Справа № 492/431/19
Провадження 1-кп/492/81/19

УХВАЛА

20 лютого 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на доручення прокурора про проведення досудового розслідування та постанову прокурора про призначення групи слідчих, постанов слідчого про перекваліфікацію, затримання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000069 від 07 вересня 2017 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Тараклійського району Республіки Молдова, українця, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковника запасу, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України,
встановив:
В провадженні Арцизького районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000069 від 07 вересня 2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України.

До суду від обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 надійшла скарга, підтримана ними в судовому засіданні, на доручення прокурора про проведення досудового розслідування та постанову прокурора про призначення групи слідчих, постанов слідчого про перекваліфікацію, затримання ОСОБА_4 , в якій обвинувачений та його захисник просять визнати незаконними та скасувати: доручення від 07.09.2017 військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 старшому слідчому військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 від 07.09.2017 за ч. 2 ст. 191 КК України, постанову від 07.09.2017 військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000069 від 07.09.2017, а також постанову від 02.05.2018 військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про зміну складу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000069 від 07.09.2017, посилаючись на те, що прокурор доручив розслідування та призначив групу слідчих в конкретному кримінальному провадженні, не маючи на це повноважень; постанову від 16.07.2018 слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 про зміну правової кваліфікації у наявному кримінальному провадженні з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 1 ст. 426 КК України, посилаючись на те, що слідчий не розпочав досудове розслідування за фактом виявлення ним ознак нового кримінального правопорушення, а фактично припинив провадження за ч. 3 ст. 191 КК України, приховавши це зміною кваліфікації нібито за одним фактом розслідування кримінального правопорушення; а також визнати незаконним затримання обвинуваченого ОСОБА_4 29.11.2018 згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2018 про дозвіл на затримання з метою приводу, посилаючись на те, що вказана ухвала постановлена відносно ОСОБА_4 , який не мав статус підозрюваного через недотримання відносно нього правил ст. ст. 135-136, ч. 1 ст. 278 КПК України щодо вручення повідомлення про підозру на момент постановлення ухвали, а ухвалу постановлено в період зупинення досудового розслідування; додані до клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу копії документів є недопустимими доказами через незасвідчення їх належним чином.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку обвинуваченого та його захисника-адвоката, прокурора, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 з огляду на наступне.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про відсутність повноважень прокурора щодо доручення розслідування та призначення групи слідчих у наявному кримінальному провадженні, суд зазначає, що вони є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах КПК України та спростовуються матеріалами провадження.

Судом встановлено, що 07 вересня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за фактом привласнення службовими особами Арцизького РВК Одеської області чужим майном шляхом зловживання службовим становищем за ч. 2 ст. 191 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 000069.

Відповідно до доручення про проведення досудового розслідування від 07 вересня 2017 року військовий прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 доручив старшому слідчому військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 провести досудове розслідування кримінального провадження № 0000069 від 07.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 191 КК України.

Як вбачається з постанови про призначення групи слідчих від 07 вересня 2017 року військовим прокурором Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 було призначено групу слідчих у кримінальному провадженні № 0000069 від 07 вересня 2017 року у складі старшого слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 , слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 .

Згідно з постановою зміну складу групи слідчих від 23 жовтня 2017 року військовим прокурором Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 було змінено склад групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000069 від 07 вересня 2017 року, виключено з групи ОСОБА_10 , проведення досудового розслідування доручено старшому слідчому військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 , слідчому військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови про зміну складу групи слідчих від 02 травня 2018 року військовим прокурором Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 було змінено склад групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000069 від 07 вересня 2017 року, виключено з групи старшого слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 , проведення досудового розслідування доручено слідчому військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Відповідно до п. 9 «Перехідних положень» Конституції України прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції.
Згідно з абз. 1, 2 п. 1 розділу XI «Перехідні положення» КПК України за слідчими органів прокуратури зберігається право продовження досудового розслідування кримінальних проваджень, розпочатих слідчими органів прокуратури до введення в дію положень ч. 4 ст. 216 КПК України, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років.
У разі існування неузгодженості між актами, виданими одним й тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили.
Разом з тим, положення ч. 4 ст. 216 КПК України вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідування України, що фактично відбулось 27 листопада 2018, а отже дворічний термін дорозслідування злочинів, підслідних слідчим органам прокуратури, та здійснення прокуратурою функції досудового розслідування, закінчується 27 листопада 2020 року, що свідчить про наявність у військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 , як керівника органу досудового розслідування, повноважень на визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування у наявному кримінальному провадженні, та у зв`язку з цим безпідставність доводів захисту в частині незаконності доручення прокурора про проведення досудового розслідування та постанов про призначення групи слідчих, про зміну складу групи слідчих, у зв`язку з чим вимоги скарги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про незаконність постанови від 16.07.2018 слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 про зміну правової кваліфікації у наявному кримінальному провадженні з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 1 ст. 426 КК України, у зв`язку з тим, що слідчий не розпочав досудове розслідування за фактом виявлення ним ознак нового кримінального правопорушення, а фактично припинив провадження за ч. 3 ст. 191 КК України, приховавши це зміною кваліфікації, суд зазначає, що вони також є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах КПК України та спростовуються матеріалами провадження.

