Справа №359/4022/20
Провадження №1-в/359/165/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 червня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації клопотання начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_3 про приведення вироків Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року, Заводського міськрайонного суд м. Запоріжжя від 14.11.2016 року, Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :
28.05.2020 року начальник державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про приведення вироків Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року, Заводського міськрайонного суд м. Запоріжжя від 14.11.2016 року, Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 . Зазначивши, що у вироці Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року немає посилання щодо врахування при призначенні покарання вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2016 року та вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, та, окремо, просив уточнити залік за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року чи підлягає врахуванню в порядку ч. 5 ст. 72 КК України.

В судове засідання прокурор, представник колонії та засуджений не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуття в судове засідання учасників процесу в даному кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали поданого клопотання та особову справу на засудженого суд приходить до наступних висновків.

Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року ОСОБА_4 призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, с. 70, ст. 71 КК України у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 08.08.2016 року.

Згідно вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2016 року ОСОБА_4 призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 15.12.2016 року.

Згідно вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року ОСОБА_4 призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 21.08.2017 року.

Згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року ОСОБА_4 призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 30.08.2019 року.

Для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_4 виникла необхідність у приведенні вищезазначених вироків, ухвалених відносно нього, у відповідність із законодавством України.

Клопотання, у відповідності до вимог ст. 539 КПК України, підлягає розгляду Бориспільським міськрайонним судом Київської області, зважаючи на те, що засудженого направлено для відбування покарання до Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119».

Зважаючи на викладене, перешкод для розгляду клопотання в суді не встановлено.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

У п. 1 постанови Пленуму Пленум Верховного Суду України Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вказано, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року ОСОБА_4 призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України та на підставі ст. 70, ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належному ОСОБА_4 майна, та зараховано на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 11.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Згідно вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2016 року ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року остаточно призначено покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить ОСОБА_4 .

Згідно вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року остаточно призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. В той же час, суд бере до уваги, що даним вироком не було враховано вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2016 року.

Згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та зараховано у строк відбуття покарання на підставі ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25.05.2018 року до вступу вироку в законну силу.

Суд бере до уваги, що згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року було враховано вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, однак останнім не було в свою чергу взято д уваги та враховано вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2016 року, що потребує роз`яснення та приведення у відповідність останніх.

У цьому зв`язку застосуванню підлягають положення ст.ст. 70, 71 КК України, оскільки судом встановлено, що відносно засудженого постановлено чотири вироки, що набрали законної сили, покарання за якими пов`язані з реальним позбавленням волі ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, остаточно слід визначити ОСОБА_4 за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року з врахуванням вироків Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року, Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2016 року, Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Окрім цього, згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року ОСОБА_4 зараховано на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 11.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, однак не конкретизовано сам період який підлягає зарахуванню.

У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до 20.06.2017 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведення судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

При цьому, як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 223 20/0/4 16 від 11.01.2016 р. про висловлення позиції щодо застосування окремих положень Закону України від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Так, ОСОБА_4 на підставі протоколу затримання було затримано 11.12.2015 року, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року вступив в законну силу 08.08.2016 року. А тому ОСОБА_4 за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року підлягає зарахуванню судом строку попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі термін з 11.12.2015 року по 08.08.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :
Клопотання начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_3 про приведення вироків Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року, Заводського міськрайонного суд м. Запоріжжя від 14.11.2016 року, Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Привести вирок Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019 року, з врахуванням вироків Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року, Заводського міськрайонного суд м. Запоріжжя від 14.11.2016 року, Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 7 (сім) місяців з конфіскацією майна.

Зарахувати засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання, період його перебування в установі попереднього ув`язнення з 11.12.2015 року по 08.08.2016 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду складена та оголошена 05.06.2020 року.

Суддя: ОСОБА_1