233 № 233/6345/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

потерпілої -

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка Донецької області, кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру за №0000959 від 12 серпня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з не повною середньою освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину (доньку) 2014 р.н., не працюючого, раніше судимого, місце реєстрації та мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000959 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , з підстав, викладених в письмовому клопотанні, обґрунтовуючи це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу до теперішнього часу не зникли і продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, такий як цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що зі спливом часу існуючі ризики зникли. При цьому, захисник зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання, дружину, доньку віком 5 років, мати, з якими разом проживав, наміру ухилитися від суду немає.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора та додані матеріали, прийшов до такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2020 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 27 березня 2020 року.
При вирішенні клопотань про продовження та зміну запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а також ст. 12 Кримінального процесуального кодексу України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Суд вважає, що в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду; знищити, сховати або пошкодити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Так, суд ураховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років,отже ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання, у зв*язку з чим запобіжний захід не пов*язаний з позбавленням волі, може вплинути на повний та всебічний розгляд даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 не мешкав за місцем своєї реєстрації, не працював, не дотримав умов раніше застосованого відносно нього запобіжного заходу та тривалий час переховувався від органів досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків. Після чого підозрюваний обов`язки покладені на нього судом не виконав та зник, у зв`язку з чим був оголошений в міжнародний розшук постановою слідчого від 01 жовтня 2016 року, був розшуканий на території Російської Федерації, звідки доставлений по екстрадиції.
Враховуючи, що м. Костянтинівка знаходиться в безпосередній близькості з лінією розмежування з тимчасово непідконтрольною територією України, ОСОБА_7 зможе перетнути вказану лінію, що зробить не можливим його прибування за кожною вимогою суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній раніше був засуджений за скоєння тяжких корисливих кримінальних правопорушень, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, вчинений у стані алкогольного сп`яніння, тож, посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Також ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілу, свідків, які ще не допитані у суді, з метою зміни ними показань, будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на вказаних осіб.
Зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, беручи до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження не вбачається можливим завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 27 березня 2020 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_7 , не даючи оцінки зібраним доказам, з урахуванням викладеного вище, приходить до переконання, що інші, більш м*які запобіжні заходи, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , в зв`язку з чим застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк шістдесят днів.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисникапро застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, на строк до 23 травня 2020 року включно.
Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_5 .
На ухвалу учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання ними копії судового рішення.

Головуючий суддя : Судді :