ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року місто Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000688 від 24.06.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипівка Фастівського району Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонера, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (номер не пам`ятає), раніше не судимого,
у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2019 ОСОБА_6 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою, поданою в порядку окремого провадження, про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_4 , з яким з 1992 по 1997 перебувала у зареєстрованому шлюбі, оскільки останній постійно вчиняє психологічне та фізичне домашнє насилля над нею та їхнім сином.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2019, яке на підставі ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, видано обмежувальний припис строком на 6 місяців щодо заборони ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці спільного проживання (перебування), з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_6 за зазначеною адресою, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто через третіх осіб.
Згідно із розпискою 19.03.2019 ОСОБА_4 ознайомився із рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2019 про встановлення відносно нього заходів тимчасового обмеження його прав.
Будучи належним чином ознайомленим із вимогами вказаного обмежувального припису, ОСОБА_4 вчинив неодноразове умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, за наступних обставин.
20.03.2019 близько о 18 год. 35 хв. ОСОБА_4 , з мотивів помсти, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи нам меті порушити обмежувальний припис Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2019 № 2-о/381/25/19381/913/19 щодо обмежувального примусу, прийшов до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де голосно кричав та виражався нецензурною лайкою, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою, чим порушив умисно обмежувальний примус суду щодо наближення на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 .
Продовжуючи свої протиправні об`єднані єдиним злочинним дії, з мотивів помсти, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи нам меті порушити рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2019 № 2-о/381/25/19381/913/19 щодо обмежувального примусу,
18.05.2019 приблизно о 22 год. 25 хв. прийшов до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження вікна намагався проникнути до приміщення будинку, при цьому голосно кричав, виражався нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, чим порушив умисно обмежувальний припис суду щодо наближення на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 .
Він же, усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на умисне невиконання обмежувального припису, маючи на меті порушити рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2019 № 2-о/381/25/19381/913/19 щодо обмежувального примусу, 23.06.2019 о 16 год. 00 хв. прийшов до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження вікна проник до будинку та пошкодив майно, яке належить ОСОБА_6 та її матері ОСОБА_7 , чим порушив умисно обмежувальний припис суду щодо наближення на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що взнав про встановлення щодо нього обмежувального припису вже після постановлення рішення суду, оскільки в судовому засіданні він не був. Однак, знаючи про це рішення, 20.03.2019 близько о 18 год. 35 хв. прийшов до місця проживання колишньої дружини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 щоб взяти свої речі, поводився досить емоційно. Вдруге 18.05.2019 у вечірній час намагався потрапити до будинку, щоб взяти картоплі. Втретє 23.06.2019 проник до будинку шляхом пошкодження вікна. Визнає свою вину у невиконанні судового рішення щодо встановлення щодо нього обмежувального припису, однак не погоджується зі змістом самого рішення. Також обвинувачений пояснив, що в даний час у зв`язку із наявністю обмежувального припису проживає окремо від колишньої дружини, для чого знімає будинок.
З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора та захисника ОСОБА_5 провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , раніше не судимий, за місцем проживання скарг на обвинуваченого від односельців не надходило, надходили неодноразові скарги від колишньої дружини ОСОБА_6 , на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшуює покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до середньої тяжкості злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України.
При цьому, в даному випадку, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення серед альтернативних санкцій, визначених ч. 1 ст. 382 КК України, покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі визначено для даного виду покарань із звільненням від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України та встановленням іспитового терміну.
На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Долю речових доказів вирішити в прядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 27.02.2020 року.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: диск DVD-RW із відеозаписом та оптичний носій інформації диск DVD-RW із аудіо записом - залишити матеріалах кримінального провадження № 0000688.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_8 -Тьолушкіна