ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 487/1838/19 Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-сс/819/205/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року м.Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

При секретарі: ОСОБА_5

За участю

Прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000037 за апеляційними скаргами ОСОБА_7 , та адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 березня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 березня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, від 03 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 14 червня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зареєстровані 15 червня 2018 року, за №0000037 за ч.1 ст.375 КК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить зазначене судове рішення скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та зобов`язати слідчого: дослідити всебічно, повно і неупереджено обставини кримінального провадження, зазначені у скарзі ОСОБА_7 від 15 липня 2019 року та надати їм належну правову оцінку; забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що слідчий суддя проігнорував те, що слідчий ДБР не надав належну правову оцінку діям судді ОСОБА_9 , який ухвалою від 24 жовтня 2017 року у цивільній справі №490/8882/17 відкрив провадження у справі за позовом Скаржника до Миколаївської місцевої прокуратури №1 та Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, призначивши її розгляд через 4 місяці, на 20 лютого 2018 року, з порушенням строків, встановлених цивільним процесуальним законодавством, чим навмисно порушив права скаржника, тобто ухвалив завідомо неправосудне рішення, що є ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

Крім того, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що суддя ОСОБА_9 неодноразово порушував норми процесуального права при призначенні також інших справ, що підтверджується ухвалою Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 31 січня 2018 року.

Також, слідчий суддя не вірно з`ясував приписи п.10 ч.1 ст.284 КПК України, де закріплено, що кримінальне провадження закривається в разі якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування. Поруч із цим, суддю Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_9 , не було повідомлено про підозру.

Крім того, слідчим ДБР безпідставно застосовано приписи п.1 ч.1 ст.284 КПК України в якості підстави для закриття кримінального провадження.

На думку апелянта слідчий суддя навмисно проігнорував той факт, що кримінальним провадженням не виконано завдання щодо захисту її прав і законних інтересів.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке ОСОБА_7 обґрунтоване тим, що оскаржуване судове рішення, постановлене слідчим суддею без її виклику, повний текст ухвали виготовлено 06 березня 2020 року, а копію зазначеної ухвали слідчого судді отримано її представником 11 березня 2020 року, що перешкодило вчасно звернутися із апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 діючи в інтересах ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність оскаржуваної ухвали слідчого судді вимогам ст.370 КПК України, просить ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 березня 2020 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою скасувати рішення слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві ОСОБА_10 від 03 липня 2019 року у кримінальному провадженні за ч.1 ст.375 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначив, що слідчий не розслідував повно, всебічно та об`єктивно 12 проваджень, а просто почекав поки сплине 12 місяців і закрив провадження за п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Крім того, потерпіла оскаржила рішення слідчого на підставі ч.6 ст.284 КК України, через незаконність, неповноту проведеного досудового розслідування, не здійснення збирання доказів, необґрунтованість рішення слідчого, в той час як ухвала слідчого судді обґрунтована відсутністю в діях судді ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Вказує, що чинне кримінальне процесуальне законодавство не надає слідчому права на умисне затягування досудового розслідування і закриття кримінального провадження після спливу 12-місячного календарного періоду, а отже бездіяльність слідчого і його рішення є незаконними.

На думку адвоката, слідчий суддя, на підставі ч.6 ст.9 КПК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя №9», від 01 січня 1996 року, зобов`язаний був за власною ініціативою на будь-якій стадії розгляду справи зупинити її розгляд і звернутися з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст.150 Конституції може порушувати перед Конституційним судом України питання про відповідність Конституції п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що адвокат не був присутній при оголошенні слідчим суддею оскаржуваної ухвали 05 березня 2020 року, що вказує на поважність причин пропуску стоку на апеляційне оскарження.

ОСОБА_11 та адвокат ОСОБА_8 належним чином повідомлені про місце, дату та час апеляційного розгляду. Просили судовий розгляд проводити за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, у судових дебатах прокурор залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали провадження, доводи клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

При цьому згідно ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Вирішуючи питання про дотримання ОСОБА_7 строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєві від 05 березня 2020 року, враховуючи, що слідчий суддя розглянув скаргу ОСОБА_7 без її виклику в судове засідання, відомості про отримання нею копії зазначеного судового рішення в матеріалах провадження відсутні, копія оскаржуваного судового рішення на адресу ОСОБА_7 не направлялася, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, скаржнику слід поновити строк на апеляційне оскарження.

Клопотання адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 березня 2020 року також підлягає задоволенню, з огляду на те, що копію вказаного судового рішення ним отримано вже після закінчення строку на апеляційне оскарження - 11 березня 2020 року, а апеляційну скаргу подано 13 березня 2020 року.

