ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/254/18
Провадження № 1-кс/210/114/20

"16" січня 2020 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу клопотання слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0004023 від 26.12.2013 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Глазок Мічурінського району, Тамбовскої області Росія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16 січня 2020 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, звернувся слідчий СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , з клопотанням погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Клопотання слідчий мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 22.02.2008, будучи в нетверезому стані, близько 15:30, прийшов до своєї знайомої ОСОБА_7 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 , де двері квартири йому відкрила неповнолітня дочка його знайомої ОСОБА_8 .. Дізнавшись від останньої, що ОСОБА_8 відсутня дома, він під приводом випити води зайшов до приміщення квартири, і переконавшись у відсутності сторонніх осіб достовірно знаючи, про те, що ОСОБА_8 є неповнолітньою, вирішив вступити з нею в полову близькість, про що їй повідомив. Однак, ОСОБА_8 не маючи бажання вступати в статеву близькість з ОСОБА_4 , спробувала йому протистояти. Однак ОСОБА_4 своїми впевненими діями відвів ОСОБА_8 в спальну кімнату,і з силою штовхнув на ліжко, після чого зняв з неї одяг, чим придушив у неповнолітної волю до опору.

Таким чином, подавив волю до спротиву неповнолітньої ОСОБА_8 . ОСОБА_4 зґвалтував її, після чого з місця злочину зник.

30.09.2014 було складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,яке поштою відправлено підозрюваному ОСОБА_4 .

Підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами оглядів місця події, допитами свідків, протоколом допиту потерпілої, висновками експертиз, іншими матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином у вчиненні злочину обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Глазок Мичуринського району,Тамбовскої області Росія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 152 КК України, карається позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, які мають місце до теперішнього часу.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину,за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кваліфікація правопорушення ч.3 ст.152 КК України, яка у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

За вимогами ст.ст. 189, 190 КПК України, підставою для затримання з метою приводу є обґрунтована підозра, про вчинення особою кримінального правопорушення та висновок про існування ризиків, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.

Відповідно ч.1 ст.199 КПК України заявлені ризики не зменшились, які виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою. Останній. розуміючи, що відносно нього й досі тривало досудове розслідування відносно якого вже було обрано запобіжний захід, розуміючи що підозрюється за вчинення особливо тяжкого злочину заради уникнення від подальшого відбуття покарання, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо буде відвернути, не продовживши тримати під вартою. Прошу слідчого суддю звернути увагу, що даний час матеріали кримінального провадження не відкриті сторонам кримінального провадження та щоб у подальшому не допустити зволікання при ознайомленні з матеріалами з порушеннями вимог ст.28 КПК України, щодо виконання процесуальних дій у розумні строки, з метою дочекатись завершення строку тримання під вартою, тобто до 22.01.2020, продовження строку тримання під вартою є доцільним.

Відповідно ч.2 ст.199 КПК України обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою: закінчити проведення та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової генетико-молекулярної експертизи, яка на даний час знаходиться в роботі в Запорізькому НДЕКЦ.; виконати інші слідчі та розшукові дії в яких виникне потреба; відкрити матеріали кримінального провадження для ознайомлення сторонам, вирішити клопотання захисту; виконати вимоги ст.ст. 283, 290 КПК України

В ході досудового розслідування не встановлено наявності у підозрюваного ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, не надходили ніякі заяви та клопотання, щодо ствердження таких обставин. Щодо наявності факту працевлаштування, стороною захисту не підтверджено маючі право передбачене у ч.3 ст.42 КПК України. Даних про обмеження права стороні захисту в наданні таких доказів в ході досудового розслідування не встановлено.

Вважаю, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить практиці Європейського суду з прав людини в аспекті його застосування.

Відповідно до вимог ст.ст. 177-179, 183, 194, 199 КПК України та ст.5 ч.1 п «е» Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту або його продовження обирається підозрюваному, обвинуваченому, судом за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.2004, ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У рішенні ЄСПЛ від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчиненням та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання піж вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Так, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно з яким тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п.35 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вважаю, що необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ та є обґрунтованим, розумним і справедливим.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та свідчить про неможливі шляхи доставки його іншим чином окрім приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав і просив його задовольнити, посилаючись на ризики, які зазначені у мотивувальній частині клопотання для продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив суд, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно нього на домашній арешт.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора і просив суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт.
Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думку сторін, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

В провадженні СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0004023від 26.12.2013 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

30.09.2014 року було складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.152 КК України, яке поштою відправлено підозрюваному ОСОБА_4 .

22.11.2019 року слідчим суддею Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу задоволено клопотання слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.01.2020 включно.

16 січня 2020 року Виконуючим обов`язки керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 22.02.2020 року.

На обґрунтування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньо обраного запобіжного заходу, слідчим у клопотанні зазначено, що закінчити проведення та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової генетико-молекулярної експертизи, яка на даний час знаходиться в роботі в Запорізькому НДЕКЦ.; виконати інші слідчі та розшукові дії в яких виникне потреба; відкрити матеріали кримінального провадження для ознайомлення сторонам, вирішити клопотання захисту; виконати вимоги ст. ст. 283, 290 КПК України.

Відповідно до ст.199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає встановленою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про тримання підозрюваного під вартою.

Що ж стосується наявності підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , то слідчий суддя вважає, що викладені слідчим у клопотанні відомості щодо існування окремих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є обґрунтованими.

Так, слідчим суддею враховуються данні, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що останній на даний час офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років позбавлення волі. Вину визнав лише після викриття у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає наявними наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на показання потерпілої, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, після обрання відносно нього у 2008 році такого запобіжного як підписка про не виїзд, останні не повідомляючи ні слідчому, ні прокурору покинув межі України та самостійно виїхав за кордон до Російської Федерації.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства чи суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, суд вважає наявним наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на показання потерпілих і свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначене вказує на необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної його процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано і інші дані щодо особи ОСОБА_4 , при продовженні даного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливає 22 лютого 2020 року, і тому продовжує строк тримання під вартою підозрюваному в межах вказаного строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0004023від 26.12.2013 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах досудового розслідування до 22 лютого 2020 року включно.
Копію ухвали направити до ДПтСУ Криворізька установа виконання покарань УДПтСУ у Дніпропетровській області №3, для виконання.

Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст складено 17 січня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1