ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/565/20
Провадження № 1-кс/362/131/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.01.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Василькові клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
в с т а н о в и в:
30.01.2020 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивовано тим, що на початку січня 2004 року громадянин Китайської Народної Республіки, АйБін, знаходячись в м. Києві по вул. Червоноармійській, 82, запропонував ОСОБА_5 вступити з ним у злочинну змову з метою організації незаконного переправлення осіб, через державний кордон України. На цю пропозицію ОСОБА_5 погодився. В подальшому, до них приєднались громадянин Китайської Народної Республіки Лу ОСОБА_6 і громадяни України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також невстановлені досудовим розслідуванням особи.
В перших числах березня 2004 року Ай Бін доручив ОСОБА_5 підшукати та орендувати приміщення у місті Києві та Київській області з метою переховування в ньому від правоохоронних органів громадян Китайської Народної Республіки (далі -КНР), яких незаконно переправили на територію України поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів та без дозволів відповідних органів державної влади, з метою подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України до країн Західної Європи, а також підшукати осіб для спільного вчинення злочину.
На початку березня 2004 року ОСОБА_5 , діючи за вказівкою ОСОБА_4 підшукав та орендував будинок АДРЕСА_1 , який почав використовувати для переховування в ньому від правоохоронних органів, громадян КНР, яких незаконно переправили на територію України поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів та без дозволів відповідних органів державної влади, з метою подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України до країн Західної Європи.
5 березня 2004 року ОСОБА_5 , діючи умисно, на виконання вказівки ОСОБА_4 з приводу пошуку нового члена групи, зателефонував до ОСОБА_9 (Херсонська область, Нововоронцовський район, с. Дутчани) та повідомив що для її сина ОСОБА_8 (свого двоюрідного брата) він знайшов роботу і необхідно, щоб останній терміново приїхав до нього у місто Київ.
Зранку 7 березня 2004 року, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , під час зустрічі зі ОСОБА_8 (який того ж дня рано-вранці приїхав у м. Київ), ОСОБА_5 повідомив останньому, що його робота буде полягати у нагляді за громадянами КНР, яких незаконно переправили на територію України поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів та без дозволів відповідних органів державної влади яких в подальшому необхідно незаконно переправити через державний кордон України до країн Західної Європи. На цю злочинну пропозицію ОСОБА_8 погодився. Цього ж дня, ОСОБА_5 на власному автомобілі марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 привіз ОСОБА_8 в орендований ним будинок АДРЕСА_1 . По дорозі він детально розповів у чому буде полягати його робота, а саме що він буде проживати у будинку разом з нелегальними мігрантами громадянами КНР, наглядати за ними (дивитись, щоб хто-небудь не вийшов з будинку на двір, за межі двору, виносити з будинку сміття та спалювати його вночі, щоб не привертати уваги місцевих жителів), прибирати за китайцями сміття в тому щоб не допустити викриття правоохоронними органами місця перебування нелегальних мігрантів-громадян КНР.
У вказаному будинку ОСОБА_8 , діючи згідно з наданими йому ОСОБА_5 вказівками у період з 7 березня по 28 травня 2004 року, здійснював нагляд за громадянами КНР(яких привозили ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ) для того, щоб їх не викрили працівники правоохоронних органів, оскільки їх незаконно переправили на територію України з метою подальшого переправлення до країн Західної Європи. Також за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_8 вів підрахунок привезених та вивезених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 нелегальних мігрантів громадян КНР. На момент приїзду ОСОБА_8 у вказаному будинку знаходився вже громадянин КНР ОСОБА_10 , який в подальшому був призначений ОСОБА_11 наглядачем за громадянами КНР, яких переховували в цьому приміщенні ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .
На початку квітня 2004 року, ОСОБА_5 , виконуючи вказівку ОСОБА_4 , з метою розширення кількості членів злочинної групи, знаходячись приміщенні бару «Манго», який належить йому та знаходиться в м. Києві по вул. Декабристів, 7, запропонував своєму знайомому ОСОБА_7 за винагороду, на автомобілі марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким за дорученням користувалася дружина ОСОБА_5 ОСОБА_13 , допомагати йому у здійсненні прихованого від працівників правоохоронних органів перевезенні нелегальних мігрантів в орендовані ним приміщення, а також доставляти для них продукти харчування. На цю пропозицію ОСОБА_5 , ОСОБА_7 погодився.
Впродовж квітня-травня 2004 року ОСОБА_5 за сприянням ОСОБА_7 , керуючи автомобілями марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 та марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаючи що вказаних нелегальних мігрантів з КНР незаконно переправлено через державний кордон України та усвідомлюючи, що їх планують в подальшому незаконно переправити до країн Західної Європи, за вказівкою ОСОБА_4 і з вказаних ним місць з періодичністю один-два рази на тиждень, здійснювали перевезення в будинок АДРЕСА_1 нелегальних мігрантів групами, в кількості 8-10 осіб, за якими наглядали ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
За цей період у вищевказаний будинок, ОСОБА_5 за сприянням ОСОБА_7 доставив і там переховував, близько 200 громадян КНР, котрі раніше були незаконно переправленні невстановленими слідством особами з території Російської Федерації через державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до країн Західної Європи.
Крім того, впродовж квітня-травня 2004 року, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 керуючи автомобілями марки Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 та марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_2 , неодноразово привозили для громадян КНР у будинок АДРЕСА_1 продукти харчування, куплені за кошти, надані ОСОБА_11 , у невстановлених слідством осіб на Деміївському ринку, який знаходиться в м. Києві по вул. Ізюмській, 1.
