Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2020 року місто Луцьк

Волинської апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000019 від 29.05.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:
18 грудня 2019 року старший слідчий з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором, звернулася в суд із клопотанням про накладення арешту на алкогольні напої, вилучені в ході огляду 14.12.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 2521 ящиків алкогольних напоїв марки «Фраголіно Россо» по 6 пляшок в кожному (в одному з ящиків - 4 пляшки, в інших - по 6) загальною кількістю 15124 пляшки та 2521 ящиків алкогольних напоїв марки «Фраголіно Б`янко» по 6 пляшок в кожному, загальною кількістю - 15126 пляшок.
Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 29.05.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України.
В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що особи з числа жителів Луцького району Волинської області здійснюють незаконне придбання, зберігання та транспортування з метою збуту та збут на території Волинської області незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: фальсифікованих алкогольних напоїв, маркованих підробленими марками акцизного податку.
14.12.2019 на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області було проведено огляд в житлових, складських та гаражних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_10 з метою відшукання незаконно виготовлених підакцизних товарів, чорнових записів та грошових коштів, отриманих внаслідок незаконної діяльності. В ході проведення огляду виявлено та вилучено : 2521 ящиків алкогольних напоїв марки «Фраголіно Россо» по 6 пляшок в кожному (в одному з ящиків - 4 пляшки, в інших - по 6) загальною кількістю 15124 пляшки та 2521 ящиків алкогольних напоїв марки «Фраголіно Б`янко» по 6 пляшок в кожному загальною кількістю 15126 пляшок.
В ході огляду власником майна ОСОБА_7 не надано документів, які підтверджують, що складські приміщення за адресою проведення огляду від 14.12.2019, а саме: АДРЕСА_1 внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання підакцизних товарів (алкогольних напоїв), а також документів на підтвердження належної якості алкогольної продукції.
Прийняття алкогольних напоїв на товарний склад, що внесений до Єдиного державного реєстру місць зберігання відповідних алкогольних напоїв вимагає їх прийняття на баланс відповідного суб`єкта підприємницької діяльності і відображення товару у відповідному обліку. У свою чергу ухилення від надання суду такого доказу вказує на порушення правил обліку підакцизних товарів.
Згідно Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» №1393-ХІV від 14.01.2000 (із змінами та доповненнями) встановлено, що продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції є неякісною та небезпечною продукцією. А неякісна та небезпечна продукція підлягає обов`язковому вилученню з обігу.
На думку слідчого, вилучені під час здійснення огляду 14.12.2019 за адресою: АДРЕСА_1 підакцизні товари є тими матеріальними об`єктами, які є предметом розслідуваного кримінального правопорушення за ч.1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнані речовим доказом, а тому необхідним є накладення арешту.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою повністю задовольнити клопотання про накладення арешту на майно, вилучене 20.12.2019 за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0000019. Вважає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що вказане майно необхідно арештувати з метою збереження речових доказів.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст.2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у накладенні арешту на майно, вилучене в ході обшуку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначене поняття речового доказу.

Як вбачається з клопотання, доданих до нього матеріалів та апеляційної скарги стороною обвинувачення не доведено відповідність вищевказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає зазначеним критеріям та не доведено можливість використання вилученого майна, як доказу саме у кримінальному провадженні №0000019 від 29.05.2019 року. Оскільки майно, яке зазначене в клопотанні старшого слідчого, не є матеріальним об`єктом, чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, як вбачається з висновку експертного дослідження Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 27.12.2019 року №169 надані на дослідження зразки рідин у 6 (шести) скляних пляшках з етикетками «Фраголіно Россо» та у 6 (шести) скляних пляшках з етикетками «Фраголіно Б`янко», є напоєм на основі виноградного вина, який відповідає написам на етикетках пляшок з урахуванням допустимого середнього відхилу об`єму від номінальної місткості, гранично допустимого абсолютного відхилу значень об`ємної частки етилового спирту та масової концентрації цукру для вин.

Зважаючи на вищевикладений висновок експертного дослідження і відповідно до п.6 ст.226 Податкового кодексу України вилучені в ході огляду 14.12.2019 року за адресою: Луцький район, с. Смолигів, вул. Механізаторів, 2 алкогольні напої не потребують маркування марками встановленого зразка.
Також, відповідно до договору про надання послуг відповідального зберігання від 21 грудня 2019 року ТзОВ «Маджестіко Україна» передало на відповідальне зберігання Волинській філії «Фенікс» ТзОВ «Елліпсіс» 5042 ящиків ароматизованих газованих спиртовмісних напоїв на основі білого та рожевого вина об`ємом 0,75 літра, вміст алкоголю 7% (з них «Фраголіно Россо» 15126 пляшки та «Фраголіно Б`янко» загальною кількістю - 15126 пляшок.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, з тами висновком погоджується і апеляційний суд.

Доводи викладені прокурором в апеляційній скарзі про необхідність скасування ухвали слідчого судді та задоволення клопотання слідчого не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 20 грудня 2019 року якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 29.05.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: