Справа № 675/95/20
Провадження № 1-в/675/40/2020
У Х В А Л А
"24" червня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав Хмельницької області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 (по тексту ОСОБА_3 , засуджений), який відбуває покарання в державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» та тимчасово утримується в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області із клопотанням про зарахування в строк відбутого покарання часу попереднього ув`язнення у період з 27.11.2001 року по 21.08.2005 року, з 08.04.2017 року по 23.06.2017 року, з 16.12.2017 року по 13.07.2018 року та з 10.11.2018 року по час розгляду клопотання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до норм Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року.
Як вважає засуджений, йому до строку покарання підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період перебування в умовах слідчого ізолятора, який зазначено вище. На думку засудженого підлягають зарахуванню періоди з моменту набрання вироком законної сили та до моменту етапування вже у в державну установу «Замкова виправна колонія (№58)» та час розгляду кримінальних проваджень за його заявами.
Як на підставу для розгляду та задоволення свого клопотання покликається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17.
У судовому засіданні засуджений підтримав подане клопотання, вказуючи, що в періоди, які в ньому зазначені, перебував в установах попереднього ув`язнення, в тому числі і під час розгляду кримінальних проваджень за заявою про перегляд вироку за яким відбуває покарання за нововиявленими обставинами.
За покликанням засудженого, хоча він фактично, у вказаний в клопотанні період відбував покарання за даним вироком суду, однак в силу правової позиції Великої Палати Верховного Суду на нього розповсюджується правовий режим попереднього ув`язнення.
Таку ж позицію в судовому засіданні підтримав і захисник засудженого, який просив задовольнити клопотання повністю.
У судовому засіданні прокурор вказав на відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого, так як період, який зазначений засудженим не може являться попереднім ув`язненням.
Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, розглянувши клопотання засудженого по суті, суд вважає, що останнє не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.
Конституційний Суд України в своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29.06.2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 3 КПК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
У силу ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 72КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому в розумінні ч. 5 ст. 72КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України(у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.
При цьому, вказівка в пункті «ґ» ч. 5ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження» стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.
Крім того, положення пункту «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі: у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що вироком судової колегії в кримінальних справах Хмельницького обласного суду від 08.05.2001 року ОСОБА_3 засуджений за ст. ст. 193 ч. 1, 142 ч. 3, 93 п. п. а, г, е, і, 42, 43 КК України в редакції 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбуття покарання рахується ОСОБА_3 з дня його затримання 15.05.2000 року.
Ухвалою Колегії суддів судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 27.11.2001 року вирок щодо ОСОБА_3 залишено без змін, однак приведено у відповідність з чинним Кримінальним Кодексом України: дії ОСОБА_3 перекваліфіковані з ч. 1 ст. 193 КК України в редакції 1960 року на ч. 1 ст. 357 КК України в редакції 2001 року, остаточне покарання згідно ст. 43 КК України в редакції 1960 року залишено без змін.
Суд також встановив і те, що пряма вказівка на набрання чинності (законної сили) вироком наявна у розпорядженні про виконання вироку, що набрав законної сили, згідно якого останній набрав законної сили 27.11.2001 року.
При цьому, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.12.2016 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 зараховано в строк попереднього ув`язнення затримання та тримання під вартою як запобіжний захід з 05.05.2000 року по 27.11.2001 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Тобто вказаному засудженому зараховано в строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з часу з дня затримання і до моменту постановлення ухвали Верховного Суду України від 27.11.2001 року, згідно якої вирок набрав законної сили.
У зв`язку із наведеним, підстав для зарахування строку перебування ОСОБА_3 в СІЗО після набрання вироком місцевого суду законної сили і до моменту етапування засудженого у виправну колонію немає, оскільки даний проміжок часу не відноситься до попереднього ув`язнення, а тому, в розумінні положень ч. 5 ст. 72 КК України, не може бути перерахований з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Слід зазначити і те, що хоча засуджений ОСОБА_3 під час перегляду вироку за нововиявленими обставинами і перебував на час розгляду справи у СІЗО, однак фактично відбував покарання за даним вироком суду, а відтак у вказаний період, правовий режим попереднього ув`язнення на нього також не розповсюджувався. Крім цього сам вирок за яким ОСОБА_3 відбуває покарання не скасований, і попри заяви засудженого про необхідність його перегляду за нововиявленими обставинами є чинним.
З огляду на вказані обставини, на думку суду, покликання засудженого про необхідність зарахування йому в строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком, строку попереднього ув`язнення відповідно до норм Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року за періоди з 27.11.2001 року по 21.08.2005 року, з 08.04.2017 року по 23.06.2017 року, з 16.12.2017 року по 13.07.2018 року та з 10.11.2018 року по час розгляду клопотання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто періодів після набрання вироком законної сили є безпідставними.
Так як вирок відносно засудженого ОСОБА_3 набрав чинності 27.11.2001 року, апопереднє увязнення закінчується саме з моменту набрання вироком законної сили та з врахуванням того, що йому вже зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.05.2000 року по 27.11.2001 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в тому числі і відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, суд не вбачає підстав для зарахування в строк відбутого покарання часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування в строк відбутого покарання часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, - відмовити повністю.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд в строк 7 днів з моменту її оголошення, а засудженим в той самий строк і в тому ж самому порядку, з моменту отримання копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1