Номер провадження 11-кп/816/292/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши, у режимі відео конференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 17 грудня 2019 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в умовно достроковому звільненні від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області, від 30 квітня 2014 року, ОСОБА_7 засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

28 жовтня 2019 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, від 17 грудня 2019 року, засудженому ОСОБА_7 в задоволенні такого клопотання було відмовлено з мотивів того, що ОСОБА_7 своєю сумлінню поведінкою та ставленням до праці в процесі відбування покарання не довів своє виправлення, а тому на даний час до нього не може бути застосовано умовно дострокове звільненні від відбування покарання.

У поданих апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Свої апеляційні вимоги засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 обґрунтовують тим, що на час звернення з клопотанням до суду ОСОБА_7 відбув більше трьох четвертих строку покарання, під час відбування покарання мав 6 заохочень і лише 1 стягнення, яке у серпні 2019 року було погашено.

Звертає увагу захисник й на те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання повністю відшкодував заподіяну ним матеріальну шкоду і протягом усього строку відбування покарання був працевлаштованим на виробництві.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційних скарг, пояснення засудженого ОСОБА_7 та думку захисника ОСОБА_8 про підтримку апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 81 КК України, при вирішенні питання про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання необхідно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму перебування в установі виконання покарання, участі у самодіяльних організаціях виправно трудової установи, а також його наміри щодо його бажання брати участь у суспільно корисній праці.

При цьому, висновок про виправлення засудженого повинен базуватися на даних про поведінку засудженого в цілому, а не за якийсь період відбування засудженою особою покарання.

З матеріалів кримінального провадження та особової справи, відносно ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_7 за вироком Носівського районного суду Чернігівської області, від 30 квітня 2014 року засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Початок строку відбування покарання 16 січня 2014 року, кінець строку 29 серпня 2021 року. Станом на 17 грудня 2019 року невідбута частина покарання становить 1 рік 8 місяців 12 днів.

За час відбування покарання в установі засуджений мав одне стягнення за зберігання заборонених предметів, яке погашено у встановленому законом порядку та шість заохочень.

З характеристики, відносно засудженого ОСОБА_7 , від 5 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_7 не стає на шлях виправлення (а. о. с. 25). З характеристики, від 5 липня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_7 стає на шлях виправлення (а. о. с. 33).

З характеристик, відносно засудженого ОСОБА_7 , від 5 вересня 2017року, від 9 січня 2019 року та від 17 вересня 2019 року вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо (а. о. с. 44, 67, 84). З характеристики, від 28 листопада 2019 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, зокрема, за час відбування покарання не виправився та не готовий повернутися до загальноприйнятих норм суспільства, тому потребує додаткового контролю, вивчення та проведення з ним морального, правового, трудового, естетичного та санітарно гігієнічного виховання з боку адміністрації установи за допомогою індивідуальних, групових і масових форм на основі психолого педагогічних принципів і методів (а. п. 20).

З огляду на викладене, колегія суддів, зважаючи на дані, що характеризують особу засудженого за час відбування покарання, знаходить законним висновок суду щодо передчасності застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Доводи апеляційних скарг з приводу наявності у ОСОБА_7 заохочень спростовуються тим, що при проведені індивідуально профілактичних та виховних бесід із засудженим було встановлено, що даний засуджений не завжди відвертий і в першу чергу ставить на меті отримання заохочення, а не виправлення.

Що стосується мотивів апеляційної скарги з приводу працевлаштованості ОСОБА_7 під час відбування покарання, то колегією суддів з особової справи було встановлено, що до праці ОСОБА_7 ставиться посередньо, ініціативи не проявляє, потребує постійного спонукання до виконання трудових обов`язків та не дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за речами належний догляд.

З огляду на викладене, а також на те, що згідно характеристики ОСОБА_7 , від 28 листопада 2019 року, про те, що динаміка виправлення засудженого погіршилась, то колегія суддів знаходить законним висновок суду щодо передчасності умовно дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

При цьому, факт повного відшкодування ОСОБА_7 заподіяної ним матеріальної шкоди не доводить його виправлення та можливість застосування до нього ст. 81 КК України.

За наведених підстав, знаходячи ухвалу суду законною, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав, і для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 17 грудня 2019 року, про відмову в умовно достроковому звільненні засудженого за вироком Носівського районного суду Чернігівської області, від 30 квітня 2014 року, за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4