Справа № 465/1922/14-к
Провадження № 11-п/811/231/20 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

13 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові подання Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2020 р. щодо передачі кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.364 КК України на розгляд іншому суду,

встановила:
10 березня 2020 р. до Львівського апеляційного суду надійшло подання Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2020 р. про передачу на розгляд іншому суду в межах територіальної юрисдикції апеляційного суду матеріалів справи про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.364 КК України.

У вказаному поданні головою місцевого суду зазначається, що повторний автоматизований розподіл кримінального провадження у Франківському районному суді неможливий. При цьому, вказується, що суддя ОСОБА_10 ухвалював у справі вирок, який в подальшому скасовано апеляційним судом, що виключає його участь в розгляді справи. Судді ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 заявили у справі самовідводи, які задоволені, зокрема, з підстав того, що потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_6 обрана присяжним Франківського районного суду м. Львова. З урахуванням цього, а також після звільнення із займаних посад суддів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , у Франківському районному суді м. Львова відсутні судді, до провадження яких могла б бути передана справа про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.364 КК України.

Водночас від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 поступила заява, датована 05 березня 2020 р., у якій вони заперечують проти передачі справи іншому суду, вважаючи, що місцевий суд, ініціюючи такі питання, затягує судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, доводи потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які виступили із запереченнями проти передачі справи іншому суду, думку прокурора ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що подання місцевого суду не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні потерпілою ОСОБА_6 надано ксерокопію ухвали судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_14 від 27 січня 2020 р., якою відмовлено судді ОСОБА_16 у задоволенні її заяви про самовідвід від розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.364 КК України.

Вказана ухвала в матеріалах справи, надісланої місцевим судом до апеляційного суду, відсутня. Водночас з неї слідує, що самовідвід, заявлений суддею ОСОБА_16 з підстав того, що потерпіла ОСОБА_6 є присяжною Франківського районного суду м. Львова, необгрунований, адже на час подання суддею ОСОБА_16 відповідної заяви ОСОБА_6 увільнена від виконання обов`язків присяжної.

На підтвердження вказаних обставин потерпілою подано також копію наказу в.о. голови Франківського районного суду м. Львова №10 від 16 січня 2020 р. про увільнення від виконання обов`язків присяжної ОСОБА_6 .

Незважаючи на це, з матеріалів справи слідує, що після видання відповідного наказу з підстав того, що ОСОБА_6 є присяжною, задоволено самовідводи суддям ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 (а.с.111-113, 115, 116, 159-161).

З наведеного слідує, що доводи потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про безпідставність заявлення суддями самовідводів у справі слід вважати обґрунтованими.

Крім цього, колегією суддів приймаються до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_6 про те, що обов`язки присяжної вона виконувала нетривалий період часу (21 листопада 2019 р. 16 січня 2020 р.), до участі в судових засіданнях у цей період фактично не залучалася. Водночас кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.364 КК України тривалий час перебуває на розгляді Франківського районного суду м. Львова, як тільки судді почали заявляти самовідводи у справі з підстав наявності у ОСОБА_6 повноважень присяжного, остання одразу звернулася із заявою про увільнення її від виконання таких обов`язків, щоб запобігти невиправданій тяганині у справі.

У зв`язку з цим місцевому суду слід врахувати, що кримінальним процесуальним законом встановлено обов`язкові вимоги до заяв про відводи, самовідводи, основна з яких, передбачена ч.5 ст.80 КПК України, вимагає, щоб такі заяви були вмотивованими. Крім того, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН №2006/23 від 27 липня 2006 р., націлює суддів на те, що самовідвід повинен заявлятися суддями не лише з формальних підстав, а в тому випадку, коли для судді не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. До таких випадків віднесено наступні: у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі. Як вбачається з наявних матеріалів, самовідводи суддів у справі про обвинувачення ОСОБА_9 такими обставинами не обґрунтовані. Більш того, не взято до уваги й те, що відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя не може бути відсторонений від участі у розгляді справи в тому випадку, коли жодний інший суд не може бути призначений для розгляду даної справи або через терміновий характер справи, коли зволікання в її вирішенні може призвести до серйозної судової помилки.

Керуючись ст.ст.34, 376, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
В задоволенні подання Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2020 р. про направлення матеріалів справи №465/1922/14-к про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.364 КК України для розгляду в інший суд відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3