Справа № 368/173/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2020 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши клопотання в кримінальному провадженні № 0000064, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 246 ч. 1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, -
ВСТАНОВИВ :
19 лютого 2020 року слідчий слідчого відділення Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000064, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 246 ч. 1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.
Дане клопотання обґрунтовано тим, що 14.02.2020 року в чергову частину Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення про те, що невідомі особи в с. Переселення, Кагарлицького району, Київської області поряд з автодорогою «Київ-Знам`янка», здійснили незаконну порубку дерев.
По даному факту внесені відомості до ЄРДР № 0000064 від 14.02.2020 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом незаконної порубки лісу.
14.02.2020 р. працівниками поліції встановлено автомобілі, на яких здійснювалося незаконне перевезення дерев, а саме: автомобіль марки "КАМАЗ", 55101 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки "КАМАЗ", 55102 д.н.з. НОМЕР_2 . Водії вищевказаних автомобілів належних документів на перевезення дерев не надали.
14.02.2020 р. під час проведення працівниками Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області огляду місця події, а саме: території лісосмуги в с. Переселення, Кагарлицького району, Київської області поряд з автодорогою «Київ-Знам`янка», виявлено бензопилу марки "Oleo Mac", помаранчевого кольору, яку в подальшому визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та вилучено до Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області.
14.02.2020 р. згідно постанови слідчого про визнання речових доказів бензопилу марки "Oleo Mac", помаранчевого кольору визнано речовим доказом та поміщено до кімнати зберігання речових доказів Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області.
В ході проведення досудового розслідування з показань осіб отримано відомості про те, що вказана вище бензопила імовірно належить ПСП «Переселенське-К».
Згідно вимог ст. 98 КІ1К України у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки являються предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.
Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого Існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Підставою для арешту вказаного майна є достатність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Метою арешту вилучених речей є забезпечення їх збереження як речових доказів.
Арештувати належить виявлену та вилучену 14.02.2020 під час проведення працівниками Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області огляду місця події, бензопилу марки "Oleo Mac", помаранчевого кольору.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій він просить Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна. Зобов`язати слідчого повернути незаконно вилучене майно, обґрунтовуючи заяву наступним. 14.02.2020 р., на виконання доручення керівництва, ним було направлено працівників підприємства для розчистки, від чагарників та сухостою, орендованих сільськогосподарських земельних ділянок з метою їх підготовки для весняно-польових робіт. Роботи з розчистки сільськогосподарських земель проводилися на 74 кілометрі автодороги Київ-Знам`янка. О 10 годині йому зателефонували працівники підприємства та повідомили, що працівники поліції вилучили майно, а саме: 2 автомобілі КАМАЗи та бензопилу, і не повертають, вимагають надати правовстановлюючі документи на земельні ділянки. На вимогу працівників поліції ним надано документи щодо земельних ділянок, розташованих на 74 кілометрі автодороги Київ-Знам`янка, з зазначенням кадастрового номеру та іншої вичерпної і необхідної інформації. Щодо бензопили він повідомив, що вона належить йому на праві приватної власності впродовж декількох років і документи на неї не збереглися, оскільки він планував її використовувати виключно для власних господарських потреб. В кінці їхньої розмови йому запропонували взяти автомобілі під відповідальне зберігання, а бензопилу забрати у райвідділі поліції. 28.02.2020 слідчим суддею Кагарлицького районного суду проводиться розгляд клопотання слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000064 від 14.02.2020. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється на підставах та в порядку, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється шляхом вилучення речі в її фактичного володільця, обмеження її перенесення або перевезення. Поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомити свого керівника про тимчасове обмеження фактичного володіння річчю особи, а також зобов`язаний скласти протокол про здійснення тимчасового обмеження фактичного володіння річчю та вручити протокол цій особі. Однак, в порушення вищезазначених вимог Закону працівники поліції протокол тимчасового обмеження фактичного володіння річчю не склали та не вручили. Частиною 5 ст. 371 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Всупереч вимог КПК слідчий органу досудового розслідування у кримінальному провадженні звернувся до суду лише через 5 днів після вилучення майна, а не повернув володільцю, як це визначено КПК, хоча граничний термін звернення до суду минув 17.02.2020. Правомірність володіння майном ніким не оспорюється, а тому позбавлення його права користуватись та розпоряджатись майном, за відсутності відомостей про причетність до вчинення злочину, передбаченого ст. 246 ч. 1 КК України, в даному випадку також призвело б до незаконного обмеження моїх прав, як власника незаконно вилученого майна. Крім цього, досудове розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 КК України, за змістом диспозиції якого встановлена кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є. доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Ч . 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню. Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обгрунтованого рішення, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинно бути враховано; існування обгрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, не може перешкоджати здійсненню нормальної господарської діяльності юридичної особи, майно якої арештовано. Крім цього, станом на 28.02.2020 р. слідством не встановлені будь-які дані про шкоду, яка заподіяна кому-небудь в результаті вищевказаних подій та її розмір. Відомості щодо потерпілого, якому завдана можлива шкода відсутні.
