ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/31/20 Справа № 214/4667/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001357 16 червня 2018 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
в режимі відеоконференції:
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.

За вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року засуджено:
- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожного окремо визнано винуватими у вчиненні у м. Кривому Розі закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, за наступних обставин.
22 травня 2018 року приблизно о 19.30 годин ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, проникли через вікно до приміщення будинку АДРЕСА_4 , звідки викрали пилосос «Samsung VC-5853», синього кольору, вартістю 800 гривень.Після цього ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденим майном намагалися зникнути, однак довести свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь до кінця не змогли, оскільки були виявлені та затримані місцевими мешканцями вулиці біля подвір`я вищевказаного домоволодіння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожному окремо за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення злочину, доведеність винуватості обвинувачених, правильність кваліфікації дій останніх, прокурор у той же час вказує, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Вказує, що суд першої інстанції не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особи винних, а також те, що ОСОБА_6 попередньо 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, тричі звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, двічі умовно-достроково, ОСОБА_7 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, один раз звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, тричі умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в їх особистості і не створило у них готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисник ОСОБА_9 просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, правильність кваліфікації їх дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі, тому перегляду не підлягають.
Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, то вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Під час апеляційного провадження суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, у вироку судом першої інстанції не зазначено, які обставини ним враховані, що впливають на можливість виправлення обвинувачених і їх перевиховання без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим кожному окремо суд врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 і ОСОБА_7 злочину, а також ті обставини, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризуються посередньо, раніше судимі, ОСОБА_6 на обліку в у лікаря психіатра не перебуває, але з квітня 1995 року перебував під диспансерним наглядом в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря нарколога з приводу психічних поведінкових розладів в результаті вживання опіоїдів, синдром залежності, знятий з-під нагляду в травні 2005 року через відсутність відомостей, ОСОБА_7 з жовтня 2001 року перебував під диспансерним наглядом в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря нарколога з приводу психічних поведінкових розладів в результаті вживання опіоїдів, синдром залежності, знятий з-під нагляду в березні 2017 року через відсутність відомостей, з 1993 року знаходився під наглядом у лікаря психіатра з приводу реакції затрудненої адаптації з переважним порушенням поведінки, в 2003 році знятий з нагляду по виїзду, в подальшому за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався. Суд також зазначив, що обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинувачених, не встановлено.
Між тим суд, як це видно з вироку, врахував щире каяття обвинувачених, їх активне сприяння розкриттю злочину, а тому дійшов висновку призначити ОСОБА_6 і ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Однак висновки суду щодо необхідності застосування ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 ст. 75 КК України не можна визнати обгрунтованими.
Суд фактично не навів у вироку переконливих доказів про необхідність застосування до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 засудження зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, а посилання у вироку на те, що суд врахує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характер вчиненого обвинуваченими злочину, який відноситься до категорії тяжких, способу та характеру його вчинення, його суспільної небезпеки.
При цьому суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_6 попередньо 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, тричі звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, двічі умовно-достроково, ОСОБА_7 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, один раз звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, тричі умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в їх особистості і не створило у них готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
За таких обставин, зважаючи на характер та обставини вчинення злочину, апеляційний суд визнав, що суд фактично не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, які раніше звільнялись від відбування покарання з випробуванням, та знову вчинили новий злочин, маючи не зняті та не погашені попередні судимості, у зв`язку з чим призначене покарання ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених через м`якість, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює новий вирок.
Апеляційний суд призначаючи ОСОБА_6 покарання, відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з квітня 1995 року перебував під диспансерним наглядом в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря нарколога з приводу психічних поведінкових розладів в результаті вживання опіоїдів, синдром залежності, знятий з-під нагляду в травні 2005 року через відсутність відомостей,
Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_6 покарання, передбаченими ст. 66 КК України, апеляційний суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують ОСОБА_6 покарання, передбачених ст. 67 КК України, апеляційним судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд також враховує вимоги статті 65 КК України, і враховує, що ним вчинено тяжкий злочин, вину визнав, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, з жовтня 2001 року перебував під диспансерним наглядом в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря нарколога з приводу психічних поведінкових розладів в результаті вживання опіоїдів, синдром залежності, знятий з-під нагляду в березні 2017 року через відсутність відомостей, з 1993 року знаходився під наглядом у лікаря психіатра з приводу реакції затрудненої адаптації з переважним порушенням поведінки, в 2003 році знятий з нагляду по виїзду, в подальшому за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався, з 20 січня 2014 року перебуває на обліку в Криворізькому СНІД-центрі, з лютого 2018 року знову перебуває під диспансерним наглядом в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря нарколога з приводу психічних поведінкових розладів в результаті вживання опіоїдів, синдром залежності.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, передбаченими ст. 66 КК України, апеляційний суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують ОСОБА_7 покарання, передбачених ст. 67 КК України, апеляційним судом не встановлено.

У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 15,

ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що саме таке покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження скоєння ними нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: