Провадження 1-в/193/27/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
23 січня 2020 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Софіївка в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2019 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд задовольнити його.

Представник адміністрації колонії заперечує проти клопотання засудженого.

Прокурор підтримав думку представника колонії, заперечує проти клопотання засудженого.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків,установлених у загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання,і неповинне перевищувати невідбутного строку покарання, призначеного вироком. Відповідно до ч.3 цієї ж статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. За змістом даної норми заміна покарання на більш м`яке покарання є правом, а не обов`язком суду.
Для застосування такої заміни, згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.
Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 1/2 строку призначеного покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р. передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до коментованої ст. 82 КК України, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 засуджений 27.07.2015 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 263 ч.1; 75; 76 КК України до 5 років позбавлення волі умовно іспитовий строк 3 роки. По даній справі засуджений 16.03.2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 309 ч.2; 71 ч.1, 72 ч.5 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі. Знову засуджений 06.06.2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3; 70 ч.4 ; 72 ч.5 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 з 22.06.2018 року був направлений на лікування в Державну установу «Бучанська виправна колонія ( № 85 )» характеризувався негативно. Мав одне стягнення, заохочень не мав. З 07.10.2018 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45 )». За власним бажанням без оплати праці залучений до роботи днювального. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Три раз заохочувався. Заохочення було дане за те, що засуджений без оплати праці працює днювальним до роботи ставиться добросовісно. Стягнень не мав.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_5 був раніше судимий та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, під час іспитового строку на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність скоївши новий злочин.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі.
За таких обставив, враховуючи дані про особу засудженого, суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.
На підставі ст.82 КК України, ст.ст. 376 ч.2, 536-539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали буде 27 січня 2020 року о 16 годині 50 хв.

Суддя ОСОБА_1