Справа № 487/5482/19
Провадження № 1-кс/487/1163/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000490 від 03.07.2019 року про надання дозволу на затримання з метою приводу, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Третього слідчого відділу Слідчого правління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив про його задоволення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Згідно ч.1 ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий, за погодженням з прокурором, має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст.188 КПК України, прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Пунктом 1 частини 4 статті 189 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна містити, крім іншого, посилання на обставини, які дають підстави для: обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; для висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; для висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини 4 статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що 28.04.2015 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня уклав контракт про проходження військової служби у Збройних силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 28.04.2015 № 58-РС ОСОБА_5 призначено на посаду старшого навідника аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону вказаної військової частини.

Також, наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на усі види забезпечення.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 28.04.2015, тобто з дня зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

У подальшому, наказом Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 14.07.2018 № 3-РС прапорщика ОСОБА_5 призначено на посаду офіцера 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

05.10.2018 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2018 № 266 прапорщик Сердюк посаду офіцера 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно наказу т.в.о. першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 25.10.2018 прапорщик ОСОБА_5 залучений до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Схід» від 06.06.2019 № 133 прапорщик ОСОБА_5 з 07.06.2019 вибув зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні «Схід».

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби прапорщику ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_5 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, 10.06.2019 о 08 год. 00 хв. прапорщик ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді офіцера 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), з метою ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану не з`явився з відрядження до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та продовжує ухилятися від проходження військової служби по теперішній час, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився до військової частини.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

07.02.2020 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення відповідного ступеня тяжкості.

Судом встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу Слідчого правління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000490 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2019 року відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 408 КК України.

Як вбачається з матеріалів доданих слідчим до клопотання, 07.02.2020 року слідчим складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 408 КК України.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, ОСОБА_5 з 22.02.20217 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте, з допиту свідка ОСОБА_6 заступника директора з адміністративно-господарської діяльності Миколаївської філії КНУКІМ від 07.023.2020 року, за вказаною адресою ОСОБА_5 не проживає.

З матеріалів клопотання вбачається, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри направлено рекомендованим листом ОСОБА_5 , коменданту гуртожитку Миколаївської філії КНУКіМ та заступнику директору з адміністративно-господарської діяльності Миколаївської філії КНУКІМ за адресою: м. Миколаїв вул. Фалеєвська, 24-А/1 (гуртожиток), командиру військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, доказів вручення повідомлення підозри у встановленому законом порядку слідчому судді не надано.

У зв`язку із розшуком ОСОБА_5 , досудове розслідування було зупинено, вжитими заходами розшуку, не було встановлено місцезнаходження ОСОБА_5 до цього часу та постановою слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000490 від 03.07.2019 року від 07.02.2020 року.

Положеннями ч. 1 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч.1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів.

Як передбачено ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, згідно якого, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, при цьому, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Так, згідно ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Тому, сам лише факт направлення поштою повідомлення про підозру не є доказом вручення, оскільки відповідно до ст. 136 КПК України, таке вручення повинно бути належним чином підтверджено особою, яка отримала повідомлення або ознайомлена з її змістом іншим шляхом.

Отже, доказів вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 у встановленому КПК України порядку суду не надано.

Таким чином, прокурором не надано суду належних та достатніх доказів набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, що унеможливлює надання дозволу на затримання вказаної особи з метою її приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 187-190, 209 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000490 від 03.07.2019 року про надання дозволу на затримання з метою приводу - відмовити.
Ухвала може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1