Справа № 368/625/20
Провадження № 1-в/368/70/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відео конференції подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя до засудження АДРЕСА_1 , освіта неповна середня , громадянина України, одруженого,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вироком Сарненським районного суду Рівненської області від 21.06.2016 року був засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Початок строку покарання 09.12.2016 року.
Кінець строку покарання 06.12.2023 року.
строку покарання 06.06.2020 року.
Із спільного подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області вбачається, що ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, заходи виховної спрямованості відвідував регулярно, реагує на них правильно, має хорошу поведінку, приймає активну участь у громадському житті відділення та установи, разом з тим за добросовісне відношення до праці та громадських доручень, зразкову поведінку має від адміністрації установи 12 заохочень та не мав дисциплінарних стягнень.
Обмірковуючи вказане подання, заслухавши висновок прокурора, який заперечував проти поданого подання, думку представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонії (№115)», який підтримав подання, думку засудженого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 21 червня 2016 року був засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06.12.2016 року вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 21.06.2016 року і частині вирішення цивільного позову скасовано та направлено в цій частині на новий розгляд, а в решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2017 року вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 06.12.2016 року залишено без змін.
Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, даний вирок набрав законної сили 06.12.2016 року.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебував у Рівненському СІЗО з 06.12.2016 року.
25 січня 2017 року засуджений ОСОБА_5 прибув до Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)»
Із наданої характеристики (а.с. 14-15) вбачається, що засуджений ОСОБА_5 за період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, за що дванадцять разів був заохочений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Працевлаштований робітником на контрагентський об`єкті. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).
Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
?ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
?участь у суспільно-корисній праці;
?участь у виховних заходах;
?участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
?участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
?участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
?поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
?прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
?визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
?підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Частиною 2 статті 81 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким" передбачено, що головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня тощо. Добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи тощо. В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.
За час перебування у колонії з 25.01.2017 року засуджений був дванадцять раз заохочений - за добросовісне відношення до праці 22.06.2017 р., 29.09.2017 р., 08.12.2017 р., 29.03.2018 р., 21.06.2018 р., 04.10.2018 р., 10.01.2019 р., 04.04.2019 р., 01.07.2019 р., 03.10.2019 р., 09.01.2020 р. та 02.04.2020 р.
З матеріалів особової справи вбачається, що щодо застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України не було застосовано, оскільки засуджений відмовився у письмовій формі, про що було ним власноруч написана заява.
Щодо працевлаштування засудженого, то в дійсності він добровільно погодився працювати, написавши заяву, яка міститься в особовій справі та працював на контрагентських об`єктах.
Щодо відшкодування шкоди завданого засудженим потерпілим, то слід зазначити наступне. Згідно довідки від бухгалтерії ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» вбачається, що згідно вироку суду стягнути з засудженого на користь ОСОБА_6 моральної шкоди - 685384,00 грн.; стягнути на користь ОСОБА_7 моральної шкоди - 685384,00 грн., матеріальної шкоди у сумі - 15157,08 грн.; стягнути на користь ОСОБА_6 у сумі - 3418,91 грн. документально підтверджених процесуальних витрат; стягнути на користь ОСОБА_7 у сумі - 4245,91 грн. документально підтверджених процесуальних витрат; стягнути на користь Державного бюджету - 5725,56 грн. документально підтверджених процесуальних витрат.
Виконавчий документ відносно засудженого до бухгалтерії установи надійшов 31.07.2017 року стягнути на користь ОСОБА_6 боргу у сумі - 52595,20 грн.; виконавчий документ надійшов 27.12.2017 року ОСОБА_7 борг у сумі - 770677,30 грн. Відшкодовано боргу за період надходження виконавчих документів до бухгалтерії установи у сумі - 14373,28 грн. Окрім того добровільно засудженим було сплачено лише 4 500,00 грн. і то лише перед розглядом справи в суді. Сума невідшкодованої шкоди становить понад один мільйон.
Кагарлицькою виправною колонією № 115 було зроблено висновок, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Засудженому ОСОБА_5 три рази надавалася відпустка за межі ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», під час якої засудженим ні разу не робилася спроба зустрітися з потерпілими та відшкодувати завдані збитки.
Окрім того, невідбуте засудженим ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі становить 3 р. 156 днів та є значно великою та призведе до порушення принципу невідворотності покарання.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не повністю підпадає під положення ст.. 81 КК України, так як процес виправлення не досягнув тієї стадії, тому подане подання про умовно-дострокове звільнення щодо засудженого ОСОБА_5 на даний момент є передчасним та у задоволенні подання слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1