28 травня 2004 року вжитими працівниками ГУБОЗ МВС України заходами по вул. Леніна, 21 в с. Устимівка Васильківського району Київської області затримано ОСОБА_8 та ОСОБА_14 разом із 83 громадянами КНР, яких незаконно переправили через державний кордон України невстановлені слідством особи поза пунктами пропуску, без відповідних дозволів та документів органів державної влади, з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до країни Західної Європи.
Таким чином, за вищевикладених обставин ОСОБА_12 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, здійснював керівництво такими діями, сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
01.02.2013 року ОСОБА_15 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Підозра підозрюваного ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: - протоколами огляду місця події від 28.05.2004 року та 13.10.2004 року; -протоколами пред`явлення для впізнання від 27.06.2004; - показаннями свідків ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 та іншими матеріалами в сукупності.
В клопотанні вказано, що 30.03.2005 року винесено постанову про притягнення громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, однак пред`явити йому обвинувачення не виявилось за можливе, у зв`язку з тим, що 28.06.2004 року він перетнув державний кордон України у напрямку «виїзд». Того ж дня винесено постанову про оголошення громадянина Китайської народної Республіки ОСОБА_4 у розшук.
07 грудня 2009 року у зв`язку з не встановленням місцезнаходження обвинувачених громадян Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 та ОСОБА_14 кримінальну справу щодо вказаних осіб виділено в окреме провадження з кримінальної справи по обвинуваченню громадян України ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
19.08.2011 року обвинуваченого громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в міжнародний розшук та направлено відповідну постанову до НЦБ Інтерполу в України для виконання.
01.02.2013 року вчинене ОСОБА_11 та ОСОБА_22 кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під реєстраційним номером №0000031 з правовою кваліфікаціє «Незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб».
ОСОБА_12 оголошений у міжнародний розшук, що підтверджується інформацією з Головного центру обробки інформації Державної Прикордонної служби України.
Органом досудового розслідування подано до Васильківського міськрайонного суду Київської області клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_15 .
В клопотанні зазначено, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_12 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, і за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 7 років, на протязі 14 років переховується від органів досудового розслідування за межами країни, у зв`язку з чим є ризик, що перебуваючи на волі він може продовжити свою злочинну діяльність, крім того з метою запобігти спробам незаконного, шляхом погроз та підкупу, умовляння, вплинути на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, схиляючи їх до дачі неправдивих показань та перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування іншим чином.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Заслухавши прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 01.02.2013 року відносно ОСОБА_12 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб (а.с.6-7).
Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено таке: «слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку статті 206 КПК України».
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідного клопотання, слідчий суддя, суд що разу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
- перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 ЦПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1. ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Як вбачається із матеріалів клопотання письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином вручено не було (а.с. 17-19).
Як вбачається із матеріалів клопотання, докази надсилання повідомлення про підозру ОСОБА_4 за адресою реєстрації в клопотанні відсутні.
Прокурором в клопотанні зазначено, що ОСОБА_12 переховується від органів досудового розслідування за межами країни, у зв`язку з чим є ризик, що перебуваючи на волі він може продовжити свою злочинну діяльність, шляхом вчинення розбійних нападів, крім того з метою запобігти спробам незаконного, шляхом погроз та підкупу, умовляння, вплинути на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, схиляючи їх до дачі неправдивих показань та перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування іншим чином, однак в матеріалах клопотання відсутні жодні допустимі докази вказаних обставин. Наявні в матеріалах клопотання лише матеріали датовані 2005 та 2013 роками.
Вказане виключає ризик переховування ОСОБА_12 , як належно повідомленого про підозру, від органів досудового розслідування.
Також в матеріалах клопотання відсутні докази того, що станом на день звернення прокурора із клопотанням до суду, а саме 30.01.2020 року громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_12 , перебуває в міжнародному розшуку.
Основоположні права та свободи людини, зокрема й права на свободу та особисту недоторканність, проголошеного як у ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини, так і в ст. 29 Конституції України, та рішеннями Європейського суду. Органи обвинувачення повинні забезпечити дотримання конституційних прав і свобод людини, серед яких особливе місце займає право на свободу та особисту недоторканність, на рівні, якому вони гарантуються Конвенцією і практикою Суду. Звуженням прав людини і громадянина порушує вимоги ст. 22 Конституції, та суперечить вимогам ст. 5 Конвенції.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_12 станом на час надходження клопотання до суду, тобто на 30 січня 2020 року та на час розгляду клопотання в суді письмове повідомлення про підозру не вручалося, то і ОСОБА_12 у відповідності з нормами ст. 42 КПК України не набув статусу підозрюваного, також до клопотання не додано достатніх доказів переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки відсутні відомості, що він отримував повістки про виклик, але не з`явився без поважних причин, що б могло свідчити про те, що ОСОБА_12 дійсно переховується від органу досудового розслідування, також до клопотання не додано достатніх доказів, що громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_12 , на даний час перебуває у міжнародному розшуку, що позбавляє права звернення з відповідним клопотанням слідчого та прокурора до суду, а тому слідчий суддя з метою гарантування права на справедливий судовий розгляд та дотримання прав громадянина України приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 40, 42, 131, 132, 176-178, 187, 188, 189-190 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали проголошено 05 лютого 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_23