ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1153/20 Справа № 176/165/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року, якою було частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року було частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо застосування до нього вимог ч. 5 ст. 72 КК України та зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання, призначеного вироком Новомовсковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року, строк попереднього ув`язнення за період з 21 травня 2018 року по 10 грудня 2018 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838 від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як встановлено судом, 28 січня 2020 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного йому покарання, з 25 липня 2017 року по 10 грудня 2018 року як день за два відповідно до положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», яким внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, за злочин, вчинений ним 22 липня 2017 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання з 25 липня 2017 року.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року набрав законної сили 08 травня 2018 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року ОСОБА_7 був тимчасово залишений в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року ОСОБА_7 засуджений за злочини, які були вчинені ним 20 лютого 2017 року та 23 травня 2017 року, за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року залишений без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, яке міститься в матеріалах особової справи засудженого, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року набрав законної сили 10 грудня 2018 року.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 був затриманий 25 липня 2017 року.

Оскільки ОСОБА_7 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року засуджений за злочин, вчинений на час дії Закону №838 від 26 листопада 2015 року, то суд першої інстанції дійшов висновку, що дія цього закону, з урахуванням висновків Верховного Суду від 29 серпня 2018 року та норм ст. 5 КК України, розповсюджується на засудженого після його скасування, а ОСОБА_7 слід зарахувати у строк перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження, тобто з 21 травня 2018 року по день набрання вироком законної сили, як визначено ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме по 10 грудня 2018 року включно з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Інший період з 25 липня 2017 року по 21 травня 2018 року, на думку суду першої інстанції, зарахуванню не підлягає, оскільки до 21 травня 2018 року ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою за злочин, вчинений 22 липня 2017 року, тобто після скасування норм закону №838, тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання в цей період застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року та постановити нову, якою повністю задовольнити його клопотання щодо застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України та зарахувати увесь строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, а саме з 25 липня 2017 року по 10 грудня 2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений посилається на те, що не зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання в період з 25 липня 2017 року по 25 травня 2018 року, суд першої інстанції погіршив становище засудженого, що згідно норм ст. 5 КК України є недопустимим. Додатково зазначає, що оскільки його було затримано 25 липня 2017 року, а вирок набрав законної сили 10 грудня 2018 року, то саме цей період попереднього ув`язнення повинен бути повністю зарахований у строк відбування покарання відповідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838 від 26 листопада 2015 року.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України, згідно якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вищевказаних положень при розгляді клопотання засудженого щодо застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, порушень кримінального процесуального закону України передбачених положеннями ст. 409 КПК України як підстави для зміни чи скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до положень абз. 1 ч. 5 ст. 72 КПК України, зі змінами, що діяли в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було зараховано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк, зокрема, перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Попереднє ув`язнення у розумінні та виходячи з положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі засуджений посилався на те, що оскільки його фактично було затримано 25 липня 2017 року, то у строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України повинен бути зарахований строк з моменту фактичного затримання засудженого, тобто з 25 липня 2017 року по день набрання вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року законної сили, а саме 10 грудня 2018 року.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2017 року засудженому було затримано в межах розгляду зовсім іншого кримінального провадження, за ч. 2 ст. 186 КК України, за яким 04 квітня 2018 року було ухвалено Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області вирок, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначено, що початок строку відбування покарання засудженому необхідно рахувати з 25 липня 2017 року.
Водночас, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року ОСОБА_7 був тимчасово залишений в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року ОСОБА_7 засуджений за злочини, які були вчинені ним 20 лютого 2017 року та 23 травня 2017 року, за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1, 4 ст.70 КК України до 4 рокв 6 місяців позбавлення волі. Законної сили вказане судове рішення набрало 10 грудня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню і в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення лише з 21 травня 2018 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 10 грудня 2018 року включно з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, оскільки попереднє ув`язнення ОСОБА_7 з 25 липня 2017 року по 21 травня 2018 року відбувалось в межах іншого кримінального провадження відносно засудженого.

Поміж іншого, слід звернути увагу, що на момент постановлення ухвали Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року про залишення ОСОБА_7 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, норми закону №838 було скасовано, а тому суд першої інстанції правильно застосував ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII).

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року, якою було частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4