_4 не знімала. Вдома у свого чоловіка та двох синів ОСОБА_4 поцікавилася, чи не знімали вони кошти з кредитної картки, однак всі члени родини запевнили, що ніхто грошових коштів не знімав. Раніше подібних випадків зняття грошових коштів з кредитної картки без відома ОСОБА_4 не було. Одразу з даного приводу до правоохоронних органів з заявою не звернулася, вирішила у ситуації яка склалася розібратися самостійно. Однак в подальшому ОСОБА_4 написала заяву про вчинене кримінальне правопорушення. Хто міг викрасти її грошові кошти ОСОБА_4 не знає.

Допитана у якості свідка керуюча відділенням «ПриватБанк» ОСОБА_5 показала, що будь-яких свідчень щодо інформації про клієнта банку надавати не буде, так як це являється банківською таємницею.

З метою здобуття доказів, встановлення особи, яка скоїла вищевказане кримінальне правопорушення проведено ряд слідчих дій, проте не встановлено жодних свідків вчинення кримінального правопорушення, не виявлено беззаперечних прямих доказів, що вказують на факт вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, у зв`язку з чим, повідомлення про підозру в межах кримінального провадження за № 0000044 не здійснювалось, жодній особі не вручалось.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, та пояснив, що у кримінальному провадженні № 0000044 слідчим не досліджувався рух коштів по рахунку ОСОБА_4 , при цьому кредитна картка банку «ПриватБанк» з володіння потерпілої не вибувала.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування не було належним чином перевірено повідомлення ОСОБА_4 про вчинення крадіжки, та не встановлено самої події кримінального правопорушення крадіжки 450 грн., що у даній справі можливо було достовірно з`ясувати шляхом дослідження виписки по рахунку потерпілої.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1-1 частини другої статті 284 КПК України передбачено закриття кримінального провадження судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Частиною четвертою статті 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора
Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
З аналізу норми п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України випливає, що обов`язковою умовою для закриття кримінального провадження з цієї підстави, має бути встановлення факту самого кримінального правопорушення.

Проте, як було з`ясовано судом під час розгляду клопотання прокурора, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25 січня 2013 року за № 000044, не встановлено події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, що є окремою та самостійною підставою для закриття кримінального провадження, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Якщо у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, таке кримінальне провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, закривається постановою слідчого, що визначено у частині четвертій цієї статті.

Закриття кримінального провадження судом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України нормами КПК України не передбачено, проте, якщо така підстава виявляється під час судового розгляду, суд ухвалює виправдувальний вирок (ч. 7 ст. 284 КПК України).

Таким чином, відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25 січня 2013 року за № 0000044, унеможливлює застосування судом положень п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим суд визнає клопотання прокурора про закриття кримінального провадження таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 284, 314, 369 372, 376, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 25 січня 2013 року за № 0000044 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

2. Повний текст цієї ухвали оголошено судом 05 червня 2020 року о 13год. 20хв.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1