Номер провадження: 11-кп/813/1012/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року м. Одеса

Одеській апеляційний в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Одеси, від 28.11.2019 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Запоріжжі, є громадянином України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 18.08.2015 року Орджонікідзевским районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України, із застосування ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці, звільнений умовно-достроково 04.04.2017 року, визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001559, внесеному до ЄРДР 14.07.2019 року,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскарженим вироком суду, ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири роки).

Покарання вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 13.07.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи, в сумі 1099,07 гривень.

Відповідно до оскарженого вироку, 13.07.2019 року біля 23 години 40 хвилин ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливого мотиву направленого на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, знаходячись біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , в якому здійснює торгову діяльність ФОП ОСОБА_9 , підійшов до метало-пластикового вікна тильної сторони цього приміщення, вирвав руками наявну на ньому москітну сітку та відчинивши це вікно, шляхом просування рук через решітку проник до підсобного приміщення магазину, звідки з розташованої поруч тумбочки викрав належне ОСОБА_9 майно, на загальну суму 1322 гривень 66 копійок, після чого з викраденим майном намагався зникнути, однак, вказаний злочин ОСОБА_8 не було доведено до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки він, був затриманий на місці вчинення злочину співробітником поліції.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Захисник в апеляційній скарзі наводить доводи невідповідності вироку суду:
1. Показання потерпілої ОСОБА_9 не доводять винуватість обвинуваченого у інкримінованому злочині, а лише стосуються здійснення нею підприємницької діяльності, персоналу магазину, розташування товару. При цьому потерпіла зазначила, що вікно в магазині зазвичай тримається відкритим. Потерпіла пояснила, що все майно їй повернуто, претензій до обвинуваченого вона не має.
2. Свідок ОСОБА_10 пояснила, що побачила зірвану з вікна москітну сітку, безлад в підсобному приміщенні, після чого викликала поліцію та вийшла на двір, де побачила обвинуваченого, поряд з ним перебували товари, які він намагався викрасти, та працівник поліції.
Тобто, зазначені показання не спростовують версію обвинуваченого.
3. Показання свідка ОСОБА_11 викликають сумніви, оскільки при повторному допиті виглядають як намагання надати своїм словам та показанням свідка ОСОБА_10 логічно-послідовного змісту.
4.Висновок суду про те, що вікно могло бути закритим, або відкритим, але виглядати закритим для стороннього спостерігача, базуються на припущеннях та домислах.
В письмових доказах, які за висновком суду першої інстанції підтверджують вину обвинуваченого, є також суперечності, а саме:
- протокол слідчого експерименту також не спростовує версію обвинуваченого, не доводить його вину, та містить певні невідповідності і суперечить з іншими доказами;
- висновком експерта встановлений відбиток пальця руки обвинуваченого лише на одному з аерозольних балончиків, що підтверджує версію обвинуваченого.
При цьому захисник звертає увагу апеляційного суду на ті обставини, щов діях ОСОБА_8 наявний складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, з огляду на висновок експерта, згідно з яким відбиток пальця ОСОБА_8 виявлено лише на одному з аерозольних балонів. Тобто, ОСОБА_8 намагався вкрасти майно на суму меншу ніж 192 грн. 10 коп., що може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.
Крім того, захисник стверджує, що призначене обвинуваченому покарання є надмірно суворим, оскільки судом призначено максимально можливе покарання, без врахування відсутності претензій з боку потерпілої.
З наведеного вище, на думку сторони захисту є очевидним, що показання потерпілого, свідків, наданих в ході судового розгляду, суперечать письмовим доказам, наданим стороною обвинувачення, та не узгоджуються між собою. Таким чином версія сторони захисту не тільки не є спростованою, а й підтверджується висновком експертів від 29.07.2019 року № 602-д. Будь яких доказів, щодо умислу обвинуваченого направленого на заподіяння більш значної шкоди аніж викрадення аерозольного балону та викрадення інших речей, стороною обвинувачення жодним чином не наведено.
Враховуючи наведене, захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції, а ОСОБА_8 визнати невинуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження закрити.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважала вирок законним та обґрунтованим.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначені вимоги закону передбачають, що суд, при розгляді справи, повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, яка ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.
