н/п 1-кс/953/2793/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене:
01.04.2020 у ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в сумі 40 000 гривень: купюрами номіналом по 1000 грн у кількості 14 шт, купюрами номіналом 500 грн у кількості 42 шт, купюрами номіналом 200 грн у кількості 25 шт, а також грошові кошти в сумі 1550 доларів США: купюрами номіналом 20 доларів США 1 шт, купюри номіналом 10 доларів США 3 шт, купюрами номіналом 100 доларів США -15 шт, які вилучені у ОСОБА_16 , адреса АДРЕСА_1 ,
01.04.2020 у ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 ,
01.04.2020 у ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 а саме на: банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 .
Слідчий суддя, вивчивши клопотання прокурора приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, всупереч вимогам п. 1 ч.2 ст. 171 КПК України, в клопотанні прокурора про арешт майна, не зазначено підстави і мета, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З поданого клопотання про арешт майна вбачається, що у ході досудового розслідування встановлено, що начальник Управління соціального захисту населення Харківської РДА ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою із іншими працівниками вказаного управління, з метою заволодіння бюджетними коштами, працевлаштували в Управління соціального захисту населення Харківської РДА ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 та ОСОБА_5 та інших осіб, які фактично в вищезазначеному управлінні не працювали та не працюють, однак, яким виплачується заробітна плата, що нараховується на карткові рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк». Вподальшому ОСОБА_16 , використовуючи банківські картки ПАТ КБ «ПриватБанк» оформлені на ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , через банкомати знімає грошові кошти, які звертає на свою користь, грошові кошти з банківської картки ОСОБА_5 перераховуються через систему інтернет-банкінгу «Приват 24» на рахунок доньки ОСОБА_16 ОСОБА_19 , грошові кошти, отриманні на картку ОСОБА_8 , остання знімає через банкомати м. Харкова та звертає на свою користь.
Проте, з клопотання прокурора про арешт майна та доданих до нього документів не зрозуміло, який вид арешту майна (у вигляді заборони або обмеження права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) прокурор просить застосувати в даному випадку. У клопотанні не зазначено (не доведено) про те, чи це майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, воно необхідно для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Крім того, всупереч п. 3 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна не зазначено відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Крім того, всупереч ч.2 ст. 171 КПК України, до клопотання не надано протоколу огляду вилучених грошових коштів, тобто вилучені грошові кошти не ідентифіковані (не зазначено серію, номер та номінал вилучених купюр).
Окрім цього не визначено місце зберігання тимчасово вилучених грошових коштів, на які прокурор планує накласти арешт.
Так, не конкретизація вилученого майна, об`єктивно позбавляє слідчого суддю можливості надання судження доцільності його арешту для досягнення дієвості кримінального провадження у відповідності до ч.1 ст.131 КПК України та унеможливлює доведення прокурором того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та що може бути виконане завдання для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.
Вказані підстави позбавляють слідчого суддю в повній мірі дослідити докази, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання та прийняти рішення по справі.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю власника майна.
Однак, прокурором не зазначено в клопотанні власників вилученого майна та їх контактних даних (номеру телефону, адреси електронної пошти), з урахуванням визначеного ст. 172 КПК України стислого строку розгляду клопотання, що виключає надіслання повідомлення поштою, фактично позбавляє слідчого суддю можливості дотримання вимог ст. 22, 24-28, 172 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків у строк 72 години.
Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити прокурору право звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України у встановленому порядку.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя - ОСОБА_1