Справа № 308/4306/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді угоду про визнання винуватості від 06 травня 2020 року, укладену між прокурором начальником відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000107 від 28.04.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатська область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину та особу пенсійного віку, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з прокуратури Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000107 від 28.04.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2020 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_4 , 06.02.2015 року, у встановлений законом порядок придбав мисливську нарізну вогнепальну зброю МКМ-072 в мисливському магазині «STVOL», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Говорова, 2, який діяв згідно з ліцензією МВС України АВ601453, АВ601458, та в подальшому отримав дозвіл на носіння та зберігання вищевказаної зброї № НОМЕР_1 , виданий УМВС України в Закарпатській області 23.02.2015 року.

У подальшому, 06.03.2018 року, ОСОБА_4 з метою продовження дозволу № 805 від 23.02.2015 року особисто звернувся до начальника УПД ГУНП в Закарпатській області з відповідною заявою. Після чого, в цей же день, з метою проведення відстрілу належної йому зброї МКМ-072, калібр 7,62 x 39 мм, серії НОМЕР_2 , у відповідності до наказу МВС України № 390 від 10.09.2009 року «Про затвердження Інструкції з організації функціонування криміналістичних обліків експертної служби МВС» та ГСТУ 78-41-002-97 «Зброя мисливська та спортивна. Вимоги безпеки. Методи випробувань на безпеку» була перевірена спеціалістами Закарпатського НДЕКЦ МВС України на стан технічної придатності та відстріляна, про що було видано довідку про відстріл зброї № 448 від 06.03.2018 року.

Після чого, ОСОБА_4 всупереч ст. 68 Конституції України та законів України, зокрема п. п. 1, 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, п. п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, протиправно, незаконно, при не встановлених на даний час слідством місці та часу самостійно вніс конструктивні зміни в належний йому карабін моделі МКМ-072, калібром 7,62 x 39 мм, з серійним номером НОМЕР_2 , 1970 року випуску, а саме замінив шептало, що призвело до придатності ведення автоматичної стрільби та зберігав за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , допоки 04.10.2019 року о 14 год. 00 хв. не був виявлений та вилучений працівниками ГУНП в Закарпатській області під час проведення обшуку.

Згідно з висновком експерта № 1/442 від 05.12.2019 року наданий на дослідження карабін, є нарізною вогнепальною багатоцільовою зброєю, моделі МКМ-072, калібру 7,62 x 39 мм, з серійним номером № НОМЕР_2 , 1970 року випуску. Наданий на дослідження карабін виготовлений промисловим способом із внесеними змінами в саморобний спосіб та придатний для проведення пострілів. Наданий на дослідження карабін піддавався конструктивним змінам, а саме було замінено шептало, що призвело до придатності ведення автоматичної стрільби.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, а саме: незаконне перероблення вогнепальної зброї.

У підготовчому судовому засіданні подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 06.05.2020 року між прокурором начальником відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , а відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Захисник обвинуваченого просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Із змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 263-1 КК України, яке ніким не оспорюється, та дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження.

Згідно з вказаною угодою істотними для вказаного кримінального провадження обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на утриманні малолітня дитина та особа пенсійного віку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено. При цьому ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в пред`явленому обсязі у судовому провадженні.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, сторони угоди погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263-1 КК України, використовуючи положення ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких ОСОБА_4 роз`яснено.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За правилами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як роз`яснено у п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК України, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК України. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України мають право, використовуючи положення ст. 69 КК України, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України. Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 263-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263-1 КК України, тобто незаконне перероблення вогнепальної зброї, кваліфіковано правильно, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину та особу пенсійного віку.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження. У резолютивній частині вироку зазначається у разі визнання особи винуватою рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2020 року (справа № 308/13704/19) обрано у виді домашнього арешту із застосуванням електронних заходів контролю, заборонивши останньому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом визначено до 12.06.2020 року, включно.

До набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня ухвалення даного вироку, приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту на особисте зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти зазначеному ризику.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, прокурор.

Процесуальні витрати за проведення балістичної експертизи в сумі 1256,08 грн. покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 травня 2020 року між прокурором начальником відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000107 від 28.04.2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді штрафу в розмірі 750 (сімсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.
Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний відносно нього згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2020 року (справа № 308/13704/19), на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Виконання зазначених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня ухвалення даного вироку.

ОСОБА_4 письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити йому, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 коп. процесуальних витрат за проведення балістичної експертизи.

Речові докази: мисливський карабін моделі МКМ-072, калібром 7,62 x 39 мм, з серійним номером № НОМЕР_2 , 1970 року випуску, магазин, три гільзи та сімнадцять патронів калібру 7,62 x 39 мм, упаковані в прозорий полімерний пакет, горловина якого закріплена биркою-фіксатором № 7553271, що передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1