Провадження № 1-кп/205/277/20
У Х В А Л А
29 січня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000712 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має не повну середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 було заявлено клопотання про продовження ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому прокурор посилається на наявність ризиків, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інші кримінальні правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, посилаючись на те, що останній офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово був засуджений за злочини проти власності. Також, прокурор зазначив, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_3 був оголошений у розшук у зв`язку з неможливістю встановити його місцеперебування та був затриманий в порядку оперативних заходів у місті Лисичанськ Луганської області, після чого йому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, в якому просила застосувати до ОСОБА_3 нічний домашній арешт, мотивуючи свої доводи тим, що обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, яка має поганий стан здоров`я. Крім того, захисник зазначила, що застосування до обвинуваченого домашнього арешту дозволить обвинуваченому ОСОБА_3 працевлаштуватися тим самим, одержуючи заробітну платню, відшкодувати потерпілому завдані ним злочинною діяльністю збитки.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зобов`язався не переховуватися від суду та виконувати процесуальні обов`язки обвинуваченого. Також зазначив, що має намір працевлаштуватися та відшкодовувати потерпілому заподіяну злочином шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт заперечували. Зокрема, представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні зауважив, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 будучи достатньо молодою людиною (27 років), вже тричі був засуджений за злочини проти власності і на теперішній час обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, проте відомостей про трудовий шлях ОСОБА_3 відсутні, що, на його думку, вказує на наявність ризику продовження злочинної діяльності у разі зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш мякий.

Суд, вивчивши доводи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доводи клопотання захисника про зміну останньому запобіжного заходу на домашній арешт, вислухавши думки всіх учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає доведеними ризики того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_3 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово судимий за злочини проти власності, відбував покарання вигляді позбавлення волі, має непогашену судимість та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, що вказує на доведеність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів.

Окрім того, ОСОБА_3 неодружений, дітей не має, також не має постійного місця роботи та навчання, а також постійного доходу, що обумовлює наявність ризику, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, чим перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Так, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків, відсутність родини та неповнолітніх дітей. Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 страждає на хронічну сенсоневральну туговухість четвертого ступеню, у зв`язку з чим має вади слуху, проте вважає, що зазначене захворювання не перешкоджає застосуванню до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 встановлений, в якості альтернативного запобіжного заходу, розмір застави 63060 грн., що становить тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 просила, у разі відмови у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, зменшити ОСОБА_3 розмір застави до мінімально передбаченого розміру застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, тобто до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на відсутність у ОСОБА_3 , його родичів та членів сім`ї фінансової можливості внести заставу у визначеному розмірі.
Суд, вважає, що клопотання захисника в цій частині також не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років, визначений розмірі застави, який наближений до мінімальної межі розміру застави, передбаченої процесуальним законом для обвинувачених у вчиненні тяжких злочинів.
Суд вважає, що визначений ОСОБА_3 розмір застави у 63060 грн., що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є належним та адекватним, з урахуванням тяжкості та обставин інкримінованого ОСОБА_3 злочину та встановлених даних щодо його особи.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 27 березня 2020 року включно з можливістю внесення раніше визначеної застави в розмірі 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) грн.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1