В И Р О К
Іменем України

20 лютого 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000479 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олізарка, Червоноармійського району, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двох дітей -малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого майстром лісу в Пулинському лісництві, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Першого червня 2018 року близько 13 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем «Фольцваген Транспортер Т4», державний номерний знак НОМЕР_1 у складі з автомобільним причепом «ПР КНОТТ 31», державний номерний знак НОМЕР_2 , у світлу пору доби, в умовах достатньої видимості з робочого місця водія, рухався у лівій смузі руху на 158-ому км. автодороги «Київ-Чоп» у с. Березівка, Житомирського району та у порушення вимог п.п. 2.3 (д), 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, обвинувачений, будучи попередженим дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» про встановлене обмеження максимально допустимої швидкості руху транспортного засобу 50 км./год, перевищив цю допустиму швидкість руху, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху, однак продовжив рух автомобіля.

В цей час обвинувачений ОСОБА_4 , усупереч вимогам п. 2.3 (б), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_10 , якого обвинувачений об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки автомобіля і на 158 км + 690 м зазначеної автодороги передньою правою та центральною частиною вищезгаданого автомобіля наїхав на велосипедиста ОСОБА_10 , який переїжджав проїзну частину справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок ДТП неповнолітній велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден на голові, кінцівках, задній поверхні тулуба, крововиливів під м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, перелому кісток основи черепа, забою головного мозку, переломо-відриву 1-го шийного хребця, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав покази, які цілком відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, його захисником та потерпілим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню та неповнолітню доньок, а також сукупність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним вини, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений у роботі постійно користується автомобілем.

Разом з тим, беручи до уваги особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, а саме повне визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття та добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину, вчиненого із необережності, а також думку потерпілого, який не наполягав на суворості покарання та позицію прокурора про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, суд вважає, що останнього можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

За приписами ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову.

Оскільки потерпілий ОСОБА_6 звернувся із заявою про відмову від свого цивільного позову про стягнення з обвинуваченого 3170 грн. матеріальної та 500000 грн. моральної шкоди, суд закриває провадження щодо цивільного позову.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані із проведенням експертиз у загальному розмірі 4004 грн.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись 124, 174, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Закрити провадження у справі щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 3170 (три тисячі сто сімдесят) грн. матеріальної шкоди та 500000 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 4004 (чотири тисячі чотири) грн. витрат на залучення експертів під час проведення судово-технічної експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду від 05.06.2017 на автомобіль «Фольцваген Транспортер», державний номерний знак НОМЕР_1 та причеп «ПР КНОТ» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Речові докази, які зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Житомирського РВП, а саме:

- вищенаведений автомобіль та причеп - повернути ОСОБА_4 ;

- велосипед чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: