ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_11 , на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2019 року, у кримінальному провадженні № 0000666 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, працюючого укладником - пакувальником ТД «Розма», уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та за його вчинення призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від

Провадження №11кп/822/100 /20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_12
Категорія ст.286 ч.2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_13

відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк два роки, та покладено на нього обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 9874 грн. 30 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

На вказаний вирок суду І інстанції прокурор прокуратури Чернівецької області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок районного суду відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Посилається апелянт на те, що не заперечуючи кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що вирок районного суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.

Так, на думку апелянта суд першої інстанції, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України не врахував те, що вчинений ОСОБА_6 злочин належить до необережних тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк до 8 років, а також настання непоправних тяжких наслідків у виді смерті людини.
Вважає, що позиція потерпілих стосовно призначення покарання обвинуваченому не є обов`язковою для суду.
Зазначає, що звільнення ОСОБА_6 від відбування, призначеного судом основного покарання з випробуванням не забезпечить його мети, а реальне позбавлення волі у виді 3-х років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, є достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчинення ним та іншими особами аналогічних злочинів у майбутньому.
Адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 подали заперечення на вказану апеляційну скаргу, в якій просили апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Посилаються на безпідставність апеляції прокурора , а також те, що остання суперечить нормам справедливого покарання.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, думку обвинуваченого, його адвоката, потерпілих та їхнього представника адвоката ОСОБА_10 , які вважають, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора як необґрунтовану - без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а також обвинуваченому останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як було встановлено вироком суду першої інстанції, що ОСОБА_6 19 листопада 2017 року приблизно о 20 год. 10 хв., в темну пору доби, при включеному вуличному електроосвітленні, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz-300 SEL», номерний знак НОМЕР_1 , в якому виявлено невідповідність вимогам п. 31.4.5 (г) ПДР, рухався із включеним ближнім світлом фар в крайній лівій смузі руху за невстановленим слідством легковим автомобілем по вул. Шевченка в с. Мамаївці, Кіцманського району зі сторони с. Новий Киселів в напрямку смт. Лужани, на швидкості приблизно - 147.2 км/год., що перевищує допустиму у межах населеного пункту.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований неподалік будинку №158, вищевказаної вулиці і позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра», водій ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме, пішохода ОСОБА_14 , яка перетинала проїзну частину дорогу в межах пішохідного переходу з права на ліво, відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого допустив наїзд на останню.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ №862 від 16.01.2018 року, спричинено смерть, яка настала від політравми, відкритого зламу кісток основи та склепіння черепа, лицьового скелету, багаточисельних зламів кісток скелету, зламу 2-го шийного хребця, зламу 11 -го грудного хребця, зламу кісток тазу з ушкодженням внутрішніх органів.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.4, 18.1 та 31.4.5 (г), встановлених «Правилами дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
-п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.;
п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;
-п.31.4.5. Колеса і шини:
г) на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних розмірів, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів.
В даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водія автомобіля марки «Mercedes-Benz-300 SEL», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимог пунктів п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.4, 18.1 та 31.4.5 (г) ПДР, що з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 .
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Районний суд, розглядаючи кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, допитавши обвинуваченого по справі, потерпілих, а також їхнього представника, та дослідивши документи, які характеризують особу обвинуваченого, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки останній своїми діями порушив правила безпеки дорожнього руху, як особа, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої та не оспорюється ні прокурором в поданій апеляції, ні іншими учасниками процесу.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, обставини, які пом`якшують покарання.
Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Зокрема,суд першої інстанції правильно врахував,що ОСОБА_6 вчинив тяжкий необережний злочин, раніше не судимий та не притягувався до інших видів відповідальності (адміністративної, тощо). На обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що останній має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, працевлаштований, працює на посаді укладника пакувальника ТД «Розма», за місцем роботи характеризується також позитивно, що на думку колегії суддів свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Крім цього, суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному, повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілим і ці обставини визнані, які пом`якшують покарання.

У районному та апеляційному суді потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказали, що не мають претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого та просили не позбавляти його волі.

Дані обставини потерпілі, підтвердили в письмових заявах, поданих до районного суду.

Обставин, які би обтяжували покарання,судом не було встановлено і на такі обставини не посилався прокурор.

Таким чином, колегія суддів враховує, що смерть людини має незворотний характер та такі наслідки не можуть бути виправлені, однак, врахувавши у сукупності викладені вище обставини справи, а саме, ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність таких, що його обтяжують, зваживши на дані про особу обвинуваченого, думку потерпілих, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі з приводу не врахування судом першої інстанції при призначенні покарання всіх обставин справи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки районним судом в повній мірі були враховані всі обставини справи, в тому числі і ті на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора судова колегія не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_11 - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий підпис ОСОБА_13

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя ОСОБА_13