Єдиний унікальний номер №: 378/317/20
Провадження № 1-кс/378/37/20
УХВАЛА

"11" квітня 2020 р. смт. Ставище

Слідчий суддя Ставищенського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшло вказане клопотання з посиланням на те, що в провадженні СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000074, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України по факту вбивства ОСОБА_7 .

9 квітня 2020 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України затримано.

09.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Посилаючись на викладене та на ті обставини, що ОСОБА_6 характеризується позитивно, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, працює директором ТОВ «Любомир-3», однак підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 15 років, у зв`язку з чим з метою уникнення покарання останній може покинути межі Ставищенського району та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також, перебуваючи на волі, може чинити тиск на свідків, що вже допитані у кримінальному провадженні і є членами його сім`ї, а також на інших свідків та потерпілих, чим перешкоджатиме проведенню досудового слідства та судовому розгляду, слідчий просить обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий підтримав доводи клопотання, просить його задовольнити.

Прокурор вважає, що клопотання підлягає задоволенню з тих самих мотивів, на які посилається слідчий.

Захисник заперечує проти задоволення клопотання, зазначивши, що ризики, на які посилається слідчий для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами. ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, злочин скоїв не умисно, захищаючись від потерпілого та захищаючи своє життя та життя сина, який був з ним в приміщенні його приватного господарського комплексу та захищаючи майно, останній був сильнішим за нього, попередньо погрожував йому, тому іншим шляхом припинити його дії він не мав можливості; ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, є інвалідом ІІ групи; доказів можливості впливати на свідків або можливості ухилитись від слідства і суду, тому просить відмовити в задоволенні клопотання.
Підозрюваний заперечує проти задоволення клопотання, заявивши, що він лише захищався від нападу на нього та його сина та просить застосувати до нього домашній арешт.

Розглянувши клопотання та дослідивши подані матеріали, заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000074, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до оголошеної підозри ОСОБА_6 09.04.2020, близько 05 години, ОСОБА_6 , знаходячись на території ТОВ «Любомир-3» по вул. Лісовій (Пархоменка), 41 в с. Винарівка Ставищенського району Київської області, з мотивів особистих неприязних відносин та помсти за неправомірні дії ОСОБА_7 , з метою умисного вбивства останнього, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій та незворотність їх наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 й бажаючи їх настання, умисно, із вогнепальної зброї двохствольної гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ-54», заводський № НОМЕР_1 , здійснив підряд два постріли в ОСОБА_7 . Внаслідок здійснення пострілів ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді 96 вхідних вогнепальних ран з проникненням у черевну порожнину та пошкодженням внутрішніх органів, які є небезпечними для життя в момент спричинення, та внаслідок яких останній помер на місці події.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 та під час розгляду клопотання вказав, що на його думку інкримінована йому підозра не відповідає обставинам вчиненому злочину, і правова кваліфікація є не вірною, оскільки в момент події, що сталася 09.04.2020, близько 05 години, на території ТОВ «Любомир-3» по вул. Пархоменка, 41 в с. Винарівка, він обороняючись в в належному йому приміщенні, де був із неповнолітнім сином, від неправомірних дій та нападу ОСОБА_7 , який бив по вікнах та дверях невідомими предметами, погрожував здійснити підпал, із мисливської рушниці здійснив два постріли з метою залякування нападника, та не вів прицільну стрільбу у бік останнього, при цьому була темна пора доби.

Сторона обвинувачення на підтвердження обґрунтованості підозри посилається на такі докази: рапорти оперативного чергового Ставищенського ВП від 09.04.2020 про те, що до Ставищенського ВП від невідомої особи надійшло повідомлення про стрільбу біля кафе «Любомир» по вул. Лісовій, 41 в с. Винарівка Ставищенського району; протоколи огляду місця події від 09.04.2020, показання свідка ОСОБА_8 від 09.04.2020, який є сином підозрюваного, і який підтвердив показання свого батька; показання свідка ОСОБА_9 від 09.04.2020, яка є дружиною підозрюваного, і яка підтвердила факти висловлювання погроз ОСОБА_7 напередодні події; показання потерпілої ОСОБА_10 від 09.04.2020, яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_7 , та зазначила що її син неодноразово лікувався від психічних розладів та останнім часом мав загострення психічної хвороби, тому поводив себе агресивно та часом неадекватно; лікарське свідоцтво про смерть № 57 від 09.04.2020, згідно якого встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок гострої крововтрати з причини вогнепального поранення тулубу з ушкодженням внутрішніх органів.

Відповідно до ч.ч.1- 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
При розгляді клопотання встановлено, що 9 квітня 2020 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України затримано. Цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.ї

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену, зокрема, в пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції(правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Таким чином, окрім наведеного вище, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу підозрюваному, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, в яких викладено принципи, яких дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Перевіряючи обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши обставини, викладені у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, які свідчать про наявність обґрунтованих ризиків, що є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки всі наведені слідчим та прокурором ризики мають характер припущень, та не підтверджені доказами.
Відповідно до наданих матеріалів, після настання події підозрюваний ОСОБА_6 не намагався зникнути або переховуватись від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню, тому посилання слідчого на те, що він, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинений ним особливо тяжкий злочин, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не заслуговують на увагу.
Посилання слідчого на можливість ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків, які є близькими родичами, та потерпілу є лише припущенням. Матеріали не містять доказів залякування, вмовляння або іншого незаконного методу впливу на будь-кого з них чи на потерпілу (матір ОСОБА_7 ), яка не була свідком події, і вже дала покази, зазначившищо її син неодноразово лікувався від психічних розладів та останнім часом мав загострення психічної хвороби, тому поводив себе агресивно та часом неадекватно. Тобто, наведений слідчим ризик не підтверджений та носить характер припущень.
Крім показань ОСОБА_10 (матері потерпілого) про агресивну поведінку її сина в матеріалах справи міститься вимога (спец перевірка) станом на 09.04.2020, відповідно до якої ОСОБА_7 раніше судимий за вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, та звільнений 2 червня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію», відповідно до ст.. 89 КК України вказана судимість не погашена; крім того на розгляді у Бердичівському районному суді Житомирської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189 та ч. 2 ст. 289 КК України та останньому обрано міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.
Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, судове рішення повинно забезпечити не тільки права потерпілого, а й права підозрюваного, високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону, за ознаками якого кваліфікуються дії підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує норми статті 62 Конституції України, що є нормами прямої дії щодо презумпції невинуватості підозрюваного, тому під час розгляду клопотання враховується можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.
Слідчий суддя не може погодитись зі слідчим та прокурором, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, а тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому необхідно погодитися з думкою підозрюваного, що в даному випадку необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, яким є домашній арешт.
Відповідно до копії договору купівлі продажу від 27 листопада 2003 року ОСОБА_6 є співвласником комплексу нежитлових будівель в АДРЕСА_1 . Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Ставищенська центральна районна лікарня» № 388 від 10.04.2020 ОСОБА_6 перебуває на лікуванні в неврологічному відділенні КНП "Ставищенська ЦРЛ" з 09.04.2020 року з Ds: гіпертонічна хвороба ІІІ, кризовий перебіг. Церебральний атеросклероз. Повторне ГПМК за ішемічним типом в системі правої СМА з лівостороннім помірним геміпарезом, лівосторонньою гемігіпестезією. Наслідки перенесеного ГПМК (2018 рік) в ВББ, вестибуло-координаторні розлади. Дисциркуляторна та діабетична енцефалопатія ІІ з вираженим церебрастенічним синдромом, астено-невротичним синдромом.

Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, беручи до уваги тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , його особу, який є інвалідом ІІ групи, раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, є директором ТОВ «Любомир 3», обставини скоєння злочину, що передували події вбивства та які змусили його з метою захисту скористатися зброєю - знаряддям вбивства, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати запобіжний захід, який унеможливить вплив підозрюваного на потерпілу, а також вплив підозрюваного на хід розслідування в цілому і зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків - цілодобовий домашній арешт.
Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно п.2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.
Керуючись ст. ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 181, 183- 184, 193-194, 196, 202, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відмовити.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , одруженого, освіта базова вища, працюючого директором ТОВ «Любомир 3», маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда ІІ групи, жителя АДРЕСА_4 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло - квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_6 додатковий обов`язок відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України у вигляді:

- прибувати до слідчого, прокурора, в суд за кожною вимогою;

Датою закінчення дії ухвали вважати 7 червня 2020 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 4, 5 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно постановити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
На ухвалу може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1