Процес доказування в рамках кримінального провадження охоплює та застосовується до тих доказів, які були здобуті під час досудового розслідування та були відкриті в порядку ст. 290 КПК України, а також на показаннях, наданих суду безпосередньо. При цьому аналіз достатності доказової інформації, на підтвердження вини особи у вчиненні злочину, проводиться судом у нарадчій кімнаті. За результатами такого аналізу суд приходить до висновку про наявність або відсутність необхідної доказової інформації, наданої стороною обвинувачення, для встановлення вини особи.
Дотримуючись основних засад судочинства, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, надавши сторонам кримінального провадження, з метою реалізації права подання до суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості, судом першої інстанції було безпосередньо допитано потерпілу ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також досліджено такі докази: протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 14.07.2019 року(а.с. 130-133 т.1); протокол огляду місця події від 14.07.2019 року(а.с.96-102 т.1); протокол огляду предметів від 15.07.2019 року вилучених під час огляду місця події від 14.07.2019 року(а.с.85-87 т.1); висновок експерта №602-Д від 27.07.2019 року (а.с.105-108 т.1); протокол слідчого експерименту від 15.07.2019 року за участі обвинуваченого ОСОБА_8 (а.с. 121-125 т.1)
Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги в частині того, що висновок експерта спростовує вину обвинуваченого та підтверджує його версію фактичних обставин справи, є необґрунтованими виходячи з наступного.
Так, матеріали кримінального провадження містять висновок експерта № 602-д від 29.07.2019 року (а.с.105-108 т.1), з якого вбачається, що під час дослідження лише на аерозольному балончику, який був вилучений 14.07.2019 року в ході огляду місця події, було виявлено сліди, утворені великим пальцем лівої руки ОСОБА_8 , однак даний доказ повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами. Приймаючи до уваги наявність доказів, які прямо вказують на вину обвинуваченого та доказів, які на його вину вказують опосередковано (тобто непрямих доказів), вина особи повинна встановлюватись з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом».
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» Європейський суд вказує, що суди у своїй діяльності повинні керуватися критерієм доведення «поза будь-яким розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року).
Вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , наданими під час судового розгляду в суді першої інстанції, з яких вбачається, що 13 липня 2019 року прийшовши на роботу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та який вона вже тривалий час, близько 10 років, орендує для здійснення роздрібної торгівлі продуктами харчування як ФОП, дізналась, що вночі з магазину відбулась крадіжка. Крім неї у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » працює ОСОБА_12 , яка працювала і у день крадіжки, та саме з її слів потерпіла обізнана про факт крадіжки. Потерпіла пояснила, що на задньому дворі магазину є вікно у підсобне приміщення. Біля вікна в цьому приміщенні розташована тумба, в якій зберігається товар для продажу. Вікно, обладнане решіткою та москітною сіткою, в літній період вікно в таке приміщення зазвичай тримають відкритим. Додатково вказала, що їй відомо, що москітна сітка була знята, тумба відчинена, та відразу після виявлення крадіжки було викликано поліцію, і вже після того було встановлено, що саме було викрадено;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , наданих під час судового розгляду в суді першої інстанції, з яких вбачається, що остання працює у магазині «Продукти», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 13 липня 2019 року, приблизно о 23 годині вона, перебуваючи у згаданому магазині, зайшла у підсобне приміщення аби помити руки, та побачила безлад і зняту москітну сітку. Вона злякалась і зателефонувала на номер «102», та в цей час почула за вікном шум, а коли вона обійшла магазин та підійшла до вікна ззовні, аби подивитись що там відбувається, вона побачила складені на розташованому поруч з віком з зовнішньої сторони, металевому ящику товари з магазину, обвинуваченого ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_11 , знайомого їй працівника поліції, в чому був одягнений обвинувачений вона