Справа №635/3742/20
Провадження №1-кс/635/1032/2020
УХВАЛА

01 липня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 28.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хролі Харківського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07.07.1998 Харківським районним судом Харківської області за ст.86-1 КК України (в ред.1960 року) до позбавлення волі строком 4 роки, відповідно ст.45 КК України (в ред.1960 року) від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;
- 03.07.2000 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 81, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України (в ред.1960 року) до позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією майна, звільнений 07.12.2004 по відбуттю строку покарання;
- 15.03.2006 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, звільнений 28.12.2009 по відбуттю строку покарання;
- 19.05.2010 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, відповідно до ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;
- 27.02.2012 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України із застосуванням ст.70,71 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць, звільнений умовно-достроково 05.01.2015 на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 на невідбуту частину покарання строком 26 днів;
- 22.08.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 8 місяців, звільнений 22.08.2017 в залі суду по відбуттю покарання;
- 27.02.2019 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі строком 1 рік, звільнений 22.04.2020 по відбуттю строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

01 липня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 28.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківському слідчому ізоляторі» строком на 60 діб до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без застосування застави.
З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.06.2020 близько 20 год. 00 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, знаходячись в приміщенні кухні на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де розпивав спиртні напої разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час вживання спиртних напоїв між ними виник словесний конфлікт, з побутових причин, та, в ході сварки, у ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин, що склались раніше між ним та ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, тобто умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 . З метою реалізації вказаного злочинного наміру, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, і бажаючи діяти саме таким чином, умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину предмет схожий на ніж, діючи при цьому швидко та продумано, бажаючи настання смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та, бажаючи настання наслідків у вигляді смерті потерпілого, умисно зі значною силою, в той час коли ОСОБА_7 знаходився стоячи, обличчям до нього, та ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_7 вищевказаним предметом, схожим на ніж, тобто предметом небезпечним для життя потерпілого, один удар в область шиї, після чого потерпілий почав кричати, вибіг на двір та на крик із господарчої будівлі вибігла його матір ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав всі дії, необхідні для настання смерті ОСОБА_7 , припинив наносити йому тілесні ушкодження та залишився на території вищевказаного домоволодіння на місці скоєння злочину. Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_7 , проте, злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки смерть потерпілого ОСОБА_7 , не наступила у зв`язку із своєчасною госпіталізацією останнього до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, де йому була надана кваліфікована медична допомога та збережене життя. Таким чином, своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хролі Харківського району Харківської області, громадянин України, не одружений, тимчасово не працюючий, тимчасово мешкаючий (на протязі 4 днів, та не маючи постійного місця мешкання) за адресою: АДРЕСА_2 , ніде не зареєстрований, раніше неодноразово засуджений. Допитаний в якості підозрюваного гр. ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, вину свою не визнав. Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядом місця події від 28.06.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було зафіксовано місце вчинення злочину, вилучений ніж знаряддя вчинення злочину та змиви з речовиною бурого кольору; довідкою з лікарні, відповідно до якої ОСОБА_7 був доставлений до лікарні з діагнозом колото-різане поранення шиї; свідченнями свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила, що 28.06.2020 приблизно в 18:450 год. вона знаходилась у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час вдома були її син ОСОБА_7 та його товариш ОСОБА_5 , який живе за вказаною адресою декілька днів, так як йому ніде жити, та ОСОБА_9 вже був в стані алкогольного сп`яніння та вони вживали спиртні напої. Тоді свідок пішла до господарчої будівлі, щоб подоїти корів, та приблизно через 5-7 хвилин почула, що розбились банки та почула крики, вона вибігла на подвір`я та побачила, що з приміщення кухні вибіг її син ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , у її сина з шиї текла кров, а у ОСОБА_5 в руках був ніж. Вона злякалась, підійшла до ОСОБА_5 , відібрала у нього ножа та віднесла його на кухню, де помила. Після чого ОСОБА_7 схопив лопату та почав бити ОСОБА_5 , через деякий час заспокоївся, свідок фартухом перев`язала йому шию та побігла до знайомих, щоб викликати швидку допомогу.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених статті 177 КПК України. Так, зокрема, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що згідно довідки про судимість останній раз був засуджений Червонозаводським районним судом м. Харкова в 2019 році ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений 22.04.2020 по відбуттю строку покарання, не має офіційного джерела заробітку, що вказує на наявність ризику передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_5 не має постійного місця мешкання, ніде не зареєстрований, та в провадженні слідчого відділення Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7 до 15 років, усвідомлюючи даний факт ОСОБА_5 може переховуватись від органів розслідування, з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі, не має міцних соціальних зв`язків ні з суспільством, ні з державою, що вказує на наявність ризику передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України .На даний час по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування, не встановлено повне коло свідків, та у разі якщо відносно ОСОБА_5 , не буде обрано запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, він зможе оказати вплив на свідків та потерпілого, з яким проживає в одній квартирі, що вказує на наявність ризику передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України. Відповідно до положень частин четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Таким чином, слідчим зазначено, що у даному випадку існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний злочин, ніде не працює, не має законних джерел заробітку, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця мешкання, ніде не зареєстрований, є підстави вважати, що підозрюваний може продовжити свою кримінальну діяльність, незаконно впливати на свідків, а також переховуватися від слідства та суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив задовольнити, з посиланням на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання слідчого.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання про застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Так, на переконання слідчого судді на день розгляду клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень статті 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів.
Відтак, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, віднесеного до категорії особливо тяжких злочинів, а також оцінюючи надані до суду матеріали встановлено, що підозрюваний напрацює, офіційних джерел заробітку не має, не одружений, останнє відоме місце мешкання разом з потерпілим у даному кримінальному провадженні, за місцем реєстрації підозрюваний не мешкає і йому не відомого кому належить відповідна квартира, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини із застосуванням насильства.
З огляду на обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, вбачається, що дії підозрюваного, як і він сам, представляють підвищену суспільну небезпеку, вбачається наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового слідства або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, незважаючи на дані про особу підозрюваного.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За викладених обставин у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування, а саме, забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії передбачені пунктом 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак з огляду на встановлені обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється особа, більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам вчинити дії передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Згідно змісту частини четверної статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає з необхідне задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, без визначення розміру застави.
Разом з тим, у розумінні загальних вимог глави 10 КПК України, тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому на даній стадії його дія обмежена строком досудового розслідування.
Виходячи із дати повідомлення ОСОБА_5 про підозру та, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 30 серпня 2020 року.
Відтак, враховуючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини надані сторонами кримінального провадження та обставини передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя вважає клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 таким, що підлягає частковому задоволенню,
в частині застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно вимог статті 197 КПК України в межах строку досудового розслідування на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 27 серпня 2020 року включно.
Керуючись статтею 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 28.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 27 серпня 2020 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02 липня 2020 року

Слідчий суддя ОСОБА_1