Що стосується доводів апеляційних скарг з приводу незаконності ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 березня 2020 року, то суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали закритого кримінального провадження №0000037, виходить із наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч.2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції… вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Крім того, згідно п.10 ч.1 вказаної статті, кримінальне провадження закривається у разі якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадків повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Також вказаною нормою передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

З огляду на зміст матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства дотримані, як слідчим суддею, так і слідчим територіального відділу Державного бюро розслідувань із розташуванням у м.Миколаєві.

Так, матеріали провадження свідчать, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 02 травня 2018 року, прокурора прокуратури Миколаївської області зобов`язано внести в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомості заяви, поданої ОСОБА_7 , 09 січня 2018 року за №1-БІВ-12.

Відповідно до вказаної заяви, суддя ОСОБА_9 постановив ухвалу, якою призначив розгляд позовної заяви ОСОБА_7 через 5 місяців, чим обмежив її конституційне право на захист своїх прав, свобод, інтересів судом, що гарантоване ч.1 ст.55 Конституції України.

На виконання ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 02 травня 2018 року, 14 червня 2018 року відомості за заявою ОСОБА_7 внесені до ЄРДР за ч.1 ст.375 КК України, а провадження зареєстроване 15 червня 2018 року.

Вподальшому постановою прокурора від 22 серпня 2018 року, матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях:

№0000037 від 15 червня 2018 року за ч.1 ст.375 КК України;

№0000038 від 15 червня 2018 року за ч.2 ст.189 КК України;

№0000039 від 15 червня 2018 року за ч.3 ст.191 КК України;

№0000040 від 15 червня 2018 року за ч.1 ст.374 КК України;

№0000041 від 15 червня 2018 року за ч.1 ст.365 КК України;

№0000042 від 15 червня 2018 року за ч.1 ст.366 КК України;

№0000043 від 15 червня 2018 року за ч.1 ст.366 КК України;

№0000044 від 15 червня 2018 року за ч.1 ст.365 КК України;

№0000045 від 15 червня 2018 року за ч.1 ст.375 КК України;

№0000046 від 15 червня 2018 року за ч.1 ст.366 КК України;

№0000055 від 04 липня 2018 року за ч.1 ст.366 КК України;

№0000056 від 04 липня 2018 року за ч.1 ст.365 КК України, об`єднано в одне кримінальне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР під №0000037.

Постановою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області від 16 листопада 2018 року з матеріалів досудового розслідування за №0000037 виділено матеріали досудового розслідування в декілька кримінальних проваджень: за ч.2 ст.189 КК України; за ч.3 ст.191 КК України; за ч.1 ст.365, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.366, ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 КК України; за ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України; за ч.1 ст.366 КК України.

18 січня 2019 року постановою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області, підслідність у кримінальному провадженні №0000037, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України визначено за слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_10 від 03 липня 2019 року, кримінальне провадження №0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, а також закінченням строку досудового розслідування, де жодній особі не було повідомлено про підозру.

Згідно з ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови в межах доводів скарги слідчий суддя погодився з висновками слідчого викладеними в оскаржуваній постанові.

Висновок слідчого судді про те, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, слідчий діяв в межах норм діючого законодавства, перевірка проведена належним чином, зібрані і вивчені необхідні матеріали, дано їм належний аналіз, а також про повноту проведеної перевірки у даному кримінальному провадженні колегія суддів знаходить обґрунтованим та таким, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, які були надані слідчим та досліджені в судовому засіданні.

Статтю 126 Конституції України передбачено, що суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Аналогічні положення містяться і в ч.1 ст.49 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 1 ст.375 КК України передбачена кримінальна відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови, яка карається обмеження обмеженням волі на строк до п`яти років.

З об`єктивної сторони цей злочин полягає у постановленні суддею завідомо неправосудного судового рішення.

При цьому, як вірно зазначив слідчий суддя, поняття «неправосудне судове рішення» не визначене на законодавчому рівні, оскільки відсутні підстави ототожнювати його з поняттям «незаконне», «необґрунтоване» чи таке, яке скасоване судом вищої інстанції. При цьому поняття «завідомість» вказує на цілеспрямований характер злочинних дій судді.

З суб`єктивної сторони вказаний злочин характеризується прямим умислом.

Зі змісту постанови слідчого вбачається, що в ході досудового розслідування факт завідомо неправосудного рішення не знайшов свого об`єктивного підтвердження, а будь-яких даних, які б вказували на протиправність дій судді ОСОБА_9 , що підлягають кримінальній відповідальності, не здобуто.

