Справа № 487/1694/20
Провадження № 1-кс/487/2298/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
03.04.2020 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 06.03.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 звернувся із клопотанням про арешт майна, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на нерухоме майно будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: ВВМ/488077, виданий 06.10.2004, Знамянський районний державний нотаріус; форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 1/2.

Підставою звернення стало те, що з метою забезпечення конфіскації майна та можливого цивільного позову, виникли необхідність здійснити арешт вищезазначеного майна, що належить ОСОБА_5 .

В судове засідання слідчий не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, є диспозитивність, яка полягає зокрема у тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч.ч. 1, 3 статті 26 КПК України.).

Враховуючи той факт, що слідчий просив про розгляд справи без його участі, але дане питання не врегульоване нормами КПК України, на підставі частини 6 статті 9 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі слідчого на підставі його заяви.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 06.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокуратурою Кіровоградської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу та згідно ст. 1 цього ж кодексу перебувають під охороною держави.

Відповідно до наказу т.в.о голови Державного агентства лісових ресурсів України № 645-к від 10.12.2019 на ОСОБА_5 покладено тимчасово виконання обов`язків директора Державного підприємства «Світловодське лісове господарства», яке координується Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства з 11.12.2019 на період до призначення керівника в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» передбачено, що правоохоронні органи - органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у ЗСУ, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до Положення «Про державну лісову охорону», затвердженого Постановою КМУ №976 від 16.09.2009, керівник, головний лісничий, інженери відділу (сектору) всіх категорій, лісничий, помічник лісничого, старший майстер лісу, майстер лісу підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагенствами, входять до складу державної лісової охорони.

Основними завданнями держлісоохорони є здійснення контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, запобіганням злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин, організація та координація заходів з охорони державного мисливського фонду.

При реалізації зазначених вище повноважень, згідно з вимогами ст.19 Конституції України, як службова особа державної лісової охорони ОСОБА_6 зобов`язана була діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, законами України та іншими діючими нормативно-правовими актами, у тому числі й керівними документами Держлісагенства та Положенням «Про державну лісову охорону» щодо припинення, запобігання та не допущення лісопорушень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 відповідно до наказу директора ДП «Світловодське лісове господарство» ОСОБА_5 № 28-к від 01.09.2015 призначений на посаду лісничого Глинського лісництва.

05 березня 2020 року ОСОБА_7 звернувся до т.в.о. директора ДП «Світловодське лісове господарство» ОСОБА_5 щодо придбання круглих лісоматеріалів породи «дуб». Після чого, ОСОБА_5 переслідуючи мету отримання неправомірної вигоди для себе, з використанням наданого йому службового становища за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , оголосив останньому вимогу щодо надання йому - ОСОБА_5 неправомірної вигоди за відпуск не облікованих лісоматеріалів.

З цією метою ОСОБА_5 , будучи т.в.о. начальника ДП «Світловодське лісове господарство» приблизно на початку березня 2020 року, у м. Світловодському, більш точного місця встановити не вдалось, звернувся до лісничого Глинського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство» ОСОБА_6 та вступивши з ним у злочинну змову з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 у вигляді грошових коштів за відпуск без оформлення відповідних офіційних документів та дотримання передбачених законних процедур не облікованих круглих лісоматеріалів породи «дуб» об`ємом 20 куб. м., які належать ДП «Світловодське лісове господарство».

Розуміючи незаконність вимог т.в.о. директора ОСОБА_5 та лісничого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 при першій можливості 06 березня 2020, з метою викриття та припинення злочинної діяльності останніх, звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою. Після чого дії, які ОСОБА_7 вчиняв за вказаним фактом, здійснювалися під контролем правоохоронних органів.

26.03.2020 близько 10 год. 00 хв. у Глинського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство», офіційно було придбано 99 круглих лісоматеріалів породи «Дуб» довжиною 3 метри, вартістю 45 тис. 463 грн. 69 коп., про що майстром лісу Глинського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство» було видано товарно-транспортну накладну при перевезенні деревини автомобільним транспортним засобом серії НОМЕР_1 від 08.11.2019 року, виписану на водія автомобіля КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 .

Цього ж дня, близько 20 год. 10 хв., лісничий ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію єдиного з т.в.о. начальника ДП «Світловодське лісове господарство» ОСОБА_5 злочинного плану направленого на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , знаходячись на проїзній частині біля будинку АДРЕСА_2 , отримав неправомірну вигоду у сумі 27 тис. грн. заздалегідь ідентифікованих грошових коштів за надання ОСОБА_7 , без оформлення відповідних офіційних документів та дотримання передбачених законних процедур, 11,8 куб.м, не облікованих круглих лісоматеріалів породи «Дуб» довжиною 3 метри, після чого, ОСОБА_6 був затриманий працівниками правоохоронного органу.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

27.03.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

Санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з конфіскацією майна.

Відповідно до відомостей інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має у своїй власності на праві приватної спільної часткової власності наступне нерухоме майно: будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: ВВМ/488077, виданий 06.10.2004, Знамянський районний державний нотаріус; форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 1/2.

З метою забезпечення конфіскації майна та можливого цивільного позову, у органу досудового слідства виникла необхідність в здійсненні арешту майна, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, старшим слідчим доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на нерухоме майно будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: ВВМ/488077, виданий 06.10.2004, Знамянський районний державний нотаріус; форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 1/2.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1