Як вбачається з заяви ОСОБА_11 від 04 серпня 2017 року, ОСОБА_4 оформив фіктивно на службу в військовий комісаріат осіб, яких працівники і військовослужбовці військового комісаріату ніколи не бачили, деяких не частіше одного разу на тиждень.
Згідно з витягом з кримінального провадження № 000069, 07 вересня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за фактом привласнення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 чужим майном шляхом зловживання службовим становищем за ч. 2 ст. 191 КК України.

В подальшому при проведенні перевірки відомостей із заяви ОСОБА_11 здобуто докази, які стали підставою для перекваліфікації дій обвинуваченого у наявному кримінальному провадженні з ч. 2 ст. 191 КК України на ч. 3 ст. 191 КК України, у зв`язку з чим відповідно до постанови про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 15 листопада 2017 року слідчий Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 змінив правову кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 07 вересня 2017 року, з ч. 2 ст. 191 КК України на ч. 3 ст. 191 КК України.

В ході подальшого досудового розслідування при проведенні перевірки відомостей із заяви ОСОБА_11 здобуто докази, які стали підставою для перекваліфікації дій обвинуваченого у наявному кримінальному провадженні з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 1 ст. 426 КК України, у зв`язку з чим згідно з постановою про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 16 липня 2018 року слідчий військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 змінив правову кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 07 вересня 2017 року, з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 1 ст. 426 КК України.

Суд зазначає, що особа-заявник, яка повідомила про вчинення кримінального правопорушення, не зобов`язана точно їх кваліфікувати, крім цього, вона може добросовісно помилятися щодо фактичних обставин вчинюваного злочину. Обов`язок встановлення дійсних обставин справи покладається на орган досудового розслідування, який в ході слідства з`ясовує усі юридично значимі факти. У відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. При цьому згідно з п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Отже, досудове розслідування починається на основі відомостей про злочин, наданих заявником, на підставі яких діянню дається лише попередня правова кваліфікація. Остаточна кваліфікація дій здійснюється на наступних стадіях кримінального процесу і може уточнюватися.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, як попередньої, так і остаточної, на стадії досудового розслідування входить лише до компетенції слідчого, прокурора та з урахуванням встановлених досудовим розслідуванням обставин може уточнюватися, а при проведенні перевірки відомостей, викладених в заяві ОСОБА_11 , здобуто докази, які стали підставою для перекваліфікації дій обвинуваченого у наявному кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що постанова від 16.07.2018 слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 про зміну правової кваліфікації у наявному кримінальному провадженні з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 1 ст. 426 КК України винесена з дотриманням вищевказаних норм чинного законодавства, а вимоги скарги в цій частині є безпідставними, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про незаконність затримання обвинуваченого ОСОБА_4 29.11.2018 згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2018 про дозвіл на затримання з метою приводу, оскільки вказана ухвала постановлена відносно ОСОБА_4 , який не мав статус підозрюваного через недотримання відносно нього правил ст. ст. 135-136, ч. 1 ст. 278 КПК України щодо вручення повідомлення про підозру на момент постановлення ухвали, постановлення її в період зупинення досудового розслідування; а також у зв`язку з тим, що додані до клопотання копії документів є недопустимими доказами через незасвідчення їх належним чином, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2018 року слідчим військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 за погодженням з прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_12 було складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України, у наявному кримінальному провадженні.

Відповідно до листа № 4492вих-18 від 18 жовтня 2018 року, фіскального чеку № від 18 жовтня 2018 року слідчим військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку через ПАТ «УКРПОШТА», у спосіб, передбачений законом, було направлено вищевказане повідомлення про підозру ОСОБА_4 за адресою, яка на момент відправлення була відома органу досудового розслідування та належала ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 (трек-номер поштового відправлення № 454).
Згідно з листом Арцизької міської ради № 1178 від 25 жовтня 2018 року, який надійшов до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України 06 листопада 2018 року слідчому ОСОБА_3 було надано довідку про місце реєстрації та/або проживання громадянина України ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області № 746 від 25 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 18 серпня 1999 року; 29 березня 2018 року знятий з реєстраційного обліку за повідомленням 29 березня 2018 року в АДРЕСА_1 .

