Код суду 233 Справа № 233/1388/20
Вирок
Іменем України
08 травня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Павлівка, Погребищенського району, Вінницької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді тимчасового виконувача обов`язків за вакантною посадою майстра 3-го відділення розбирально-складальних робіт 2-го ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або з окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року за № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року за № 1126-VII, в Україні з 18 березня 2014 року розпочався особливий період, який діє по даний час.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 118 від 20 квітня 2019 року сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду тимчасово виконувача обов`язків за вакантною посадою майстра 3-го відділення розбирально-складальних робіт 2-го ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно- відновлювального батальйону, та останній приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 123, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи, можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та зчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.
Так, 19 серпня 2019 року приблизно о 19.00 годині, сержант ОСОБА_6 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби через небажання їх виконувати, без поважних причин, самовільно залишив місце служби - територію збірного пункту зламаних машин військової частини НОМЕР_1 , що на той час дислокувалась у м. Костянтинівна, Донецької області, убувши до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.
В період з 19 серпня 2019 року до 27 лютого 2020 року сержант ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання (Вінницька область, Погребищенський район, с. Павлівка) та інших місцях, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. У період часу з 27 січня 2020 року по 10 лютого 2020 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Погребищенська центральна районна лікарня» та після лікування ОСОБА_4 самостійно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ, де вказав про викладені вище обставини та тим самим припинив вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, та він визнає себе винним і бажає давати показання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що з квітня 2019 року він проходив військову службу, а в серпні 2019 року залишив місце служби у АДРЕСА_2 та поїхав додому у зв`язку з тим, що його матір захворіла на вовчанку, та пізніше у дружини були складні пологи, та у зв`язку із занесеною інфекцією необхідний був догляд за дитиною. Так, він перебував вдома до січня 2020 року, після чого перебував на стаціонарному лікуванні по лютий 2020 року. А після лікування звернувся до ТУ ДБР у м. Краматорську. У вчиненому щиро кається.
Відповідно до ч. 1 ст. 349 КПК України головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Згідно із ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд пересвідчився в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого та що вони правильно розуміють зміст цих обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 , мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і її слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби). Провина ОСОБА_4 у вказаному кримінальному правопорушенні доведена повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який на даний час проходить військову службу на посаді тимчасового виконувача обов`язків за вакантною посадою майстра 3-го відділення розбирально-складальних робіт 2-го ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий, не одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у лікаря нарколога, психіатра на обліку не знаходиться, за місцем служби характеризується негативно.
Обставиною, відповідно до ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини, та що ОСОБА_4 щиро покаявся у кримінальному правопорушенні, з`явився із зізнанням, та активно сприяв розкриттю злочину, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.
Відомостей щодо речових доказів суду не надано.
Відомостей щодо процесуальних витрат суду не надано.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини або уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти командира військової частини або уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини або уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов не заявлений.
Відомостей щодо речових доказів суду не надано.
Відомостей щодо процесуальних витрат по справі стороною обвинувачення суду не надано.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1