КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участі:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
В С ТА Н О В И Л А

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06.12.2019 ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком не більше двох місяців, тобто до 03 лютого 2020 року включно, без визначення розміру застави. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга на вказану ухвалу, в якій він просить змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в період з 22:00 до 08:00 год.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що на даний час відсутні підстави вважати, що він може знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, чи переховуватись від суду. Вважає, що тяжкість інкримінованого йому злочину сама по собі не виправдовує тривалість його утримання під вартою. Просить суд врахувати його поведінку під час досудового слідства, що він має постійне місце проживання, має на утриманні батька пенсіонера-інваліда та неповнолітню чотирьохрічну дитину, яка залишилась наразі під наглядом батька, який сам потребує допомоги, не має схильностей до вживання наркотичних засобів, алкоголю.
Так, судом забезпечено можливість обвинуваченому ОСОБА_5 приймати участь в судовому розгляді його апеляційних вимог в порядку ст.336 КПК України. Однак, будучи завчасно у належний спосіб повідомленим про дату, час та місце судового засідання, а також про проведення засідання в режимі відеоконференцзв?язку, ОСОБА_5 відмовився виходити на відеозв?язок з судом, про що суду повідомила відповідальна особа ДУ «Київський слідчий ізолятор». На підтвердження вказаних обставин суду також було надано Акт про відмову ОСОБА_5 від участі в судовому засіданні в режимі відео конференції від 11.03.2020.
До суду також не з`явився захисник ОСОБА_8 , яка також належним чином була повідомлена судом про судове засідання, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою.
Клопотань про відкладення від учасників суд не отримував.
Отже, оскільки і обвинувачений і захисник повідомлені про судовий розгляд належним чином та з огляду на думки учасників, колегія суддів вважає за можливе розглядати наявні апеляційні скарги існуючим складом.
Заслухавши доповідь, думки учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою від 06.12.2019 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до двох місяців, тобто до 03.02.2020 включно без визначення розміру застави.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема суд вказав, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, будучи обізнаними про можливу міру покарання, яка загрожує йому у разі його засудження, він може переховуватися від суду, перебував у розшуку, раніше судимий за злочин проти власності, може впливати на потерпілу та свідків, а також, іншим шляхом перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того суд зауважив, що стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.
Рішення про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд належним чином мотивував, пославшись та обґрунтувавши наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також врахувавши обставини, визначені ст.178 КПК України, пов`язані з характеризуючими особу обвинуваченого даними.

Зокрема судом обґрунтовано зазначено, що має місце ризик втечі обвинуваченого, ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілу, ризик переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Такі висновки суду підтверджуються тим, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще тільки розпочався; всі свідки не допитані судом; потерпіла повідомила суду, що побоюється знову опинитись в руках обвинуваченого; обвинуваченому пред?явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено відповідальність у виді тривалого позбавлення волі. До того ж обвинувачений раніше судимий, перебував у розшуку, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Відтак, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпечності злочину, який обвинуваченому ставиться в вину, існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які обґрунтовано вказано судом першої інстанції, а також беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_5 більш м?якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, як про те просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.

За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході її розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06.12.2019 про продовження ОСОБА_5 , обвинуваченому за ч.2 ст.186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.02.2020 включно, ? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з часу її оголошення і оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3