Справа № 184/2188/17
Номер провадження 1-кп/184/7/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000891 від 23.11.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, ФОП, незаміжної, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , потерпілої - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу ПАТ «Дніпропетровськгаз» № 577- НИ/К від 15.03.2017 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду майстра групи внутрішньобудинкової системи газопостачання (далі майстер ВБСГ) Покровської дільниці служби експлуатації системи газопостачання Нікопольського відділення служби експлуатації системи газопостачання Управління експлуатації ПАТ «Дніпропетровськгаз» за адресою вул. Глінки, буд. 3 в м. Покров Дніпропетровської області. Відповідно до посадової інструкції на ОСОБА_6 , як майстра, покладені наступні обов`язки:

згідно п.п. 2.3 п. 2 - організовує технічне обслуговування і ремонт об`єктів системи газопостачання;

згідно п.п. 2.7 п. 2 - забезпечує дотримання технологічних процесів і виконання усіх видів технічного обслуговування на внутрішньо будинкових системах газопостачання і газових приладів в житлових будинках, підприємствах побутового і комунального призначення;

згідно п.п. 2.10 п.2 - здійснює контроль за використанням працівниками групи ВБСГ матеріалів, інструментів, пристосувань, спецодягу та засобів індивідуального захисту;

згідно п.п. 2.15 п. 2 - контролює дотримання працівниками групи ВБСГ правил, інструкцій, положень, наказів охорони праці та пожежної безпеки, вживає до порушників заходи виховної і дисциплінарної дії;

згідно п.п. 2.18 п. 2 організовує і забезпечує безпечне ведення робіт, особливо робіт підвищеної небезпеки, газового обладнання в житлових будинках, громадських будівлях, підприємствах житлово-комунального і побутового обслуговування.

Таким чином, майстер групи ВБСГ ОСОБА_6 в своїй діяльності наділена організаційно - розпорядчими функціями, тобто являється службовою особою вказаного підприємства.

Виконуючі свої посадові обов`язки, майстер ВБСГ ОСОБА_6 , відповідно до доручення № Dpz03 - СЛ - 10519 -1117 від 01.11.2017 на припинення газопостачання побутовим споживачам (населенню), 10.11.2017 близько 12 години на службовому автомобілі УАЗ 3962 державний номер НОМЕР_1 разом з працівниками ПАТ «Днінропетровськгаз», а саме, старшим майстром ВБСГ ОСОБА_7 , слюсарем ВБСГ ОСОБА_8 та водієм ОСОБА_9 прибула за адресою АДРЕСА_1 для вручення ОСОБА_3 , власниці вищевказаного домоволодіння, повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості, котра станом на 10.11.2017 становила 3557,88 гривень.

В цей же день о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , прибула до території свого домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де в цей час біля території домоволодіння перебувала працівник ПАТ «Днінропетровськгаз» майстер ВБСГ ОСОБА_6 , котра представилась, пред`явила своє службове посвідчення та разом зі слюсарем ВБСГ ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , за згодою останньої, пройшли до території домоволодіння, де слюсар ОСОБА_8 перевірив газове обладнання, а майстер ОСОБА_6 під підпис вручила ОСОБА_3 повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості за спожитий природний газ, тобто здійснювали свою службову діяльність.

Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникла суперечка, під час якої в той же день, приблизно о 13 год. 30 хвилин, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які склалися у зв`язку із здійсненням ОСОБА_10 своєї службової діяльності, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

В цей же день і час, знаходячись там же, ОСОБА_6 з метою уникнути сварки намагалася покинути територію домоволодіння, але ОСОБА_3 , реалізували свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою та виконує свою службову діяльність, протиправно, схопила своєю правою рукою за праве плече ОСОБА_6 та потягла останню до себе. Після цього, ОСОБА_3 з метою подолання опору з боку ОСОБА_6 , схопила останню за капюшон куртки та почала її утримувати.

Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 кулаком лівої руки умисно завдала ОСОБА_6 удар в ліве плече, після чого ногою умисно вдарила ОСОБА_6 в ліве стегно, чим згідно висновку експерта № 733 від 24.11.2017 спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча, синця лівого стегна, котрі згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачувана ОСОБА_3 у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, винною себе не визнала і надала показання, що 10.11.2017 року, приблизно о 13-00 годині, вона приїхала додому, де біля її домоволодіння на неї чекали чотири працівники ПАТ «Дніпропетровськгаз», які за попередньою з нею домовленістю, мали перевірити газовий лічильник. Перевіривши їх посвідчення, вона впустила на територію свого домоволодіння для перевірки газового обладнання лише ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , зачинивши з середини хвіртку на клямку. Інші працівники залишилися за парканом. Зайшовши на територію домоволодіння, вони всі разом пішли до літньої кухні, де ОСОБА_8 почав перевіряти котел та плиту, а ОСОБА_6 почала дістала документи, стверджуючи, що вона ( ОСОБА_3 ) має заборгованість по газу та її домоволодіння відключать від газопостачання. Після чого ОСОБА_6 надала їй якісь документи для підпису, і вона ( ОСОБА_3 ) їх добровільно підписала. Коли всі повертались до хвіртки, ОСОБА_6 повідомила, що вона ( ОСОБА_3 ) повинна сплатити заборгованість в трьохденний строк. Це обурила її ( ОСОБА_3 ), оскільки вона вважала, що має право сплатити заборгованість у десятиденний строк, у зв`язку з чим вона попросила повернути їй документ, який вона підписала. ОСОБА_6 не погодилась, у зв`язку з чим вона ( ОСОБА_3 ) стала утримувати на території свого домоволодіння ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , стоючи біля хвіртки та не дозволяючи останнім вийти, й викликала працівників поліції, оскільки вважала, що останні зможуть повернути їй підписані документи. Проте, поліція довго не їхала. В якийсь момент ОСОБА_6 сказала, що замерзла і поставила ногу на невисоку огорожу клумби біля паркану, маючи намір перелізти через паркан. Вона ( ОСОБА_3 ) потягнула її рукою назад, з метою запобігання падінню останньої. Вона наполягала, щоб ОСОБА_6 дочекалась на приїзд поліції, але остання звернулась до людей, що знаходились за парканом із проханням відчинити хвіртку та знову зробила спробу залізти на загородження клумби. Вона ( ОСОБА_3 ) знову потягла ОСОБА_6 правою рукою за лікоть, тримаючи у лівій руці сумку і папку з документами. Та спустилась, штовхнула її та рукою вдарила в область шиї та вуха. В цей момент відчинилась хвіртка. ОСОБА_6 схопила її за волосся і потягнула до низу, вона ( ОСОБА_3 ) схопила її за капюшон, відкинувши документи і сумку у двір. Чоловіки, що були за хвірткою, почали хватати її ( ОСОБА_3 ) за руки і викручувати їх. Відбулась штовханина, яка тривала хвилин 10-20, під час якої чоловіки намагались відірвати її руку від капюшона ОСОБА_6 . Потім вона почула слова свого племінника, який в цей час перебував на території домоволодіння: «Що ви робите?», після яких співробітники «Дніпропетровськгаз» її відпустили, проте, вона ( ОСОБА_3 ) продовжувала тримати ОСОБА_6 за капюшон, але не з метою завдати останній тілесних ушкоджень, а з метою не дати можливості піти. Через деякий час, вона ( ОСОБА_3 ) відпустила ОСОБА_6 , оскільки у неї ( ОСОБА_3 ) боліла рука і їй було прикро від того, що чоловіки напали на неї. Співробітники ПАТ «Дніпропетровськгаз» сіли у машину і поїхали. ОСОБА_3 до машини не підходила. Після чого пішла в дім та привела себе в порядок. Пізніше, приїхали співробітники поліції, склали якийсь документ. У понеділок у неї було знято побої. Особистих неприязних відносин до ОСОБА_6 у неї немає, бачила її перший раз, удари ні рукою, ні ногою не наносила, умислу на спричинення тілесних ушкоджень не було.

Заслухавши наведені вище показання обвинуваченої, заслухавши показання потерпілої та свідків, дослідивши документи та висновки експертизи, суд приходить до висновку, що її вина поза розумним сумнівом доводиться сукупністю доказів, що були досліджені під час судового розгляду.

Так, будучи допитаною, потерпіла ОСОБА_6 надала показання, що працює в ПАТ «Дніпропетровськгаз» на посаді майстра групи внутрішньо будинкової системи газопостачання, у зв`язку з чим наділена організаційно - розпорядчими функціями, оскільки має у підпорядкуванні бригаду та здійснює повідомлення боржників та їх відключення від газопостачання. Відповідно до отриманого від керівника доручення від 01.11.2017 р. про відключеного газу по АДРЕСА_1 , вона подзвонила ОСОБА_3 і повідомила про наявність боргу, на що остання повідомила, що оплатить, якщо буде відповідний письмовий документ. В подальшому з ОСОБА_3 домовились про зустріч 10.11.2017 р. на 12 годину біля території домоволодіння останньої, куди приїхали на службовому автомобілі. Пізніше туди під`їхала і обвинувачена. Перевіривши посвідчення, ОСОБА_3 пропустила на територію свого домоволодіння її ( ОСОБА_6 ) та слюсаря ОСОБА_8 , зачинивши хвіртку на металевий фіксатор. Водій ОСОБА_9 та майстер ОСОБА_7 залишилися за парканом. Вона ( ОСОБА_6 ), слюсар ОСОБА_8 та ОСОБА_3 пішли в літню кухню, де ОСОБА_8 зняв покази газового лічильника, а вона ( ОСОБА_6 ) виписала письмове попередження, в якому було зазначено про відключення газу в трьохденний термін, яке ОСОБА_3 добровільно підписала. Коли усі вийшли з літньої кухні та дійшли до хвіртки, то вона ( ОСОБА_6 ) наголосила про необхідність сплати боргу в трьохденний термін, на що ОСОБА_3 почала обурюватись та вимагати повернути їй попередження, перегородивши вихід з домоволодіння та викликавши поліцію. Поліцію очікували хвилин сорок, проте, правоохоронців так і не було. Увесь цей час ОСОБА_3 не дозволяла вийти із хвіртки. Намагаючись вийти із домоволодіння, вона ( ОСОБА_6 ) із словами: «Ну що, мені перелазити?), наступила на металеве загородження для клумби, що примикало до паркану. ОСОБА_3 , схопила її правою рукою і потягла до себе від паркану. Вона ( ОСОБА_6 ) опинилась правим боком біля ОСОБА_3 , намагалась повернутись й вирватися, проте, ОСОБА_3 її не пускала, наносячи їй рукою удари у плече. В цей час майстер відчинив хвіртку і усі перемістились за хвіртку. Там ОСОБА_3 , кинувши свої сумку, продовжувала однією рукою тягнути її за капюшон, стоючи лицем до неї, змусивши її нахилитися до низу, і в такому положенні тягала її за капюшон, тим самим душила її одягом, а другою рукою наносила їй удари рукою по спині, намагаючись вихопити сумку, в якій були документи, била кілька разів ногою. В якийсь момент ОСОБА_3 її відпустила, вона ( ОСОБА_6 ) сіла до службової машини з іншими співробітниками та бачила, як ОСОБА_3 підбігла до автомобіля і вдарила його ногою. Вона ( ОСОБА_6 ) приїхала на роботу, де їй надала допомогу медсестра. Куртка її після зазначених подій виявилась порваною. Того ж дня звернулась до поліції, пізніше їздила на експертизу.