Згідно з рапортом оперуповноваженого відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_13 від 30 серпня 2018 року встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не представилося можливим; за адресою: АДРЕСА_2 , вказана особа не мешкає. Встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виїзду за вказаною адресою ніхто двері не відчинив.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Суд не бере до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про те, що слідчим були особисто відібрані пояснення від ОСОБА_4 24 квітня 2018 року та слідчий з`ясував, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки як вбачається з рапорту від 30 серпня 2018 року оперуповноваженим відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_13 зазначено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак жодного доказу, який підтверджує факт реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за вищевказаною адресою оперуповноваженим ОСОБА_13 слідчому надано не було, так само як і не відбиралися пояснення у ОСОБА_4 щодо його місця реєстрації, оскільки як вбачається з зазначеного вище рапорту в ході виїзду за вказаною адресою ніхто двері не відчинив.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 було складено та направлено 18 жовтня 2018 року за відомою органу досудового розслідування на момент відправлення адресою реєстрації місця проживання останнього, відомості про зняття з реєстрації ОСОБА_4 за вищевказаною адресою були отримані слідчим 06 листопада 2018 року, тобто після направлення повідомлення про підозру, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного в момент вжиття заходів для вручення вищевказаного письмового повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто в день направлення письмового повідомлення про підозру 18 жовтня 2018 року, у зв`язку з чим доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності затримання обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю у нього на момент постановлення ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2018 року статусу підозрюваного є необґрунтованими та у цій частині вимоги скарги не підлягають задоволенню.

Крім того, щодо незаконності затримання обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з постановленням ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2018 року про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 в період зупинення досудового розслідування, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2018 року слідчим військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 досудове розслідування у наявному кримінальному провадженні зупинено; оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 , здійснення якого доручено оперативним підрозділам Арцизького ВП ГУПН в Одеській області.

Крім того, 02 листопада 2018 року слідчий військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 за погодженням з заступником військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_14 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

02 листопада 2018 року слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_15 постановлено ухвалу про задоволення вищевказаного клопотання слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 280 КПК України після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Глава 20 КПК України визначає вимоги до проведення та перелік слідчих дій, тоді як затримання відповідно до ст. 131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки затримання є заходом забезпечення кримінального провадження та не є слідчою (розшуковою) дією, звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в період зупинення досудового розслідування відповідає вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства, у зв`язку з чим доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про неможливість постановлення ухвали про затримання в період зупинення досудового розслідування є помилковими, а вимоги скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, щодо незаконності затримання обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з постановленням ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2018 року про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 на підставі клопотання, до якого додані копії документів, які є недопустимими доказами через недотримання встановлених чинним законодавством вимог щодо їх засвідчення, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 87 КПК України передбачає вичерпний перелік правових підстав визнання доказів недопустимими, ці вимоги є вичерпними і доповнення їх неприпустимо.

У доводах обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про визнання незаконним затримання у зв`язку з постановленням ухвали слідчого судді на підставі клопотання, до якого додані копії документів, які є недопустимими доказами через недотримання вимог щодо їх засвідчення, не зазначено ознак недопустимих доказів, які передбачено ст. 87 КПК України, не знайдено таких ознак судом.

Із змісту скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 вбачається, що при посиланні на визнанні незаконним затримання обвинуваченого у зв`язку з недопустимістю копій документів, доданих до клопотання слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скаржниками не наведено доказів істотних порушень прав людини і основоположних свобод, зокрема, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 87 КПК України, у зв`язку з чим зазначені докази могли б бути визнані недопустимими, а незасвідчення вищевказаних копій документів не є підставою для їх визнання недопустимими, тому вимоги скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 в цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що скарга обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на доручення прокурора про проведення досудового розслідування та постанову прокурора про призначення групи слідчих, постанов слідчого про перекваліфікацію, затримання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000069 від 07 вересня 2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України, не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги захисника-адвоката ОСОБА_5 про розгляд скарги захисту в частині оскарження зупинення досудового розслідування, суд зазначає, що відповідно до ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року у наявному кримінальному провадженні скаргу захисника ОСОБА_5 в частині оскарження зупинення досудового розслідування було залишено без розгляду. На вказану ухвалу в частині оскарження зупинення досудового розслідування захисником ОСОБА_5 було подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 20.03.2019 р. залишено без змін.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що вимоги скарги щодо зупинення досудового розслідування ухвалою суду під час підготовчого судового засідання були залишені без розгляду, вказана ухвала набрала законної сили, тому скарга захисту в частині оскарження зупинення досудового розслідування розгляду не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 376 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на доручення прокурора про проведення досудового розслідування та постанову прокурора про призначення групи слідчих, постанови слідчого про перекваліфікацію, затримання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000069 від 07 вересня 2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1