Прокурор в судовому засідання клопотання підтримала та просила клопотання підтримати.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Так, слідчим відділення Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 14.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 1 КК України.
Як вбачається із матеріалів клопотання, що 14.02.2020 року в чергову частину Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення про те, що невідомі особи в с. Переселення, Кагарлицького району, Київської області поряд з автодорогою «Київ-Знам`янка», здійснили незаконну порубку дерев.
14.02.2020 р. працівниками поліції встановлено автомобілі, на яких здійснювалося незаконне перевезення дерев, а саме: автомобіль марки "КАМАЗ", 55101 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки "КАМАЗ", 55102 д.н.з. НОМЕР_2 . Водії вищевказаних автомобілів належних документів на перевезення дерев не надали.
14.02.2020 р. під час проведення працівниками Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області огляду місця події, а саме: території лісосмуги в с. Переселення, Кагарлицького району, Київської області поряд з автодорогою «Київ-Знам`янка», виявлено бензопилу марки "Oleo Mac", помаранчевого кольору, яку в подальшому визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та вилучено до Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області.
14.02.2020 р. згідно постанови слідчого про визнання речових доказів бензопилу марки "Oleo Mac", помаранчевого кольору визнано речовим доказом та поміщено до кімнати зберігання речових доказів Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області.
Відповідно ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є арешт майна.
Арешт на майно накладається винятково на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Повернення вказаного вище майна унеможливить проведення даних слідчих дій та забезпечення ефективного досудового розслідування.
Таким чином вилучене майно є важливим речовим доказом, без яких іншим способом розкрити кримінальне правопорушення та довести вину винних осіб неможливо, а тому це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Слідчий суддя відкидає твердження власника майна про пропущення строку звернення з даним клопотанням, оскільки клопотання було подано 17.02.2020 р. через Укрпошту, та отримано Кагарлицький районним судом 19.02.2020 р. (а.с. 23).
В даному випадку завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя бере до уваги, що вилучене майно є речовим доказом по кримінальному провадженню, тобто є матеріальним об`єктом, який містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У даному випадку застосування арешту буде розумним і співрозмірним заходом забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи, що описане вище майно є важливим речовим доказом, предметом та знаряддям злочину, з метою забезпечення кримінального провадження, необхідності проведення експертиз та збереження речових доказів, вважаю за потрібне задовольнити клопотання слідчого ОСОБА_4 , наклавши арешт на вилучене майно.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Кагарлицького відділення Обухівського відділу ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт тимчасом вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на виявлену та вилучену 14.02.2020 р. під час проведення працівниками Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області огляду місця події, - бензопилу марки «Oleo Mac», помаранчевого кольору, власником якої ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим слідчого відділення Кагарлицького відділення Обухівського відділу ГУ НП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 .
Про виконання ухвали суду направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя : ОСОБА_1