Наведені показання потерпілої узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні надав показання, що працює старшим майстром групи внутрішньо будинкової системи газопостачання Покровської дільниці Нікопольського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз». В його функціональні обов`язки входить проводити відомчий контроль щодо якості проведення робіт, видавати наряди на відключення, а ОСОБА_6 їх організовує та також має право видавати наряди. Він за допомогою телефону 10.11.2017 р. домовився про зустріч із ОСОБА_3 з метою зняти показники лічильника та провести планово-технічне обслуговування. Він разом із майстром ОСОБА_6 , слюсарем ОСОБА_8 та водієм ОСОБА_9 на службовому автомобілі приїхали до домоволодіння ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . Вони представились останній, пред`явили службові посвідчення і та пустила майстра ОСОБА_6 та слюсаря ОСОБА_8 у середину домоволодіння, а він ( ОСОБА_7 ) та водій лишились за парканом. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не було приблизно 20 хвилин. Згодом вони вийшли із літньої кухні, і він почув, як ОСОБА_6 попереджує ОСОБА_3 про необхідність сплати боргу у строк, зазначений у повідомленні. ОСОБА_3 почала вимагати повернути їй повідомлення, оскільки була не згідна із терміном сплати або сумою. ОСОБА_6 не віддала повідомлення. Натомість ОСОБА_3 відмовилась випускати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 із території домоволодіння та викликала поліцію. Працівників поліції чекали хвилин сорок, але вони так і не приїхали. Він ( ОСОБА_7 ) намагався зазначені події зняти на мобільний телефон, проте, зйомка не вийшла безперервною, оскільки забракло пам`яті на телефоні. Потім ОСОБА_6 знову сказала ОСОБА_3 , щоб та їх відпустила, остання відмовилась, тоді ОСОБА_6 зі словами: «Ну що, мені через паркан лізти?», поставила ногу на невисоке огородження клумби. ОСОБА_3 схопила потерпілу і потягла до себе від паркану. Він ( ОСОБА_7 ) бачив, як ОСОБА_3 завдала один сильний удар рукою в тулуб ОСОБА_6 , від якого остання відступила назад. Він ( ОСОБА_7 ) намагався словами втихомирити ОСОБА_3 , проте, вона ще сильніше потягнула ОСОБА_6 від хвіртки, надавши йому змогу відчинити хвіртку. Після чого штовханина перемістилась за хвіртку, при цьому ОСОБА_3 весь час тримала потерпілу за капюшон, штовхаючи («мотиляючи») вперед і назад до себе ОСОБА_6 , спричинюючи останній удари рукою. Він зазначених дій ОСОБА_6 почала задихатись. Він ( ОСОБА_7 ) опинився зліва від ОСОБА_3 , взяв її за ліву руку, намагаючись запобігти ударам, та бачив, як ОСОБА_3 наносила ОСОБА_6 два удари взутою в сапоги ногою. В цей час із дому ОСОБА_3 вийшов якийсь хлопець і сказав, що все вирішиться без штовханини. Він ( ОСОБА_7 ) відійшов в сторону, ОСОБА_3 продовжувала утримувати ОСОБА_11 за куртку, потім відпустила. Всі співробітники відразу сіли у службовий автомобіль, ОСОБА_3 вдарила ногою заднє крило машини, і вони поїхали.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання, що працює слюсарем в «Дніпропетровськгаз» і підпорядковується майстру ОСОБА_11 , яка має право виписувати наряди. В листопаді 2017 року, вони приїхали на АДРЕСА_1 з метою зняти показання лічильника і вручити повідомлення про відключення. ОСОБА_3 впустила його та майстра ОСОБА_11 в літню кухню, де виписали ОСОБА_3 повідомлення про відключення. Коли поверталися назад до хвіртки, ОСОБА_3 почала вимагати, щоб їй повернули повідомлення, бо інакше вона їх не випустить. ОСОБА_3 викликала поліцію, на яку довго чекали, проте, працівники поліції не приїхали. Потім ОСОБА_11 зі словами: «Мені що, перелазити?» поставила ногу на бордюр. ОСОБА_3 схопила потерпілу, вимагаючи віддати їй повідомлення. Коли відкрили хвіртку, потерпіла, рухаючись назад, вийшла за хвіртку, при цьому ОСОБА_3 продовжувала утримувати її за капюшон, змушуючи ОСОБА_11 залишатися нахиленою до низу та наносячи їй 2-3 удари в плече та хаотичні удари по спині. Він ( ОСОБА_8 ) блокував руку ОСОБА_3 , проте, остання нанесла ОСОБА_11 2-3 удари ногою. Конфлікт тривав приблизно 35 хвилин і закінчився тим, що із подвір`я домоволодіння вийшов якийсь чоловік і сказав, що нехай самі розбираються, після чого ОСОБА_3 відпустила ОСОБА_11 . Всі співробітники відразу сіли у службовий автомобіль, ОСОБА_3 вдарила ногою машину, після чого вони поїхали.

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав показання, що на час подій працював водієм в ПАТ «Дніпропетровськгаз». 10.11.2017 р. в обідній час разом із майстром ОСОБА_6 , слюсарем ОСОБА_8 та майстром ОСОБА_7 приїхали до домоволодіння ОСОБА_3 , яка пустила у середину ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , інші залишилися за хвірткою на вулиці. Уся територія домоволодіння проглядалася з дороги та огороджена невисоким парканом. Приблизно через 15 хвилин він ( ОСОБА_9 ) почув якийсь крики, ОСОБА_6 щось пояснювала, ОСОБА_3 вимагала якісь документи та почала кричати, що викличе поліцію та не випустить нікого. Хвіртка була зачинена, під час конфлікту її відчинив ОСОБА_7 . Бачив, як ОСОБА_3 рукою утримувала ОСОБА_6 за капюшон, не пускала останню, тягла за руки та била її ногами. Він ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_8 почали розбороняти. Зокрема, він (свідок) безпосередньо відтягував руку ОСОБА_12 від капюшона ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_3 нарешті відпустила ОСОБА_6 , усі сіли до автомобіля, а обвинувачена підійшла до машини, вдарила ногою у заднє праве крило. Потім вони поїхали.

Вказані показання узгоджуються також із дослідженими під час судового розгляду документами:

? витягом з ЄРДР за № 0000891 від 23.11.2017 року, згідно якого 10.11.2017 року приблизно о 13 год. 20 хв. не встановлена особа знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 котра виконувала свої службові обов`язки, які відповідно до Акту судово-медичного обстеження № 706 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
? протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_6 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , яка 10.11.2017 року приблизно о 13 год. 20 хв. знаходячись по АДРЕСА_1 , спричинила їй тілесні ушкодження;
? службовим посвідченням №903 на ім`я ОСОБА_6 , згідно якого ОСОБА_6 займає посаду майстра групи ВБСГ Покровської дільниці;
? переліком боржників, в якому зазначено ОСОБА_3 ; борг станом на 02.11.2017 становить 3126,49 грн.;
? повідомленням про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 10.11.2017 року на ім`я ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;
? висновком експерта № 733 від 24.11.2017 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча, синця лівого стегна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого (тобто на 10.11.2017 р.);
? протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2017 року з таблицею зображень до нього, згідно якого потерпіла показала обставини подій, що мали місце 10.11.2017 року за адресою АДРЕСА_1 , та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень;
? висновком експерта (додатковим) № 755 від 08.12.2017 року, згідно якого механізм утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень не суперечить механізму вказаному у протоколі слідчого експерименту за участі самої потерпілої;
? протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2017 року з таблицею зображень до нього, згідно якого свідок ОСОБА_7 показав обставини подій, що мали місце 10.11.2017 року за адресою АДРЕСА_1 , та механізм спричинення потерпілій тілесних ушкоджень;
? висновком експерта (додатковим) № 756 від 08.12.2017 року, згідно якого механізм утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень не суперечить механізму вказаному у протоколі слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 ;
? наказом (розпорядженням) № 577-НИ/К від 15.03.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 прийнята на роботу майстром групи ВБСГ Покровської дільниці Служби експлуатації систем газопостачання Нікопольського відділення Управління експлуатації;
? посадовою інструкцією майстра групи ВБСГ (дільниці) служби експлуатації систем газопостачання Нікопольського відділення Управління експлуатації ПАТ «Дніпропетровськгаз» № 98 від 19.10.2017 року;
? дорученням на припинення газопостачання побутовим споживачам (населенню) № Dpz03 - СЛ - 10519 -1117 від 01.11.2017 р.;
? договором про надання населенню послуг з газопостачання № 008764 від 14.01.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 , уклала договір з ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо надання послуг газопостачання;
? договором купівлі-продажу № 685 від 02.04.2013 року, згідно якого власником житлового будинку АДРЕСА_1 40 років України є ОСОБА_3 ;
? постановою слідчого про перекваліфікацію кримінального провадження від 15.12.2017 року, згідно якої дії ОСОБА_3 перекваліфіковані з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 350 КК України;
? оптичним диском №R 80691139 з відеозаписами, зробленими на мобільний телефон: VID_20171110_131025, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , на якому частково зафіксовані події, що мали місце за адресою АДРЕСА_1 . Зокрема, із перших двох відеозаписів вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 стоїть біля металевої хвіртки на території домоволодіння. Поряд з нею справа знаходиться потерпіла ОСОБА_6 . Обвинувачена вимагає повернути їй попередження, оскільки цей документ їй «впарили», наполягаючи, що має 10 днів на сплату боргу. Потерпіла роз`яснює, що відповідно до нормативних актів, борг потрібно сплатити у трьохденний строк і просить її випустити. ОСОБА_3 вимагає показати їй відповідні нормативні акти та не дозволяє ОСОБА_6 вийти із території домоволодіння, наполягаючи дочекатися приїзду працівників поліції. Потерпіла ОСОБА_6 ногою наступила на підвищення біля паркану. ОСОБА_3 правою рукою потягла потерпілу до себе, знову наполягала, щоб остання дочекалась на приїзд поліції. ОСОБА_6 знову робить спробу встати на підвищення, ОСОБА_3 їй не дозволяє цього зробити. Потерпіла звертається до ОСОБА_3 з проханням її відпустити, оскільки вона діє законно, на що обвинувачена ОСОБА_3 наполягає, що їй не законно підсунули документ. Також на відеозаписі чути, як чоловік, який не потравила у відео зйомку, вимагає від ОСОБА_3 відчинити хвіртку. ОСОБА_3 підвищеним тоном відповідає: «Руки убрали, молодой человек!» В цей момент ОСОБА_6 повторно зробила спробу залізти на підвищення біля паркану. ОСОБА_3 , тримаючи у лівій руці папку, схопила правою рукою за руку ОСОБА_6 , різко потягла останню до себе. ОСОБА_6 опинилась спиною до ОСОБА_3 , яка притиснула її до паркану, намагалась змахнути руку ОСОБА_3 , розвернулась, схопилась за плече ОСОБА_3 , яка в цей час схопила потерпілу за капюшон. В подальшому відеозапис фрагментарно зафіксував штовханину. На останньому відеозапису зафіксовані частина подій, що відбувалась за межами домоволодіння ОСОБА_3 . Обвинувачена тримає ОСОБА_6 однією рукою за капюшон, змусивши її перебувати у нахиленому лицем до землі положенні. Поряд із нею знаходяться співробітники ПАТ «Дніпропетровськгаз», які просять обвинувачену відпустити капюшон потерпілої. ОСОБА_3 вимагає повернутися на територію її домоволодіння, дочекатися поліції та повернути підписаний нею документ. Через деякий час ОСОБА_3 розжала кулак і відпустила капюшон потерпілої, демонструючи пальці своєї правої руки, попереджуючи, що вона зніме побої.