не пам`ятає, він казав, що нічого не брав. Пояснила, що до моменту викрадення, речі знаходились в підсобному приміщенні біля вікна, саме вікно знаходиться у непрохідному місці, у поглибленні, не високо, та аби дістатись до нього необхідно спеціально підійти та спуститись у таке поглиблення. Вона також зазначила, що співробітники поліції на виклик прибули через 10-15 хвилин, та провели огляд місця події. Коробку з горішками було відшукано неподалік, біля будівлі жіночої консультації, інші викрадені речі лежали поряд з вікном до магазину;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , наданих під час судового розгляду в суді першої інстанції, з яких вбачається, що він є співробітником Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУПН в Одеській області, 13 липня 2019 року, приблизно о 23 годині він знаходився напроти будинку за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 170-А, та побачив обвинуваченого, - знаходячись на відстані приблизно 25 метрів від обвинуваченого він бачив як той підійшов до вікна та здійснював крадіжку діставав та складав поруч предмети, вагаючись щодо характеру дій ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , залишаючись непоміченим спостерігав за діями ОСОБА_13 близько 20 хвилин, після чого підійшов до обвинуваченого та представився, пред`явив службове посвідчення працівника правоохоронних органів, а обвинувачений назвався ОСОБА_14 , вказав, що він охоронець магазину та різко почав відходити, та в цей момент був затриманий. Магазин в цей час працював, продавець не бачила як ОСОБА_11 затримував обвинуваченого. Крім того свідок зауважив, що вікно знаходиться у непрохідному місці, у поглибленні, тобто опинитись біля вікна не маючи відповідного наміру неможливо. Також в ході повторного допиту свідок зазначив, що бачив, як обвинувачений відходив від вікна, а потім повернувся та продовжив свої дії.
Доводи апеляційної скарги про те, що зазначенні показання не спростовують версію обвинуваченого, суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що показання потерпілої та свідків мають доказове значення, зокрема про розташування товарів, які ОСОБА_8 намагався викрасти, а також в цілому дає уявлення про вчинення злочину саме обвинуваченим ОСОБА_13 , апеляційний суд вважає, що вина вищевказаної особи у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом, тож доводи апеляційної скарги не дають підстав для сумніву у доведеності вини обвинуваченого.
При цьому апеляційний суд зауважує, що стороною захисту не оспорюється факту того, що в свої показаннях потерпіла ОСОБА_9 повідомила відомості щодо розташування товарів які зберігаються у магазині.
Суд першої інстанції, згідно з вимогами кримінального процесуального закону не оцінював зазначені докази окремо, як про це стверджує захисник в апеляційній скарзі , а в сукупності з іншими дослідженими доказами та надав належну оцінку цим доказам, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, в сукупності з іншими доказами, і дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 .
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо неточносте та розбіжностей у показаннях свідка ОСОБА_11 , адже його показання є послідовними та логічними.
Згідно з журналу судового засідання від 07.10.2019 року (а.с.45-47 т.1) свідка ОСОБА_11 було повторно допитано за клопотанням сторони захисту, при цьому захисником було поставлено питання на яке свідок раніше не відповідав, а також не надавав будь-яких пояснень стосовно цього факту, тому його показання не мають протиріч. Отже, свідок ОСОБА_11 чітко й однозначно заявив, що бачив, як обвинувачений відходив від вікна, а потім повернувся та продовжив свої дії.
Обґрунтованих підстав для сумніву в правдивості показань свідка ОСОБА_11 апеляційним судом не встановлено та не наведено таких і в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 .
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що висновок суду про те, що вікно могло бути закритим, або відкритим, але виглядати закритим для стороннього спостерігача, базуються на припущеннях та домислах, апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.
При цьому апеляційний суд вважає за доцільне зазначити, що питання стосовно того, чи було зачиненим вікно, не має правового значення, оскільки, незалежно від цього, кваліфікація дій обвинуваченого як замах на крадіжку з проникненням в приміщення є правильною.
Зокрема, в оскарженому вироку суд першої інстанції встановив, що злочин було скоєно шляхом проникнення, тобто за відсутність у обвинуваченого права перебувати у підсобному приміщенні магазину «Продукти», що розташований в м. Одеса, по вул. Люстдорфська дорога, 170/5, з якого останній вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна. У вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність перешкод для потрапляння обвинуваченого упідсобне приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме відсутність вільного доступу на таку територію.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол слідчого експерименту також не спростовує версію обвинуваченого, не доводить його вину, та містить певні невідповідності і суперечить іншим доказам на переконання апеляційного суду є безпідставними.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що при проведенні слідчого експерименту 15.07.2019 року за участі ОСОБА_13 , обвинувачений в присутності його захисника ОСОБА_6 та понятих показав та розповів про події, що мали місце 13.07.2019 року, о 23:40 годин, а саме як 13.07.2019 року, о 23:40 годин він проходив повз магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . В зв`язку з тим, що у нього не було постійного місця роботи та стабільного доходу, він мав скрутне матеріальне становище, - у нього виник умисел проникнути до зазначеного магазину через вікно, та викрасти з нього майно. Підійшовши до вікна, яке було закрито, ОСОБА_8 зняв москітну сітку, далі сильним натисканням відкрив вікно, і просунувши дві руки через решітку, викрав продукти, які були на тумбочці в зазначеному магазині, а саме: коробку в якій були одноразові палички та пакетики, рушники, упаковку серветок, коробку солоних горішків, два аерозольних балончика, та блок сигарет P/S. Після чого він взяв зазначене майно, та намагався з місця скоєння злочину втекти, проте був поміченим працівником поліції, який в подальшому його затримав.(а.с.121-125 т.1)
Крім того протокол проведення слідчого експерименту від 15.07.2019 року, був підписаний обвинуваченим ОСОБА_13 та його захисником ОСОБА_6 без зауважень.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в протоколі зафіксовані події, які відбулись під час проведення цієї слідчої дії, саме таким чином, як це демонстрував обвинувачений.
Слідчим експериментом встановлено, що обвинувачений мав реальну можливість заволодіти майном, яке він намагався викрасти, шляхом проникнення до приміщення через вікно, що саме продемонстрував ОСОБА_8 .
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що з огляду на висновок експерта в діях ОСОБА_8 наявний складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.
У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.
За таких обставин беручи до уваги сукупну вартість майна, яке намагався викрасти обвинувачений, яка становить 1322 грн. 66 коп., а також наявність кваліфікуючої ознаки проникнення у сховище, апеляційний суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, що виключає можливість кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 51 КУпАП (дрібна крадіжка).
Відносно посилань захисника ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі на те, що покарання, призначене обвинуваченому є надмірно суворим, оскільки судом призначено максимально можливе покарання, без врахування відсутності претензій з боку потерпілої, апеляційний суд зазначає наступне.
Покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції, на думку апеляційного суду є справедливим з огляду на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, а також конкретні обставини вчинення злочину та подальшу поведінку ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив замах на умисний злочин, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, намагався порушити право власності, яке згідно Конституції України та протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є непорушним та охороняється державою.
Крім того, ОСОБА_8 був раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за вчинення якого відбував реальне покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, обвинувачений був звільнений умовно достроково від відбування покарання, але після закінчення строку покарання вчинив новий злочин.
ОСОБА_8 не визнав вину, не розкаявся у вчиненому злочині, що характеризує його негативно.
Суд першої інстанції проаналізував зазначені обставини та дійшов до обґрунтованого висновку про вид розмір призначеного покарання.
Та обставина, що у потерпілої відсутні претензії майнового та немайнового характеру не може бути визнана пом`якшуючою покарання обставиною, оскільки викрадене майно повернуто потерпілій виключно через те, що злочин не був доведений обвинуваченим до кінця з незалежних від нього причин.
Апеляційний суд зазначає, що попри відсутність претензій потерпілої до обвинуваченого, злочин вчинений ОСОБА_8 спрямований на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення злочинів з боку суб`єктів, що вчинюють злочини. За таких підстав апеляційний суд вважає, потрібно призначити обвинуваченому реальне покарання, яке повинно сприяти виправленню його особистості та подальшої декриміналізації особи.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування або зміни оскарженого вироку, та про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим оскаржений вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Київського районного суду м. Одеси, від 28.11.2019 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001559, внесеному до ЄРДР 14.07.2019 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4