ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1960/20 Справа № 213/508/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровська область від 16 травня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
про задоволення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання,
за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року подання Інгулецького районного відділу філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області задоволено, скасовано ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року і направлено його до місць позбавлення волі для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений не став на шлях виправлення, оскільки ОСОБА_6 за весь період іспитового строку допустив чисельні неявки на реєстрацію, із них 26.02.2019, 04.06.2019, 06.08.2019, 27.08.2019, 10.03.2020 без поважних причин. Окрім того, наказом ПРАТ «ІНГЗК» № 473-К від 21.11.2019 ОСОБА_6 звільнено з роботі, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 40 КЗпП України, але про факт звільнення засуджений орган пробації не повідомив, чим порушив покладені вироком суду на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Також, судом встановлено, що ОСОБА_6 після ухвалення вироку систематично притягався до адміністративної відповідальності, здебільшого за ст. 130 КУпАП, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання та направлення засудженого для відбування покарання у виді позбавлення волі.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник в інтересах засудженого просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання Інгуледького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання відмовити.

Вимоги скарги захисник обґрунтовує неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, захисник вказує, що висновки суду про те, що засуджений допустив численні неявки на реєстрацію без поважних причин, є необгрунтованими, оскільки більшість із цих днів, засуджений не з`явився на реєстрацію із поважних причин, про що є відповідні підтвердження. Так, згідно з повідомленням з КПВ № 48/8-2-1323 від 11.06.2019 засуджений 26.02.2019 з 14.00 год. до 15.20 год. знаходився в КВП, після чого вибув до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та приблизно о 18.40 годині разом зі своїм захисником прибув до слідчого; 04.06.2019 - він перебував на роботі, а посилання суду на довідку ПРАТ «ІНГЗК», згідно якої ОСОБА_6 має прогули з 06.06.2019 року цього спростувати не може; 06.08.2019 - ОСОБА_6 звертався до ТОВ МЕДАКОМ за медичною допомогою, де йому поставлено діагноз - харчова інтоксикація; 27.08.2019 проходив медичне обстеження лікаря терапевта, та відповідно до довідки КНП Широківський центр первинної медичної допомоги засуджений з 10.03.2020 по 19.03.2020 хворів на бронхіт, а тому неявки на реєстрацію ОСОБА_6 не мали системного характеру і не були вчиненні підряд. Разом з тим, захисник зазначає, що посилання суду на те, що ОСОБА_6 систематично притягувався до адміністративної відповідальності є безпідставним, оскільки більшість адміністративних правопорушень засудженим було вчинено до його постановки на облік в органі пробації та повідомлення про недопустимість вчинення адміністративних правопорушень, а після - було вчинено лише 2 та в один день 28.07.2018, що не може свідчити про систематичний характер правопорушень. Також, захисник звертає увагу, на те, що такого обов`язку, як не вчиняти адміністративні правопорушення, вироком на засудженого покладено не було.

Разом з цим, на думку захисника, судом не перевірено та не враховано, що наказ про звільнення засудженого з місця роботи не містить його підпису про ознайомлення з ним ОСОБА_6 , та що він не отримував копію наказу, тобто, не знав про його звільнення й відповідно не міг повідомити уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи.

Крім того, захисник звертає увагу, що подання пробації не містить посилань на порушення ОСОБА_6 п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки на момент звернення з поданням, ОСОБА_6 ще не був звільнений з ПРАТ «ІНГЗК», тобто суд не міг враховувати це, як обставину порушення ОСОБА_6 цього обов"язку, оскільки, згідно з положеннями ст. 337 КПК України, не міг вийти за межі встановлених вироком обов"язків.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін. Прокурор вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим. Так, прокурор вказує, що не дивлячись на перебування засудженого 26.02.2019 в Криворізькому ВП ГУНП в Дніпропетровській області, у нього було можливість з`явитися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації о першій половині дня, оскільки про повістку він знав завчасно. Зазначає, що надання в апеляційний суд довідки ТОВ МЕДАКОМ щодо звернення засудженим до лікувального закладу викликає сумнівів, оскільки раніше засуджений не зазначав про відвідування цього закладу. Разом з цим, звертає увагу, що в наказі Державного департаменту України №272/5 від 29.01.2019 Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, зазначено, що в разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, дослідивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

В силу ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Виходячи зі змісту цього закону, для скасування рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з направленням його відбувати покарання, необхідна сукупність відповідних підстав, передбачених вказаним законом, а саме, щоб: засуджений не виконував покладені на нього обов`язки; систематично вчинював правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення; його поведінка свідчила про небажання стати на шлях виправлення.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, виходячи з вимог ч. 3 ст. 539 КПК України, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень розділу VІІІ цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України», при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі не було.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_6 засуджено вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На обліку в Інгулецькому районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 перебуває з 20 червня 2018 року.