З огляду на вищевикладені фактичні обставини провадження, такі висновки слідчого, ґрунтуються на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження та належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України; зроблені слідчим з врахуванням показань ОСОБА_7 , судді ОСОБА_9 , долучених документів, відповідають фактичним обставинам, й з таким висновком слідчого колегія суддів погоджується.

При закритті кримінального провадження слідчим було дотримано процесуального порядку винесення постанови, оскаржувана постанова слідчого винесена з проведенням усіх необхідних для прийняття такого рішення слідчих і процесуальних дій.

Як вірно зазначив слідчий суддя, під час досудового розслідування слідчі здійснили необхідні слідчі та процесуальні дії для перевірки обставин, які б свідчили про вчинення суддею ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, зокрема допит ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , дослідження зібраних письмових доказів. Оскільки під час досудового розслідування такі обставини не підтвердилися, слідчим обґрунтовано винесена постанова про закриття кримінального провадження із зазначенням вказаної правової підстави.

Таким чином доводи апелянта на неповноту досудового розслідування, та безпідставність застосування слідчим приписів п.1 ч.1 ст.284 КПК України, не знайшли свого підтвердження та зводяться до суб`єктивної оцінки фактичних обставин кримінального провадження.

Висновки слідчого судді про законність постанови слідчого в частині закриття кримінального провадження з підстав закінчення строку досудового розслідування апеляційний суд також вважає правильними.

Так, матеріали провадження свідчать, що відомості про кримінальне провадження №0000037 за ч.1 ст.375 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2018 року.

03 липня 2019 року слідчим прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження, оскільки закінчилися строки досудового розслідування, визначені ст. 219 КПК України та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 219 КПК України для кримінальних проваджень щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості встановлено строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців. Як вбачається із матеріалів провадження, протягом строку досудового розслідування, визначеного даними вимогами закону, у кримінальному провадженні №0000037 за ч.1 ст.375 КК України, закінчилися строк досудового розслідування, який не продовжувався та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Згідно з положеннями ст.12 КК України, злочин передбачений ч.1 ст.375 КК України відносить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Пунктом 10 ч.1 ст. 284 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000037 за ч.1 ст.375 КК України станом на 03 липня 2019 року закінчився та жодній особі не повідомлено про підозру, слідчий, виконавши імперативні вимоги ч.1 ст.284 КПК України, правомірно закрив кримінальне провадження із підстав закінчення строку досудового розслідування.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 з приводу невірного з`ясування слідчим суддею, при перевірці постанови слідчого, приписів п.10 ч.1 ст.284 КПК України щодо необхідності повідомлення особі про підозру для закриття кримінального провадження то такі посилання є безпідставними, адже зводяться до вибіркового застосування та тлумачення апелянтом норм п.10 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України.

Посилання апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 щодо навмисного затягування слідчим кримінального провадження також є необґрунтованими, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження протягом всього досудового розслідування спочатку слідчим ГУНП в Миколаївській області, а потім і слідчим ДБР здійснювалися слідчі та процесуальні дії для встановлення фактичних обставин справи. Доказів навмисного затягування строків досудового розслідування матеріали провадження не містять та вказана обставина не доведена апелянтами.

Таким чином постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України, й незгода ОСОБА_7 та її адвоката із змістом постанови слідчого не може бути підставою для скасування процесуального рішення.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_7 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, з`ясував усі необхідні питання щодо перевірки законності прийнятого органом досудового розслідування рішення, спростував наведені в скарзі доводи та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що кримінальним провадженням не виконано завдання щодо захисту її прав і законних інтересів, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень. В той же час, в даному випадку, органом досудового розслідування не встановлено наявності складу кримінального правопорушення.

Крім того, закриваючи кримінальне провадження, орган досудового розслідування закриваючи кримінальне провадження діяв у відповідності до приписів ч.1 ст.9 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , з приводу того, що слідчий суддя зобов`язаний був за власною ініціативою звернутися з мотивованою ухвалою до Верховного Суду України, який відповідно до ст.150 Конституції може порушувати перед Конституційним судом України питання про відповідність Конституції п.10 ч.1 ст.284 КПК України, то вони позбавлені правових підстав, оскільки чинним КПК України випадки та порядок такого звернення не передбачений.

Таким чином доводи апеляційних скарг не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді, які б тягли за собою скасування судового рішення, допущено не було.

Ухвала слідчого судді належним чином вмотивована. Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя перевірив доводи скарги ОСОБА_7 , й обґрунтував викладені в ухвалі висновки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг необґрунтованими й до уваги їх не бере. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону і підстав для її скасування та задоволення апеляційних скарг немає.

Керуючись, ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Поновити ОСОБА_7 та адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 березня 2020 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 березня 2020 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4