1Справа № 335/5218/18 1-кс/335/2730/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107Б, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 5 березня 2018 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2020 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням процесуального прокурора звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі КК України), а саме у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа, а також у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. При цьому, злочином, передбаченим ч. 2 ст. 191 КК України, ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» завдано майнової шкоди розміром 96 303,12 грн. Враховуючи викладене, а також те, що ч. 2 ст. 52 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскацій майна, слідчий просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 на праві власності.
У судовому засіданні слідчий клопотання про арешт майна підтримала та просила його задовольнити з підстав, що викладені в ньому.

Власник майна та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого з підстав його необґрунтованості. Представник власника майна, зокрема, зазначив, що висновок експертизи, яким встановлено розмір шкоди, носить характер припущення. Арешт на квартиру буде неспіврозмірним із розміром шкоди, встановленим вказаним висновком експерта.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий у своєму клопотанні не зазначає конкретної мети накладання арешту на майно підозрюваного, а також не наводить обставин, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом із тим, надані слідчому судді матеріали кримінального провадження посвідчують відсутність цивільного позову. Розмір шкоди, заподіяної злочином, відповідно до долученого до матеріалів провадження висновку експерта становить 96 303,12 грн., що є вочевидь неспіврозмірним ринковій вартості квартири у м. Дніпро.

Крім того, санкції ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України не передбачають додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, а ч. 2 ст. 52 КК України, на яку посилається слідчий, встановлює перелік додаткових покарань. У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від їх ступеню тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

За таких обставин, клопотання слідчого є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170 173, 167 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 5 березня 2018 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1