26.06.2020 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/493/20
провадження № 1-кп/533/53/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2020 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000089, внесене в ЄРДР 16.03.2020 року, за обвинуваченням,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Козельщини Козельщинського району Полтавської області, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянки України, не одружена, на утриманні має двох малолітніх дітей, освіта професійно технічна, не працює, раніше не судима, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Восени 2019 року ОСОБА_6 на пустирі у селі Глибока Долина Козельщинського району Полтавської області, виявила один дикоростучий кущ рослини коноплі з листям та верхівками, який зірвала та принесла до свого місці проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де частину з них висушила та подрібнила. Згідно висновку експерта вказані речовини є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину складає 16,013 г.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 здійсниланезаконне придбання, зберігання, виготовлення наркотичних засобів без мети збуту, тобто вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України.
25.05.2020 року між обвинуваченою та прокурором в даному кримінальному провадженні, укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Сторони угоди узгодили міру покарання обвинуваченій за вчинений нею злочин за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачена підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.
Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, в тому числі, у провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості.
Обвинувачена вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена пояснила, що вона повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного злочину визнає повністю, щиро розкаюється, погоджується на призначення узгодженого покарання, обвинувачена цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, які були роз`ясненні судом, усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ч.2 ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, та умовам, визначеним ст.53 КК України.
Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої за угодою, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.
Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у справі, підлягають стягненню з обвинуваченої згідно довідки до висновку експерта.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374-376, 394-395, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.05.2020 року, укладену між прокурором Козельщинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000089 від 16.03.2020 року.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази:
-канабіс, масою 16,013 г, який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Козельщинського ВП знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 942,06 грн (дев`ятсот сорок дві грн 06).
Відповідно до ст.532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1