ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/946/20 Справа № 202/4330/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року про скасування випробування та направлення до відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року було скасовано призначене засудженому вироком суду покарання з випробування та направлено ОСОБА_8 в порядку ч. 2 ст. 57 КВК України відбувати покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Як встановлено судом, вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 263, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
Засудженому органом пробації було направлено виклик на 23 вересня 2019 року за яким він не з`явився. Згодом були розпочаті заходи по встановленню місця мешкання засудженого, ОСОБА_8 був розшуканий співробітниками уповноваженого органу з питань пробації та 30 вересня 2019 року був ознайомлений з обов`язками покладеними на нього судом: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання. Того ж дня засудженому було винесено постанову про дні явки на реєстрацію, згідно з якою він повинен з`являтися на реєстрацію кожен другий та четвертий вівторок кожного місяця. А також ОСОБА_8 було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбуття призначеного покарання, за ухилення від постановки на облік уповноваженого органу з питань пробації.
Під час надання пояснень, ОСОБА_8 повідомив про те, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Через чергові неявки засудженого для реєстрації, у ході перевірки вказаного місця проживання інспекторами було виявлено, що за цією адресою знаходиться занедбана будівля, де ніхто не мешкає. Пізніше неодноразово вводив у оману орган пробації, називаючи неіснуючі адреси свого проживання.
Засуджений ОСОБА_8 12 листопада 2019 року та 10 грудня 2019 року не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, причин неявки не повідомив, підтверджуючі документи не надав.
В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджують поважність причин неявки засудженого до органу пробації.
Таким чином, ОСОБА_8 , будучи ознайомленим з умовами та порядком відбуття покарання визначеного вироком суду, а також наслідками їх невиконання, свідомо систематично не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, посилаючись на свою хворобу, однак жодного разу не надав підтверджуючі документи з цього приводу, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 не бажає стати на шлях виправлення без реального відбування покарання, а тому засуджений підлягає направленню для реального відбування призначеного судом покарання.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року та постановити нову, якою відмовити у задоволення подання начальника Індустріального РВ філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області щодо скасування ОСОБА_8 випробування та направлення його для реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком суду.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник обвинуваченого посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо скасування випробування та направлення засудженого для реального відбуття покарання не було належним чином з`ясовано всі обставини справи, зокрема, не досліджено, чи дійсно в діях засудженого було ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.
Позиції учасників кримінального провадження.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника засудженого, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, підставою для скасування покарання з випробування та направлення засудженого для реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року, за ч. 1 ст. 263 КК України, стало те, що ОСОБА_8 не з`являвся за викликами до органу пробації, а місцем проживання засудженого виявилася занедбана будівля, де ніхто фактично не мешкає, а сам засуджений вводив органи пробації в оману постійно вказуючи неіснуючі адреси.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на наступне.
Так, в матеріалах судової справи відсутні будь-які відомості, стосовно перевірки місця проживання засудженого ОСОБА_8 інспекторами пробації, на які вони посилались в поданні, і які були покладені судом першої інстанції в мотивувальну частину рішення щодо наявності правових підстав для скасування засудженому покарання з випробуванням та направлення його для реального відбуття покарання у виді позбавлення волі. Окрім цього, відсутні відомості, за якими можливо підтвердити викладену начальником органу пробації обставину щодо того, що за вказаною засудженим адресою знаходиться занедбана будівля, жодних доказів на підтвердження такого викладу обставин матеріали справи не містять.
Також, в поданні було вказано, що засуджений12 листопада 2019 року та 10 грудня 2019 року, не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, причин неявки не повідомив, проте, підтверджуючі документи органом пробації надано до суду разом з поданням не було.
Водночас, при відібранні пояснень в засудженого 26 листопада 2019 року інспектором органу пробації було порушено ст. 16 Закону України Про пробацію, а саме, порушено правову процедуру, пов`язану з дотриманням прав та свобод засудженого: ОСОБА_8 , який не має юридичної освіти та знань в галузі права не були роз`яснені права засудженого передбачені положеннями ст. ст. 10, 63 Конституції України, про що відсутній особистий підпис засудженого у відібраному поясненні. Крім того, засудженому в порушення ст. 8 КВК України, не було роз`яснено його право на право правову допомогу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що винесене органом пробації перше попередження засудженому, яке передувало поданню про скасування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_8 для реального відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком суду, є необґрунтованим, оскільки органом пробації на підтвердження наявності з боку засудженого порушень обов`язків покладених на нього положеннями ст. 76 КК України не було надано жодного належного та достатнього доказу, у звязку з чим, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року та постановити нову, якою у задоволенні подання органу пробації щодо направлення засудженого для реального відбуття покарання відмовити.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року про скасування випробування та направлення до відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання начальника Індустріального РВ філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_8 до позбавлення волі для відбування призначеного покарання відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4