Задовольняючи подання уповноваженого органу з питань пробації, суд послався на те, що за період іспитового строку засуджений допустив чисельні неявки на реєстрацію, із них, без поважних причин: 26.02.2019, 04.06.2019, 06.08.2019, 27.08.2019, 10.03.2020, та про залишення місця роботи і звільнення засуджений уповноважений орган з питань пробації не повідомив, систематично притягався до адміністративної відповідальності, здебільшого за ст. 130 КупАП, та дійшов висновку про порушення ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, й відсутність у нього бажання стати на шлях виправлення, що, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, є підставою для направлення для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Між тим, задовольняючи подання уповноваженого органу з питань пробації з цих підстав, суд першої інстанції належним чином не перевірив, зокрема поважність причин неявки засудженого на реєстрацію у встановлені дні та не надав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах провадження та доводам засудженого.

Так, суд дійшовши висновку про відсутність поважності причин неявки засудженого на реєстрацію 26.02.2019 не перевірив його доводи про те, що він в цей день знаходився в Криворізькому ВП ГУНП в Дніпропетровській області та в Інгулецькому районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, й не мав можливості фізично прибути на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Щодо неявки засудженого на реєстрацію 04.06.2019, суд формально послався на відповідь отриману від ПРАТ «ІНГЗК» від 16 жовтня 2019 року, відповідно до якої засуджений ОСОБА_6 був відсутній на робочому місці з 06 червня 2019 року до часу надання відповіді, при цьому належним чином не перевірив доводи засудженого про те, що він перебував в цей день на робочому місці й не обгрунтував чому дійшов висновку про неповажность неявки засудженого на реєстрацію в цей день.

Також суд, належним чином не перевіривши доводи засудженого щодо поважності пропуску реєстрації 06.08.2019, 27.08.2019 та 10.03.2019, про що свідчать надані апеляційному суду довідки та справка ТОВ МЕДАКОМ", з яких видно, що ОСОБА_6 дійсно в ці дні звертався за медичною допомогою та йому поставлено діагноз - харчова інтоксикація, отит, та в період з 10.03.2019 по 19.03.2019 хворів на бронхіт та дійшов передчасного висновку щодо неповажності неявок на реєстрацію.
Разом з цим, суд не з`ясував причин не повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про звільнення з місця роботи, оскільки, як видно із наявного в матеріалах провадження назазу ПРАТ «ІНГЗК» про звільнення ОСОБА_6 з місця роботи, ОСОБА_6 з ним був не ознайомлений, з чого слідує, що він міг не знати про його звільнення та в нього не було підстав для повідомлення про це уповноважений орган з питань пробації. Також судом не перевірено ту обставину, чи був засуджений звільнений з роботи чи ні на час звернення до суду з поданням уповноваженого органу з питань пробації.

Окрім того, посилаючись на систематичність притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, суд формально вказав на їх наявність та за якою статтею він здебільшого притягався до відповідальності, ретельно не перевіривши, коли саме ОСОБА_6 притягнутого до відповідальності за ці правопорушення, чи було роз`ясненно йому на той час його обов`язки за вироком, чи сплачено або звернено до виконання накладені на засудженого адміністративні стягнення, та чи є вони погашеними на момент розгляду цього подання, що, у сукупності з вищезазначеними обставинами, давало б підстави зробити висновок про бажання або небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З огляду на викладне колегія суддів вважає, що суд першої інстанції без належної перевірки питання про виконання або невиконання покладених на ОСОБА_6 вироком обов`язків, без ретельного дослідження відомостей про його особу та встановлення поважності чи не поважності причин неявки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, дійшов передчасного висновку про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням й направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, залишивши недослідженими обставини, з`ясування, яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, й ці порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги те, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені вище порушення, й виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відносяться, зокрема, верховенство права та законність, безпосередність дослідження доказів, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду свої доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та того, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості належним чином перевірити доводи апеляційної скарги засудженого, та ухвалити нове судове рішення за наслідками їх розгляду, оскільки не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4