Номер провадження: 11-сс/813/276/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 р., якою в рамках кримінального провадження №0000013 від 18.04.2019 року відносно:
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2005 р.н., не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
- підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000013 від 18.04.2019 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.02.2020 року в межах строків досудового розслідування із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168 160 грн. та покладенням на підозрюваної обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованому їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК Українита в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків того, що підозрювана може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків в зазначеному провадженні з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, характеристику її особи, те, що вона підозрюється у вчиненні злочину щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб та їй відомі особи свідків.

Обґрунтовуючи розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував майновий та сімейний стан підозрюваної ОСОБА_7 , обставини кримінального правопорушення, суспільно-небезпечні наслідки ймовірного вчинення злочину та тяжкість передбаченого за нього покарання.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступні обставини:
- слідчий суддя не обґрунтував застосування відносно підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави саме у максимально можливому розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є для неї непомірним з огляду на відсутність в останньої роботи та виховання неповнолітньої дитини;
- підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України є необґрунтованою, органом досудового розслідування не доведено її причетності до вчинення зазначеного кримінального правопорушення;
- органом досудового розслідування не було доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, натомість, підозрювана раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується у зв`язку із упередженістю правоохоронних органів, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину віком 14 років, злочин не пов`язаний із завданням шкоди життю чи здоров`ю людини, матеріальна шкода в кримінальному провадженні відсутня.
Посилаючись на викладені обставини, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або застави в значно меншому розмірі.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник уточнив вимоги апеляційної скарги та просив застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 05.02.2020 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 7 років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, а саме в тому, що вона на початку 2016 р., більш точного часу та дати під час досудового розслідування не встановлено, посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих мотивів, бажаючи отримувати дохід від протиправної діяльності, яка полягала в організації та утриманні місць розпусти, надання такого місця для здійснення розпусних дій та надання сексуальних послуг за грошову винагороду, організувала салон інтимних послуг «МАДАМ», рекламні оголошення про діяльність якого 27.03.2016 р. розмістила на сайтах odessa.xxx та Ukr.go в мережі Інтернет, після чого вступила у злочинну змову з ОСОБА_10 , яка виконувала роль «адміністратора» салону інтимних послуг « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та з метою забезпечення зайняття проституцією інших осіб та отримання від цього прибутків, ОСОБА_7 19.06.2017 р. орендувала житлове приміщення, зручне для організації місця розпусти, а саме: кв. АДРЕСА_2 , яку обладнала під салон інтимних послуг, забезпечивши його функціонування та отримуючи від зазначеної незаконної діяльності грошові кошти.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК Українипідтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду мережі Інтернет від 03.07.2019 р., протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 23.04.2019 р., ОСОБА_12 від 22.04.2019 р., ОСОБА_13 від 29.06.2019 р., ОСОБА_14 від 10.08.2019 р., ОСОБА_15 від 16.09.2019 р., ОСОБА_16 від 01.02.2020 р. та іншими матеріалами в їх сукупності.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення в зазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не було доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, колегія суддів наголошує на наступних обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків в зазначеному провадженні, обумовлені тим, що: остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 7-ми років; не працевлаштована; їй відомі особи свідків та їх анкетні дані.

Водночас, апеляційний суд вважає слушними та такими, що відповідають дійсності посилання сторони захисту на те, що підозрювана ОСОБА_7 раніше не судима, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, однак зазначає, що вказані обставини не зменшують вищенаведені ризики та не можуть слугувати підставою для обрання відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу.
Твердження захисника про те, що підозрювана притягується до кримінальної відповідальності у зв`язку із упередженістю правоохоронних органів колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі доводи є лише припущеннями сторони захисту та жодними доказами не підтверджуються.
Апеляційний суд також враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Що стосується тверджень захисника про необґрунтоване застосування слідчим суддею застави в максимальному розмірі в якості альтернативного запобіжного заходу та її непомірність для підозрюваної, колегія суддів такі доводи вважає голослівними, оскільки підозрюваною ОСОБА_7 була внесена сума застави у встановленому слідчим суддею розмірі 168 160 грн., остання була звільнена з-під варти та самостійно прибула до апеляційного суду для розгляду скарги захисника, тому на теперішній час відносно неї діє альтернативний запобіжний захід у виді застави.
З цих підстав, колегія суддів наголошує на тому, що вимога захисника про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає, є недоцільною, оскільки фактично погіршить її становище у зв`язку із тим, що на теперішній час відносно неї діє більш м`який запобіжний захід застава.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваної ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.02.2020 року із визначенням застави в розмірі 168 160 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4