Провадження № 11-сс/4820/338/20
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 ,
слідчого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Рівненським міським судом, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 24.01.2020 за апеляційними скаргами прокурора та захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01 червня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01 червня 2020 року задоволено частково, погоджене з прокурором, клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володимирець Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, працюючого на посаді головного державного ревізора-інспектора Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління Державної податкової служби України у Рівненській області, раніше несудимого,
запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 строком до 29.07.2020 року, включно, із покладенням на нього наступних обов`язків:
- не залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти гр. України для виїзду за кордон, за наявності,
- застосувати до ОСОБА_8 електронні засоби контролю.
ОСОБА_8 звільнено з-під варти, в залі суду негайно.
Ухвала діє по 29 липня 2020 року включно.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, будучи головним державним ревізором-інспектором Головного управління Державної податкової служби України у Рівненській області близько 11 год. 00 хв. 30.05.2020, діючи на виконання свого та інших службових осіб цього правоохоронного органу протиправного умислу та бажаючи доведення його до завершення, а також очікуючи у виконанні висунутої ним незаконної вимоги в наданні йому неправомірної вигоди, ОСОБА_8 , перебуваючи у с. Залішани Дубровицького району Рівненської області у транспортному засобі марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , одержав з корисливих мотивів від ОСОБА_10 400 доларів США та 5400 гривень за не проведення упродовж січня-квітня 2020 року перевірок за місцем здійснення нею підприємницької діяльності, виявлення порушення вимог податкового законодавства у сфері реалізації підакцизних товарів (алкогольних напоїв та тютюнових виробів), не створення інших штучних перешкод, що могли стати наслідком припинення здійснення нею підприємницької діяльності, а також обумовив одержання таких коштів за наступний період за аналогічні здійснювані ним протиправні дії, а отже з цього моменту ОСОБА_8 мав можливість розпорядитися протиправно отриманими коштами на власний розсуд.»
24.1.2020в Єдиному реєстрі досудових розслідувань в межах провадження №0000083, зареєстровано дане кримінальне правопорушення, правова кваліфікація правопорушення - ч. 3 ст.368 КК України.
30.5.2020о 12 год. 05 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні даного злочину та цього ж дня ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів із одночасним визначенням розміру застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому вказує, що судом не взято до уваги той факт, що на даному етапі слідства, органом досудового розслідування встановлюються особи з числа працівників ГУ ДПС у Рівненській області, які можуть бути причетними до протиправної діяльності ОСОБА_8 , а не застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть йому можливість користуватися засобами телефонного і електронного зв`язку та повідомляти осіб, які ймовірно причетні до злочину про хід досудового розслідування, давати їм вказівки щодо знищення документів, які стосуються проведення ним та іншими особами службової діяльності, що також може негативно вплинути на хід досудового розслідування та вчиняти вплив на свідків у кримінальному провадженні. Звертає увагу і на те, що оскільки ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість ймовірного покарання та чітку перспективу у його настанні, маючи широке коло знайомств, у тому числі серед співробітників різних правоохоронних органів, може переховуватися у невідомому органу досудового розслідування місці з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що не сприятиме завданням кримінального судочинства та які за його проханням чи вказівками можуть сприяти в уникненні від кримінальної відповідальності у різноманітних формах, зокрема у підміні/знищенні документів. Посилається і на те, що аналіз поведінки підозрюваного ОСОБА_8 свідчить про стійкий намір запобігати встановленню органом досудового розслідування всіх фактичних обставин вчинюваних злочинів, та таким чином перешкоджати кримінальному провадженню, що проявилося у неправдивості його пояснень під час процесуальної дії, під час якої було виявлено неправомірну вигоду, а саме про обставини походження цих коштів.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішити питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків. При цьому вказує, що підозра є необґрунтованою, в період січня - квітня 2020 року діяв мораторій на проведення перевірок ФОП, які використовують у своїй діяльності РРО, а тому у Плані-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік не було і не могло бути ФОП ОСОБА_10 , а оскільки не мало бути перевірок, то відповідно не могло бути і заходів реагування та застосування штрафних санкцій до ФОП ОСОБА_10 . Крім того зазначає, що про проведення документальної планової (позапланової), або фактичної перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом, а за відсутності відповідного наказу виданого керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу про проведення перевірки, головний державний ревізор-інспектор не вправі проводити такі перевірки згідно чинного законодавства. Звертає увагу і на те, що слідчим суддею в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу вже було встановлено недостатність підстав для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_8 ; не надано належної правової оцінки доводам сторони захисту про відсутність на даний час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки: усі документи та інші речові докази, які знаходилися в автомобілі та за місцем роботи підозрюваного, та мали інтерес для досудового розслідування, уже були вилучені органом досудового розслідування в ході проведених обшуків, в подальшому на вилучені майно та речі були накладені арешти; ОСОБА_8 відсторонено від посади, що нівелює ризик доступу підозрюваного до речей чи документів, що мають значення у кримінальному провадженні; відсутній такий ризик як спілкування з іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони відсутні; доказів того, що підозрюваний ОСОБА_8 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення не долучено до клопотання про обрання запобіжного заходу. На думку апелянта, при винесені оскаржуваної ухвали не в повній мірі враховані міцність родинних та соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 , який одружений та разом з дружиною ОСОБА_11 мають на утриманні двох малолітніх дітей, які є додатковим фактором, що знижують ризик щодо вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, яке в даному випадку вже припинено.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, слідчого, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, що є тяжким злочином; є співробітником правоохоронного органу, що очевидно свідчить про його можливість перешкодити здійсненню розслідування в тому числі знищити чи приховати документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик продовження протиправної діяльності, з огляду на тривалість здійснення контролю за вчиненням злочину також має місце, цілком обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Отже безпідставними є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відмовляючи у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не в повній мірі врахував особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється та що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 підтверджується: заявою ОСОБА_10 від 22.01.2020 про вчинення ОСОБА_8 та іншими службовими особами ГУ ДПС у Рівненській області злочину, передбаченого ч. З ст. 368 КК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.01.2020 та від 30.05.2020 та від 30.01.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.05.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.05.2020; протоколом обшуку транспортного засобу марки «Аисіі», д.н.з. НОМЕР_1 від 30.05.2020; протоколами огляду грошових коштів та вручення ОСОБА_10 від 30.05.2020, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у колегії суддів є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зазначене вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги захисника про те, що надані суду докази, не доводять обставини, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім того, не гуртуються на матеріалах провадження і доводи апеляційної скарги захисника щодо нездійснення судом аналізу факторів, визначених ст. 178 КПК України, з метою обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, як вбачається з оскаржуваної ухвали саме з урахуванням таких факторів, слідчим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на думку слідчого судді зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Оскільки, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді прокурором не було надано достатніх доказів наявності підстав, які би підтверджували, що лише тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст.407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01 червня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді