№ 207/2250/19
№ 1-кп/207/192/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000754 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середньо-технічна, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року, зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2014 року на користь матері ОСОБА_6 .

Однак ОСОБА_4 , знаючи про свої обов`язки, покладені на нього судом, допустив заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, згідно розрахунку заборгованості від 05.06.2019р., наданим Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 03.04.2018 року по 05.06.2019 року включно складає 26403,81 грн. Матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не надавав. Вище вказані дії ОСОБА_4 призвели до утворення заборгованості зі сплати аліментів за період з 03.04.2018р. по 05.06.2019р. включно у сукупності 26403,81 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи працездатним, тривалий час не працював, у період з 23.06.2017 року по 02.04.2018 року перебував на обліку як безробітний в Кам`янському міському центрі зайнятості, отримував допомогу по безробіттю, 02.04.2018 року був знятий з обліку на підставі особистої заяви, у зв`язку з відмовою від послуг.

ОСОБА_4 участі у вихованні доньки ОСОБА_5 не приймає, матеріальну допомогу не надає.

При цьому, 14.09.2017 року Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське він був повідомлений про необхідність щомісячної виплати аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки, а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 КК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 03.04.2018 року по 05.06.2019 року включно, що в твердій грошовій формі складає 26403,81 грн. і його дії, відповідно до ст. 164 КК України, кваліфікуються як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та призвели до виникнення заборгованості по виплаті таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів, тобто суму більше ніж 6746,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі та надав показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчиненого кримінального правопорушення, щиро розкаявся, пояснив, що відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року, він зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2014 року, на користь матері ОСОБА_6 , однак аліменти на утримання доньки не сплачував у зв`язку з тим, що не має коштів, так як він не працює, доходів ніяких не має. У вчиненні злочину щиро розкаявся. Просив суд розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини справи він не оспорює, погоджується з кваліфікацією, це є його добровільна позиція.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Цивільний позов не заявляла. Покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Окрім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується: рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.05.2014 року, яким з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2014 року, на користь матері ОСОБА_6 (ар.с. 16); розрахунком заборгованості виданим Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 03.04.2018 року по 05.06.2019 року включно, ОСОБА_4 нараховано до сплати 26403,81 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці (ар.с. 22).

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) встановлена та доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, скарг на нього від сусідів не надходило, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст.67 КК України не встановлено.

Окрім того, суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, ризик небезбеки для суспільства оцінюється як низький та виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, досудову доповідь органу пробації, враховуючи думку потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання, а також те, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ОСОБА_4 , має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому з урахуванням всіх вищеперелічених обставин, та беручи до уваги думку прокурора, який вважав за необхідне призначити покарання у вигляді громадських робіт, суд приходить до висновку, що єдино необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є міра покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові доказі по справі відсутні.

Керуючись ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді ста годин громадських робіт.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 не обирати.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1