УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 420 151 000 000 003 81,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 420 151 000 000 003 81.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_5 зазначає, що 12.05.2017 в межах кримінального провадження №420 151 000 000 003 81 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 25.04.2017 було проведено обшук, що підтверджується протоколом обшуку від 12.05.2017, під час обшуку, серед іншого, у ОСОБА_6 було вилучено майно: грошові кошти в розмірі 1 121 000,00 гривень, мобільний телефон марки «Apple Iphone 7» та інші речі.
25.05.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на тимчасово вилучене майно, в тому числі і на зазначене вище.
При цьому, обшук і арешт тимчасово вилученого майна здійснювалися в рамках кримінального провадження № 420 151 000 000 003 81, яке було зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (зловживання владою або службовим становищем) та проводилося відносно службових осіб Національного банку України, яким, на думку слідства, надано кредити рефінансування ПАТ «Альфа-Банк» при низькому рівні ліквідності зазначеної фінансової установи.

Однак, ОСОБА_6 не є і ніколи не був службовою особою НБУ, немає жодного відношення до НБУ, не проходить свідком у кримінальному провадженні №420 151 000 000 003 81, а відтак юридично не може бути суб`єктом злочину, передбаченого статтею 364 КК України.

Відповідно до листа прокурора відділу прокуратури міста Києва від 05.11.2018 повідомлено, що 27.06.2017 вказані матеріали виділені з матеріалами досудового розслідування №420 151 000 000 003 81 від 16.03.2015 в окреме провадження №420 171 000 000 008 23 в оригіналах та копіях за фактом неправомірних дій суб`єктів господарської діяльності за пособництва правоохоронців за ч.2 ст.364 КК України.

Разом з цим, прокурором у провадженні визначена підслідність у кримінальному провадженні №420 171 000 000 008 23 від 29.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, за слідчим дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ГУ ДФС у місті Києві, яке знаходиться в Шевченківському районів міста Києва.

Матеріали, на підставі яких проведено обшук та накладено арешт та вилучені під час обшуку 12.05.2017 документи та речі, а також грошові кошти виділені до кримінального провадження №420 171 000 000 008 23, а тому вирішення питання в порядку статті 174 КПК України щодо доцільності подальшого застосування цього заходу забезпечення або обґрунтованості накладення арешту повинно розглядатися в межах кримінального провадження №420 171 000 000 008 23.

Враховуючи, що власник не має жодного відношення до кримінальних проваджень №420 171 000 000 008 23 та №420 151 000 000 003 81, не існує і не може існувати обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування захожу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна власника.

Адвокат ОСОБА_5 зазначає у своєму клопотанні про відсутність потреби втручання у право власності за відсутності відповідних доказів, а також вилучене у власника майно жодним чином не має відношення до кримінальних проваджень №420 171 000 000 008 23 та №420 151 000 000 003 81, воно не підпадає під ознаки речових доказів, а отже на нього не може бути накладено арешт.

Заявник зазначає, що вилучене майно фактично є єдиним джерелом заробітку власника.

Більше того, з моменту вилучення майна, ОСОБА_6 не викликали на допит, не зробили запитів, жодним чином не проводили будь-яких слідчих або процесуальних дій, що свідчить про те, що сам орган досудового розслідування своєю поведінкою показує, що ОСОБА_6 немає жодного відношення до кримінального провадження. У зв`язку з чим адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , просить скасувати арешт, накладений 25.05.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, на майно грошові кошти в розмірі 1 121 000, 00 гривень, мобільний телефон марки «Apple Iphone 7» та інших речей, що були тимчасово вилучені у ОСОБА_6 під час обшуку 12.05.2017 в межах кримінального провадження №420 151 000 000 003 81, а також зобов`язати слідчого та/або інших уповноважених ним осіб повернути ОСОБА_6 вилучене під час обшуку 12.05.2017 в межах кримінального провадження №420 151 000 000 003 81 майно: грошові кошти в розмірі 1 121 000, 00 гривень, мобільний телефон марки «Apple Iphone 7» та інших речей, що були тимчасово вилучені у ОСОБА_6 .
В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, надавши при цьому документи на підтвердження господарської діяльності ОСОБА_6 , в результаті якої він отримує грошові кошти.

Слідчий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, зазначив при цьому, що досудове розслідування триває необхідності скасовувати арешт немає, надавши при цьому копії деяких документів матеріалів кримінального провадження. За даними, встановленими в ході досудового розслідування, ОСОБА_6 був особою, яка приїздила до Альфа-Банку та знімала з рахунків грошові кошти в сумах від 200-800 тисяч гривень.

Слідчий суддя, вислухавши адвоката, слідчого, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадженні №420 151 000 000 003 81, який був накладений 25.05.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва на тимчасово вилучене майно в ході обшуку 12.05.2017.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

В судовому засіданні встановлено, що обшук проводився в рамках кримінального провадження № 420 151 000 000 003 81, яке було зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, з якого постановою прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 від 27.06.2017 виділено матеріали в оригіналах і копіях у кримінальне провадження №420 171 000 000 008 23, в яке перейшло і арештоване тимчасово вилучене майно, що є предметом поданого клопотання.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №420 171 000 000 008 23 здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України за фактом неправомірних дій суб`єктів господарської діяльності за пособництва правоохоронців, а кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно наданих учасниками судового процесу документів та обставин, з`ясований в судовому засіданні на даний час здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №420 171 000 000 008 23, в якому знаходиться арештоване тимчасово вилучене 12.05.2017 майно, в ході розслідування проведено допит осіб, однак ОСОБА_6 з моменту вилучення в нього майна 12.05.2017 та накладення на нього арешту 29.05.2017 по даний час не допитаний, відомостей про те, що він є учасником кримінального провадження, слідчому судді не надано, арешт накладався з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні № 420 151 000 000 003 81 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, з якою виділено матеріали та речові докази, в тому числі і арештоване майно, яке було тимчасово вилучене у ОСОБА_6 , у кримінальне провадження №420 171 000 000 008 23 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України.

Частина перша статті 212 КК України передбачає умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.
Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Статтею 3 зазначеної статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Інші випадки арешту майно законодавством віднесено лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ОСОБА_6 належним їм майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, враховуючи тривалий час існування зазначеного заходу забезпечення, понад два роки, а також факт виділення майна ОСОБА_6 в інше кримінальне провадження, яке здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, в якому уповноваженою особою, згідно правил, визначених статтею 94 КПК України, не надана оцінка даного майна як доказу розслідуваного кримінального провадження протягом тривалого часу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Окрім скасування арешту із грошових коштів та мобільного телефону заявником також порушується питання щодо скасування арешту з іншого майна, яке було тимчасово вилучене під час обшуку 12.05.2017, при цьому ним не конкретизується зазначене майно та не надається доказів щодо його належності ОСОБА_6 , що не надає правових підстав для задоволення клопотання в частині скасування арешту з іншого майна.

Крім того, представник власника просить слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб повернути майно власнику, однак зазначене прохання не може бути задоволено, враховуючи, що таке рішення виходить за межі частини четвертої статті 174 КПК України і наслідком виконання про скасування арешту, враховуючи положення пункту четвертого частини першої статті 169 КПК України, відповідно до якого тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.05.2017 у справі №757/27647/17-к на майно, виявлене та вилучене під час обшуку 12.05.2017 автомобіля марки Мітсубісі Лансер, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: грошові кошти в загальній сумі 1 121 000 (один мільйон сто двадцять одна тисяча) гривень; мобільний телефон марки «Apple Iphone 7» s/n НОМЕР_2 , не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.05.2017 року у справі №757/27647/17-к на майно, виявлене та вилучене під час обшуку 12.05.2017 автомобіля марки Мітсубісі Лансер, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

-грошові кошти в загальній сумі 1 121 000 (один мільйон сто двадцять одна тисяча) гривень;

-мобільний телефон марки «Apple Iphone 7» s/n НОМЕР_2 .
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1