Дата документу 18.05.2020 Справа № 554/1010/20
Провадження № 1-кс/554/5573/2020
У Х В АЛ А
іменем України

18 травня 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава ОСОБА_4 від 03 квітня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000581 від 05.09.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000581 від 05.09.2019 року.

На обґрунтування скарги заявник вказав, що у провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000581 від 05.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України.

03 квітня 2020 року слідчим ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000581 від 05.09.2019 року, з якою він не погоджується та вважає вказану постанову незаконною, посилаючись на те, що у даному кримінальному провадженні слідчим протягом тривалого часу не проведено жодних слідчих дій та не отримано доказів спричинення ОСОБА_3 моральної та матеріальної шкоди. Крім цього при винесенні оскаржуваної постанови слідчим не виконано ст. 92 КПК України та порушено вимоги ст.ст. 3, 19, 147 Конституції України.

У зв`язку з викладеним заявник вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, у своїй скарзі просив розглядати справу без його участі.
Слідчий у судове засідання не з`явився, надав до суду матеріали кримінального провадження № 0000581 від 05.09.2019 року та заяву про розгляд скарги без його участі.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000309, оцінивши в сукупності докази скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Судом установлено, що 03 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава ОСОБА_4 із клопотанням про залучення його як потерпілої у кримінальному провадженні № 0000581 від 05.09.2019 року та видати йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

У зв`язку з не розглядом слідчим вказаного клопотання ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідною скаргою.

17 березня 2020 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000581 за ст.ст.364 ч.1, 365 ч.1, 366 ч.1, 367 ч.1, 382 ч.2 КК України, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 03 січня 2020 року в порядку, передбаченому ст.220 КПК України.
03 квітня 2019 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000581 від 05.09.2019 року.

Мотивами винесення оскаржуваної постанови слідчий ОСОБА_4 вказав, що у ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не встановлено, що діями слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_5 та процесуального керівника ОСОБА_6 інтересам ОСОБА_3 завдано будь-якої шкоди. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває, виконуються заплановані слідчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 03 квітня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що висновок слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання і визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 зазначеним вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, постанова від 03 квітня 2020 року не містить правового обґрунтування щодо відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим та щодо надання йому відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні як потерпілого.

З урахуванням диспозиції статті 365 КК України, кримінальне правопорушення супроводжується насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування (ч.2).

Проте з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим у ОСОБА_3 не встановлено заподіяння останньому факту спричинення шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявник вважає, що кримінальним правопорушенням йому заподіяна шкода.

У судовому засіданні встановлено, що законодавчі вимоги щодо вмотивованості постанови слідчим при її винесенні не були дотримані з огляду на те, що у постанові міститься лише загальне посилання на необґрунтованість заяви ОСОБА_3 , тоді як слідчим взагалі не було здійснено оцінки викладених у заяві обставин та відсутнє обґрунтування наведених висновків щодо незавдання шкоди заявнику, з посиланням на конкретні дані та положення закону.

Крім того, слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані зазначені ОСОБА_3 обставини у його клопотанні, а відтак, на переконання слідчого судді, слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема, ст.110 цього Кодексу.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесені виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа, та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого від 03 квітня 2020 року такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації та належного обґрунтування. В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень.

Отже, доводи заявника ОСОБА_3 щодо скасування постанови під час розгляду скарги спростовані не були, а тому суд вважає їх обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу і в даному випадку права заявника підлягають захисту.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови слідчого.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава ОСОБА_4 від 03 квітня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000581 від 05.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1