Справа № 635/8487/19
Провадження по справі №1-кп/635/6/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 ,
секретар судового засідання ОСОБА_11 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.2 ст. 156, ч.1 ст. 122 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки усі ризики, які існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, беручи до уваги,що останній ніде офіційно не працює, законних джерелзаробітку не має, за місцем мешкання характеризується з посередньої сторони, разом с цим підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання від 10 до 15 років, останній може покинути територію Харківської області та переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 мешкає в одному домоволодінні з потерпілою ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому знаходячись на волі може вчинити дії спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу відносно малолітньої потерпілої. ОСОБА_6 може також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а тому в даному випадку існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений може продовжити вчиняти незаконні дії щодо потерпілої ОСОБА_7 та інших членів сім`ї. Під час допиту потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що вітчим ОСОБА_6 неодноразово вчиняв відносно неї насильницькі дії та ґвалтував останню, що свідчить про те, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати скоювати аналогічні тяжкі та /або особливо тяжкі кримінальні правопорушення. Отже, існує ризик, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку триманні його під вартою.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Адвокат вказала на те, що прокурором не доведена наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування.
Законний представник потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 та представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора.
Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з наступного.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2019 року запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено на 60 днів, тобто до 20 січня 2020 року включно.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 колегією суддів було встановлено продовження ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, продовжили існувати та виправдовували тримання особи під вартою, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Так, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, один із яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину та за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 8 до 15 років позбавлення волі, злочини, які інкримінуються ОСОБА_6 направлені проти статевої свободи та статевої недоторконасті та вчинені щодо малолітньої особи, що в сукупності вказує на підвищену небезпеку як самих діянь, так і особи обвинуваченого.
Колегія судів також враховує, що інкриміновані обвинуваченому злочини були направлені проти членів сім`ї, що свідчить про нехтування останнім родинними зв`язками,що в свою чергу свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв"язків.
Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, характер та конкретні обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, колегія суддів враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час потетрпілі та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані.
Крім того, враховуючи, що потерпілі та обвинувачений проживають за однією адресою, існує висока вірогідність незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих у даному кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.
З огляду на дані, що характеризують особу обвинуваченого, з урахуванням того, що останньому інкримінують декілька епізодів злочинної діяльності, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений схильних до вчинення правопорушень, а тому колегія суддів доходить висновку про продовження існування ризику, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, суд не приймає доводи захисника про те, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 152, ч.2 ст. 156, ч.1 ст. 122 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 15 березня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3