Оскільки вказані вище показання потерпілої є логічними, послідовними та переконливими, узгоджуються із наведеними вище доказами, а тому суд вважає ці показання достовірними та бере за основу при ухваленні вироку. Наявність на досудовому розслідуванні кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000892 від 23.11.2017 р. на підставі заяви ОСОБА_3 , в межах якого жодній особі не пред`явлено підозру, на думку суду, не свідчить про наявність в суду об`єктивних підстав вважати про наявність у потерпілої мотивів давати суду завідомо неправдиві показання та оговорювати у вчиненні злочину обвинувачену.

У той же час, показання обвинуваченої ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб її захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, показання обвинуваченої ОСОБА_3 , надані нею під час допиту, що нею удари ані рукою, ані ногою потерпілій не наносились, не узгоджуються із наведеним вище висновком експерта № 733 від 24.11.2017 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча, синця лівого стегна. Є нелогічним, що зазначені тілесні ушкодження потерпіла могла спричинити собі сама, як стверджувалось стороною захисту, коли намагалась перелізти через паркан, оскільки як вбачається із доказів, досліджених у судовому засіданні і підтверджено самою обвинуваченою ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_6 тільки намагалась наступити на невисоке металеве загородження для клумби, що примикало до паркану. При цьому суд звертає увагу на послідовні та стабільні показання потерпілої та трьох свідків щодо нанесення обвинуваченою ОСОБА_3 ударів рукою та ногою потерпілій ОСОБА_6 .

Крім того, із досліджених відеозаписів вбачається, що між обвинуваченою та потерпілою відбувалась штовханина, під час якої ОСОБА_3 руками хапала потерпілу ОСОБА_6 ; інших осіб, які б могли вступити у тілесний контакт із потерпілою, який би міг мати наслідком спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, вказані матеріали не містять. Крім того, жоден із допитаних свідків не надав показання, що хтось інший, аніж обвинувачена ОСОБА_3 , фізично взаємодіяв з потерпілою; дії самих свідків були направлені відносно обвинуваченої, з метою відтягнути руку останньої від капюшона ОСОБА_6 та блокувати руку обвинуваченої, щоб унеможливити нанесення ударів потерпілій.

При цьому, показання потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 наданими під час проведення слідчого експерименту, також відповідають судово медичним даним виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.

