Справа № 642/1804/20
Провадження № 1-кп/642/536/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000298 від 03 лютого 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, незаміжньої, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованої, інваліда 1 групи, що фактично та за реєстрацією проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

02 лютого 2020 року, приблизно о «08» годин «00» хв, знаходячись на території вокзалу «Харків-Пасажирський», безпосередньо в тунелі до виходу на платформу № 3 у ОСОБА_5 , виник умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_5 підійшла до раніше їй невідомого чоловіка, потерпілого ОСОБА_7 та попросила у нього мобільний телефон «iPhone, 6» в корпусі сірого кольору, щоб здійснити дзвінок, на що ОСОБА_7 погодився та передав ОСОБА_8 свій мобільний телефон, після чого відволікся на одну хвилину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, переконавшись, що ОСОБА_7 не спостерігає за її діями, ОСОБА_5 заволоділа мобільним телефоном «мобільний телефон «iPhone, 6» в корпусі сірого кольору, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса 2 100 гривень 00 копійок,.

Після чого ОСОБА_5 покинула місце вчинення кримінального правопорушення разом з майном, яким вона заволоділа, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 2 100 гривень 00 копійок.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялась у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого нею діяння та пояснила, що дійсно 02.02.2020, приблизно о 08.00 год. знаходилась на вокзалі ст. Харків-пасс. і взяла у незнайомого чоловіка мобільний телефон, який не повернула та розпорядилась ним на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Матеріальних претензій до обвинуваченої не має.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів кримінального провадження.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Вирішуючи питання про покарання обвинуваченої, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а також особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання не встановлено.

З врахуванням викладеного та положень ч. 2 ст. 50, ст. 98 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин які обтяжують покарання, думку прокурора, захисника, законного представника обвинуваченої, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості особу винної, рівень розвитку, мету та обставини вчинення злочину, суд вважає, необхідно обрати обвинуваченої покарання у виді штрафу.

Згідно висновку судово- психіатричної експертизи № 166 від 03.03.2020 року ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебувала у стані вищевказаного психічного розладу. Не була здатною повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, враховуючи стан обмеженої осудності обвинуваченого, акт судово-психіатричного експерта та з урахуванням ст. 20, п. 2 ч. 1 ст. 93, п. 1 ч. 1 ст. 94, ст. 96 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої такий примусовий захід медичного характеру, як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Зазначене покарання із застосування примусових заходів медичного характеру, буде достатнім для виправлення та перевиховання останньої та запобігання вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати в сумі 1307 грн. за проведення товарознавчої експертизи № 3802 від 17.02.2020 стягнути з обвинуваченої.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої на стадії розгляду кримінального провадження не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в доход держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят).

В порядку ст. 20 КК України застосувати відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1307 грн. (одну тисячу триста сім грн.).

Речові докази: мобільний телефон «iPhone, 6» переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у розпорядженні останнього.

Ухвалу слідчого судді від 04.02.2020 про накладення арешту на майно- скасувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1