печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6634/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ФОП ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ФОП ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням в порядку ст.ст. 170, 174 КПК України, в якій просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.02.2020 у справі № 757/2319/20-к, на грошові кошти у загальній сумі 8000000,00 грн., які вилучені 26.12.2019 під час проведення обшуку транспортного засобу марки Volksvagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0000437. В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що арешт майна було накладено необґрунтовано.

В судове засідання адвокат, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином про причини своєї неявки не повідомили.

Адвокат направила клопотання про розгляд клопотання за її відсутності та зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, надходить до наступних висновків.

В провадженні Шостого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 10.07.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000437 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 204 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.01.2020 у справі № 757/475/20-к, було задоволено частково клопотання прокурора про арешт майна та накладено арешт на предмети, речі та документи, які вилучено під час проведення обшуків 26.12.2019 в транспортному засобі марки Volksvagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , і відмовлено у задоволенні клопотання в іншій частині, а саме щодо арешту грошових коштів в сумі 8000000 грн., які вилучались 26.12.2019 під час проведення обшуку в транспортному засобі марки Volksvagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 по кримінальному провадженню № 0000437.

12.02.2020 колегією Київського апеляційного суду залишено без змін ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.01.2020, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2020 у справі № 757/2319/20-к, накладено арешт на грошові кошти у загальній сумі 8000000,00 грн., які вилучені 26.12.2019 під час проведення обшуку транспортного засобу марки Volksvagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0000437.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Поруч з тим, п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна встановлено, що вилучені грошові кошти не мають жодного відношення до фабули кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Разом з цим, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази того, що ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «ВКФ «Навімет» мають відношення чи пов`язані з діяльністю фігурантів кримінального правопорушення, відносно яких здійснюється досудове розслідування.

Отже, майно, яке було арештоване ухвалою належить ОСОБА_4 , та набуте законним шляхом, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами.

Між тим, визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Разом з тим, в судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, доводів заявника щодо підстав для задоволення клопотання належним чином не спростував, власну правову позицію не виклав та не довів, що вказані грошові кошти є речовими доказами у розумінні ст. 98 КПК України.

Виходячи з викладеного, враховуючи долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що наданими матеріалами доведено, що арешт було накладено необґрунтовано, тому слідчий суддя вважає, що наявні підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2020 у справі № 757/2319/20-к, в рамках кримінального провадження № 0000437.

Разом з тим, слідчий суддя вважає вимоги адвоката про зобов`язання уповноважених осіб слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві повернути ОСОБА_4 грошові кошти у загальній сумі 8000000,00 грн. на даний час передчасними, тому в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ФОП ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2020 у справі № 757/2319/20-к, на грошові кошти у загальній сумі 8000000,00 грн., які вилучені 26.12.2019 під час проведення обшуку транспортного засобу марки Volksvagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0000437.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1