ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6770/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2020/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 ОСОБА_10 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04березня 2020 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , до 03.05.2020. Встановлено раніш визначений розмір застави в сумі 153 680грн. Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , до 03.05.2020. Встановлено раніш визначений розмір застави в сумі 96 050грн. Продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_11 до 04.05.2020.

В апеляційних скаргах захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 та захисник обвинуваченої ОСОБА_8 ОСОБА_10 просять скасувати зазначену ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання змінивши їм запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування своїх апеляційних скарг, доводи яких збігаються, захисники посилаються на те, що прокурор в судовому засіданні не надав доказів існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, а суд жодним чином не обґрунтував неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам. При цьому посилаються на практику Верховного Суду України, Європейського суду з прав людини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинувачених ОСОБА_7 ОСОБА_8 , їх захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст.404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги захисників належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, які класифікуються як особливо тяжкі злочини, відповідно до ст.12 КК України, максимальною санкцією яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років позбавлення волі, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З матеріалів судового провадження, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше не судимі, однак обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів, або прекурсорів в особливо великих розмірах

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 офіційно не працевлаштовані, отже не мають законних джерел для існування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисників щодо недоведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи захисників про недоведеність ризиків щодо переховування від суду та можливості вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи всі вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги всі ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинувачених та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду першої інстанції, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на вищевказані обставини, а також наголошує на необхідності розгляду цього кримінального провадження у межах розумних строків, відповідно до положень ст.28 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування цього рішення за доводами апеляційної скарги захисників.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04березня 2020 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4