1Справа № 335/2525/19 1-кп/335/220/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000254 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.09.2018 року по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянин України, який має середню освіту, не працюючого, студента 3-го курсу факультету соціальної педагогіки КПУ, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2018 року, приблизно о 22 годині 55 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Прибережна магістраль в м. Запоріжжі, з боку вул. Лермонтова в напрямку вул. Української, зі швидкістю не менше 137,9 км/год., що перевищує максимальну дозволену швидкість руху у населеному пункті.
В цей час, в районі опори ЛЕП № 263, справа наліво по ходу руху автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзну частину вул. Прибережна магістраль перетинав пішохід чоловік, особу якого не встановлено.
Під час руху в районі вказаної опори ЛЕП водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода та технічну можливість уникнути наїзду на нього шляхом своєчасного застосування заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу за умови руху з дозволеною швидкістю в населеному пункті відповідних заходів до дотримання дозволеного швидкістю режиму в населеному пункті не прийняв.
Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 12.2., 12.3., 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:
- п. 12.2. - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкості руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимої дороги;
- п. 12.3. - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п. 12.4. - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;
- п. 12.9. б) - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 цих Правил.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-651 від 25.10.2018 року та висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-80 від 20.09.2019 року, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.
Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода чоловіка, особу якого не встановлено.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.
Згідно з висновком судової медичної експертизи № 3067 від 06.10.2018 року, причиною смерті невідомого чоловіка віком приблизно 35 років є поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок з переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів при явищах шоку, що формується. Всі ушкодження утворилися незадовго до настання смерті у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до смерті. Всі тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми. З огляду на масивність травми, наявність ознак струсу тіла, механізм утворених окремих груп ушкоджень, висоту розташування крововиливів у ногах, можна припустити, що ушкодження у невідомого чоловіка могли утворитися у результаті дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні рухомого транспортного засобу з пішоходом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у даному кримінальному правопорушенні спочатку визнавав частково, однак після дослідження доказів, які містяться в матеріалах даного кримінального провадження, допиту свідка, свою вину в скоєному визнав повністю, дав пояснення аналогічні до фабули обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному, просить призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав суду заяву про розгляд справи його відсутність (а.с. 35).
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, та підстав для застосування ст. 69 КК України судом встановлено не було.
Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину вчиненого з необережності, його наслідки у виді смерті людини (потерпілого), особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, раніше не судимий, даних про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України стороною обвинувачення не надано, не одружений, по місцю проживання характеризується позитивно, є студентом, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, є цілком адекватною та відповідальною особою, обставину, яка пом`якшують покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не виявлено. Крім того, при обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує досудову доповідь Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області (а.с. 40-41), згідно якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість та доцільність виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , без ізоляції від суспільства і досягне мети при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, зазначене у цій частині статті діяння, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення та на особу обвинуваченого, який веде спосіб життя, що позитивно характеризується у суспільстві, його ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_4 усвідомив неправомірність своїх дій, щиро жаліє за тим що сталося, приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Таким чином, враховуючи сукупність вищевказаних обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 основне покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_4 , мета покарання передбачена ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, буде досягнута при призначенні йому за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
Арешт накладений на автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме заборона відчуження транспортного засобу, що накладена відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2018 року у справі № 335/10324/18, після вступу вироку в законну силу підлягає скасуванню, оскільки у проваджені цивільний позов не заявлено, а санкція ч. 2 ст. 286 КК України не передбачає конфіскації майна. Названий автомобіль, який є речовим доказом, підлягає поверненню власнику.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2019 року ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 26.04.2019 року, після спливу строку дії вказаного запобіжного заходу, стороною обвинувачення клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376, 394, 395 КПК України, ст. 286 КК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_4 , а DVD-R диск на якому міститься відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження за адресою: м. Запоріжжя, вул. Прибережна магістраль який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави судові витрати по справі в загальній сумі 9 461,40 грн. за проведення судово інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження технічних станів транспортних засобів № 9-650 від 19.10.2018 року; судово інженерно-транспортної експертизи з досліджень обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-651 від 25.10.2018 року; судово інженерно-транспортної експертизи з досліджень обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-80 від 20.02.2019 року; судово біологічної експертизи за експертною спеціальністю молекулярно-генетичні дослідження № 8-1213 від 09.01.2019 року.
Арешт на автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме заборона його відчуження,накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2018 року у справі № 335/10324/18 - скасувати.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1