Провадження № 1-кп/127/504/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені 26 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003371,-
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурором подано суду клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді утримання під вартою, який застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, переховувався від суду, перебував у розшуку, що в сукупності доводить наявність ризиків достатніх для застосування найсуворішого запобіжного заходу. На даний час розгялд провадження не завершено, вказані ризики продовжують існувати, що є підставою для продовження дії застосованого запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого, обвинувачений та його законний представник заперечили щодо задоволення вказаного клопотання, мотивуючи зазначене тим, що прокурором не доведено наявність саме на даний час вказаних ризиків, оскільки з минуванням часу будь-який ризик втрачає свою актуальність та підлягає оцінці саме на момент прийняття рішення про продовження дії запобіжного заходу. Строк, протягом якого триває провадження та строк протягом якого обвинувачений утримується під вартою вплинув на наявність ризиків у провадженні, які можливо і були достатніми для застосування запобіжного заходу, проте на даний час , в зв`язку із спливом достатнього проміжку часу та усвідомленням обвинуваченим необхідності дотримання обов`язку щодо явки до суду є надуманими, що в сукупності із віком обвинуваченого та часом події, що зазначена в обвинувальному акті свідчить, що про недоцільність продовження дії запобіжного заходу.
Дослідивши клопотання, матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд дійшов наступних висновків.
Зі змісту обвинувального акту судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період іспитового строку.
Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 судимий за ст. 185 КК України 22.07.2014 року, на даний час він обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно ухвали суду від 25.11.2016 року ОСОБА_4 оголошувався у розшук з наданням дозволу на затримання, підставою для вказаного суд визнав шість неявок обвинуваченого в судові засідання та відсутність будь-яких даних щодо поважності вказаних неявок.
Після виконання вказаної ухвали та розшуку обвинуваченого, суд зважив на всі дані про особу обвинуваченого, в тому числі і вік обвинуваченого, стан його здоров`я, соціальні зв`язки, та 11.04.2017 року застосував до ОСОБА_4 , навіть після його ухилення від суду, менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою цілодобовий домашній арешт.
Разом з тим, ОСОБА_4 порушив умови застосованого запобіжного заходу та не дотримався процесуального обов`язку явки на першу вимогу до суду, оскільки в чисельні судові засідання у справі не з`являвся, навіть попри застосовані до нього приводи в судові засідання 14.05.2018 року та 04.09.2018 року.
Зазначена поведінка обвинуваченого, неявка в судові засідання, зумовила повторне у одному і тому ж провадженні рішення суду про оголошення обвинуваченого у розшук, що підтверджено ухвалою суду від 07.11.2019 року.
Після повторного розшуку обвинуваченого та доставлення його працівниками поліції до суду примусово, судом відносно нього застосовано діючий на даний час запобіжний захід тримання під вартою.
Вказане переконливо свідчить, що жодний більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_4 є недієвим, оскільки вже не зміг забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не гарантував виконання ним обов`язків, не убезпечив настання фактів переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, серед іншого, спробам: переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені обставини є ризиками у кримінальному провадженні, тобто лише можливою процесуально-неправомірною поведінкою обвинуваченого.
Разом з тим, у вказаному провадженні доведено не лише наявність ризиків у виді можливостей та спроб, а підтверджено вже реальні факти вчинення обвинуваченим реальних дій у виді переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.
Суд зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, що визначені законом як ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.
Єдиним запобіжним заходом, що досягне вказаної мети є запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки як підтверджено матеріалами справи, менш суворий запобіжний захід у виді цілодобового арешту не досяг вказаної мети та не забезпечив належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що в сукупності із даними про особу обвинуваченого у виді наявності судимості, зумовлює рішення про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому суд вкотре зважає на вік обвинуваченого та сукупність даних щодо його особи і надає можливість внесення застави як альтернативи тримання під вартою у мінімальному розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 180, 182, 183, 191,194, 201, 314 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 діб, починаючи з 06.05.2020 року до 04.07.2020 року, включно.
На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 42040,00 гривень.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час;
2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;
3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Строк дії ухвали суду до 04.07.2020 року.
Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду в частині питання застосування запобіжного заходу не зупиняє її виконання.

Суддя :