Дата документу 30.01.2020 Справа № 554/8672/19
Провадження №1-кс/554/647/2020
У Х В А Л А
іменем України

30 січня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, щодо нерозгляду клопотання від 11.12.2019 року, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000398 від 14 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

29 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернувся до суду із вищевказаною скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просив задовольнити скаргу щодо невиконання вимог ст.220 КПК України під час розгляду клопотання від 11 грудня 2019 року; зобов`язати слідчого вчинити ряд слідчих дій у кримінальному провадженні №0000398.

На обґрунтування скарги посилається на ті обставини, що 11 грудня 2019 року засобами поштового зв`язку він направив клопотання, в порядку ст.220 КПК України, до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яке отримано 16 грудня 2019 року. Станом на 23 грудня 2019 року стороною потерпілого не отримано відповіді від ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, що заявником розцінюється як відмова в задоволенні клопотання, оскільки відповідь мала би бути надана протягом трьох днів з моменту отримання клопотання, тобто до 19 грудня 2019 року. На підставі викладеного просив задовольнити вимоги поданої скарги.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Заявник адвокат ОСОБА_3 надіслав до суду клопотання, у якому просив про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд скарги без участі. На адресу суду направив витребувані ухвалою слідчого судді від 28 грудня 2019 року матеріали кримінального провадження №0000398 від 14 червня 2019 року.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутності учасників, ураховуючи волевиявлення заявника та положення ч.3 ст.306 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Крім того, відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Таким чином, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тому наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Судом установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №№0000398 від 14 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.162, ч.2 ст.365, ч.3 ст.381, ч.1 ст.373 КК України.

11 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , подав у вказаному кримінальному провадженні на адресу слідчого клопотання в порядку ст.220 КПК України.

Зі скарги слідує, що заявник, на момент звернення до суду відповіді за результатами розгляду клопотання не отримав, у зв`язку з чим вказує на бездіяльність слідчого щодо нерозгляду поданого ним клопотання від 11 грудня 2019 року, а саме невиконання вимог ст.220 КПК України, зокрема, недотримання порядку та строків розгляду.

У судовому засіданні встановлено, що вищевказане клопотання зареєстровано ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, 17 грудня 2019 року за вх.№Я-8182.

19 грудня 2019 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 винесено постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з приводу проведення слідчих дій стосовно оперативних працівників податкової міліції Державної фіскальної служби у Київській області та допиті в якості потерпілого ОСОБА_4 .

Копію вказаної постанови направлено на адресу адвоката ОСОБА_3 за вих..№Я-8182/02-2 від 19 грудня 2019 року.

З урахуванням викладеного, на час розгляду скарги встановлено, що клопотання від 11 грудня 2019 року у кримінальному провадженні №0000398 слідчим було розглянуто у визначений законом строк з моменту подання йому даного клопотання, з дотриманням вимог КПК України, та про результати його розгляду заявнику направлена постанова, що вказує на відсутність бездіяльності та предмету оскарження в цій частині.

Натомість, вимоги про скасування конкретного рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання не заявлені та зі змісту скарги не вбачається про обізнаність заявника щодо існування такої постанови слідчого.

Щодо вимог скарги про зобов`язання вчинити певні дії у тому обсязі, який наведений адвокатом ОСОБА_3 у клопотанні, то слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що вимоги клопотання від 11 грудня 2019 року по суті вже розглянуті слідчим та повторного вирішення слідчим суддею не потребують.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

З системного аналізу положень норм ст.ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

Отже, з огляду на співвідношення вимог ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, встановленими ст.40 КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

А слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції слідчого, який є самостійним у прийнятті рішень.

Відтак, зобов`язання слідчого здійснити слідчі дії як про це просить адвокат ОСОБА_3 у клопотанні від 11 грудня 2019 року, не підлягає задоволенню також і з тих підстав, що відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що слідчим дотриманий порядок розгляду поданого заявником клопотання, передбачений ст.220 КПК України, та зазначеною постановою від 19 грудня 2019 року не було порушено засади законності та гарантій сторони захисту щодо рівності прав, як сторони кримінального провадження, зокрема, на подання клопотання і його розгляд, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, незгода з винесеною постановою слідчого від 19 грудня 2019 року про часткову відмову у задоволенні клопотання становить самостійний предмет оскарження в порядку, передбаченому § 1 Глави 26 КПК України.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, а також докази у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, щодо нерозгляду клопотання від 11.12.2019 року, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000398 від 14 червня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1