Справа № 183/4534/18
№ 1-кп/183/301/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0002905 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого неповну середню освіту, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого

- 24.11.2004 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 03.03.2011 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим термінам строком на 2 роки;

- 14.06.2011 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 1 рік;

- 18.02.2013 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- 04.09.2013 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

- 01.11.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

- 26.02.2018 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185,ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК 7 країни звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- 04.04.2018 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання призначено покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
представника потерпілих ОСОБА_5

встановив:

30 листопада 2015 року приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_3 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 та у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до вищевказаного житла. Після чого, ОСОБА_3 близько 00 год. 40 хв., каменем розбив скло на вікні квартири яка належить на праві спільної власності ОСОБА_6 , та всупереч її волі, через розбите вікно, незаконно проник у житло, де в нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_6 в ході конфлікту ОСОБА_6 покинула своє житло та звернулась за допомогою до поліції, після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

30 листопада 2015 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходився у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 , де також знаходився її син ОСОБА_7 . У вказаний час між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, схопив у праву руку ніж, який знаходився на тумбочці, та наніс ножем ОСОБА_7 один удар у ліве передпліччя. Після чого потерпілий ОСОБА_7 відразу вибіг з квартири та конфлікт припинився. Своїми діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: різаної рани лівого передпліччя з ушкодженням сухожилок розгиначів 2,3,4 пальців лівої руки які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання сухожилок та відновлення функції кисти відбувається в строк, перевищуючий 21 день.

29 травня 2018 р. приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_3 проходив поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у приміщенні комори, що розташована на першому поверсі під`їзду №6 по АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_3 приблизно 01 год. 10 хв., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, металевим прутом, який знайшов біля будинку, відкрив навісний замок на дверях комори та з метою таємного викрадення чужого майна, незаконно проник до приміщення, яке належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав велосипед марки «Fortuna Kolt 26», вартістю 3614 грн. 40 коп. Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину з викраденим майном втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3614 грн. 40 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні вину визнав повністю, вказав, що обставини злочинів вірно вказані у обвинувальному акті, у скоєному щиро кається і готовий нести передбачену законом відповідальність та від дачі показань відмовився. Позов потерпілих визнав повністю.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_8 , не з`явився надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, їх інтереси представив адвокат ОСОБА_5 , тому суд вважає за можливе продовжити розгляд кримінального провадження без участі потерпілих.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 показав, що підтримує позов потерпілих та просить позови задовольнити і стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 20000 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_7 20000 грн.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставини та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень доведеною повністю, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла, за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникнення у інше приміщення.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст. 63, ст. 65 КК України, враховує сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого, а також той факт, що обвинувачений відбуває покарання за вироком суду у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Судом встановлено пом`якшуючі, відповідно до ст. 66 КК України, обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим, частковому відшкодуванні завданих збитків та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 , будучи судимим за умисні кримінальні правопорушення знову вчинив умисні кримінальні правопорушення.

Суд вважає, що покарання не може бути призначено мінімальним у передбачених санкціями ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України розмірах.

Суд не находить підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням, або нижче найнижчої межі відповідно до ст. 69 КК України, оскільки такі підстави у суду відсутні.

Суд, керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його цілей, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання виключно у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, пропорційно до ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і достатнього для його виправлення. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Судом розглянуто позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 20000 грн., та позов ОСОБА_6 про стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Суд вважає позов ОСОБА_7 обґрунтованим тим, що у наслідок вчинення злочину, йому завдана моральна шкода. Суд встановив, що протиправні дії ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що наступили для потерпілого у вигляді завдання йому моральної шкоди, яка підтверджена обвинуваченням. Суд вважає, що підлягає стягненню заявлена позивачем сума за завдану моральну шкоду. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини. Суд встановив вину ОСОБА_3 в наслідках для позивача у вигляді завданої моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях потерпілого, тривалому порушенні нормального способу життя. При визначенні розміру моральної шкоди, яку вимагає стягнути позивач, суд виходить із судової практики, з принципів розумності, виваженості та справедливості, матеріального стану відповідача, тому вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 20000 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлена, останній позов визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню.

Суд вважає позов ОСОБА_6 обґрунтованим тим, що у наслідок вчинення злочину, їй завдана моральна шкода. Суд встановив, що протиправні дії ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що наступили для потерпілої у вигляді завдання їй моральної шкоди, яка підтверджена обвинуваченням. Суд вважає, що підлягає стягненню заявлена позивачем сума за завдану моральну шкоду. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини. Суд встановив вину ОСОБА_3 в наслідках для позивача у вигляді завданої моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях потерпілої, тривалому порушенні нормального способу життя. При визначенні розміру моральної шкоди, яку вимагає стягнути позивач, суд виходить із судової практики, з принципів розумності, виваженості та справедливості, матеріального стану відповідача, тому вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 20000 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлена, останній позов визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової товарознавчої в сумі 572 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що металеву раму зі спортивного велосипеда «Fortuna Kolt 26», яка зберігається у ОСОБА_9 необхідно повернути власникові ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, даних особи обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України суд,

ухвалив :

визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання: за ч. 1 ст. 122 КК України два роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України два роки обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження ОСОБА_3 під вартою з 31 травня 2018 року по 29 січня 2020 року з розрахунку день за день.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 тримання під вартою, продовжити до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, витрати на залучення експерта 572 грн.
Позов ОСОБА_7 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 20000 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 20000 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Речовий доказ металеву раму зі спортивного велосипеда «Fortuna Kolt 26», яка зберігається у ОСОБА_9 , повернути власникові ОСОБА_8 .
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1