Суд також критично відноситься до показань обвинуваченої ОСОБА_3 про відсутність в неї умислу на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, враховуючи наступне.

Під час судового розгляду справи встановлено, що до подій 10.11.2017 р. між потерпілою та обвинуваченою не було особистих неприязних відносин, які б дозволили розцінювати дії обвинуваченої щодо потерпілої як такі, що були вчинені з інших причин, аніж у зв`язку зі здійсненням потерпілою службової діяльності. Конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був розпочатий саме обвинуваченою, яка відмовилася випустити потерпілу за межі свого домоволодіння, вимагаючи повернути підписаний обвинуваченою документ. При цьому, безпосередньо штовханину було ініційовано також обвинуваченою в момент, коли ОСОБА_6 повторно зробила спробу залізти на підвищення біля паркану, а ОСОБА_3 схопила правою рукою ОСОБА_6 , різко потягла останню до себе.

Враховуючи достатньо довгу тривалість штовханини (за показаннями обвинуваченої приблизно 10-20 хвилин, за показаннями свідка ОСОБА_8 приблизно 35 хвилин, за показаннями свідка ОСОБА_9 20-25 хвилин), значну перевагу обвинуваченої у вазі та силі над потерпілою, що особливо вбачається із останнього відеозапису, коли ОСОБА_3 тримає ОСОБА_6 лише однією рукою за капюшон, змусивши останню тривалий час перебувати у нахиленому лицем до землі положенні, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 не носили спонтанний і ситуаційний характер, як на тому наголошувала сторона захисту. Крім того, наносячи потерпілій удари взутою у чоботи ногою, як про це надали показання потерпіла та свідки, обвинувачена не могла не передбачати можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Пояснення обвинуваченої про те, що вона не могла завдати удари ногою, оскільки була вдягнута у плаття, також не знайшли свого підтвердження під час дослідження доказів, оскільки із відеозаписів вбачається, що одягнуте на ОСОБА_3 плаття жодним чином не обмежувало її рухів.
Крім того, судовій оцінці підлягає і поведінка обвинуваченої після того, як вона відпустила капюшон потерпілої, яка виразилась у тому, що згідно показань потерпілої та свідків, коли всі співробітники ПАТ «Дніпропетровськгаз» сіли у службову машину, ОСОБА_3 підбігла до машини та вдарила ногою у заднє крило.

Отже, визначаючи форму вини обвинуваченої ОСОБА_3 , суд виходив з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченої, обстановки, яка передувала вчиненню злочину, локалізації тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченої стосовно потерпілої до та після вчинення злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у обвинуваченої ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які склалися у зв`язку із здійсненням ОСОБА_10 своєї службової діяльності, виник умисел на завдання потерпілій тілесних ушкоджень, а тому вона повинна нести відповідальність за фактично спричинені тілесні ушкодження, які, в свою чергу, являються однією із ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.350 КК України.

При цьому суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Таким чином, суд, створивши рівні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та доходить висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження службовій особі у зв`язку з її службовою діяльністю, доведена повністю та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 350 КК України.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки двох малолітніх дітей та місце постійного проживання, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 350 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.
З огляду на встановлене, керуючись принципами справедливості, домірності, пропорційності та індивідуалізації покарання, враховуючи те, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вчинений нею злочин не є тяжким, обвинувачена є матір`ю двох малолітніх дітей, яких виховує самостійно, має позитивні характеристики з місця постійного проживання, працює, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без її ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде домірним покаранням вчиненому злочину, відповідати превентивним цілям кримінального Закону, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченої норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

В рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 3050,00 грн. та моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., завданих кримінальним правопорушенням. Проте, під час судового розгляду від потерпілої надійшло клопотання про залишення зазначеного позову без розгляду.

Відповідно до ч.5 ст. 127 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи диспозитивність кримінального та цивільного судочинства, суд приходить до висновку про задоволення заявленого потерпілою клопотання про залишення цивільного позову без розгляду.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 127,369-371, 374 КПК України, ст. 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 про залишення цивільного позову без розгляду - задовольнити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Речовий доказ: оптичний диск №R 80691139 з відеозаписами VID_20171110_131025, VID_20171110_131944, VID_20171110_132318, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження №0000891 від 23.11.2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченій.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1