Справа № 462/1954/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/486/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 462/1954/20, за участю

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 08 квітня 2020 року,

встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, а саме до 06 червня 2020 року включно.

Суд прийшов до такого висновку з врахуванням особи обвинуваченого, а також того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а наведені захисником доводи про обрання більш м`якого запобіжного заходу об`єктивно не спростовують таких.
На дану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою з огляду на те, що судом не було враховано положення ч.3 ст.199 КПК України, яка зазначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, при розгляді клопотання не було дотримано вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, яка зобов`язує суд встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що названі прокурором та взяті до уваги судом доводи про наявні ризики спростовуються тим, що вплив підозрюваного на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні не доведений, оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення були вчинені в умовах неочевидності, де ні свідки ні потерпілі не впізнавали підозрюваних.

Не обґрунтованим являється, на думку сторони захисту, і посилання на ту обставину, що ОСОБА_8 перебував у розшуку, оскільки таке процесуальне рішення є сумнівним та безпідставним.

Також при оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, прокурором було вказано, що ОСОБА_8 офіційно не працює, проте, у відповідності до положень п.7 ч.1 ст.178 КПК України, прокурор мав би з`ясувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого.

Відтак, не було об`єктивно доведено існування жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а рішення суду базувалось лише на обґрунтованості підозри у вчиненні тяжких злочинів, що є підставою для обрання запобіжного заходу, однак саме по собі не являється виключною умовою для продовження арешту, що підтверджується практикою ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без зміни, вивчивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження №462/1954/20, в провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя потерпілого, поєднаного з проникненням в приміщення, в складі організованої групи, таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в житло, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно, а також у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, в складі організованої групи, вчиненого повторно. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , є тяжким та особливо тяжкими злочинами відповідно до ст.12 КК України.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 11 лютого 2020 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 09 квітня 2020 року включно.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 08 квітня 2020 року ОСОБА_8 вперше продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, а саме до 06 червня 2020 року включно.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання його під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що наявність міцних соціальних зв`язків, а саме наявність дітей та наявність освіти, майновий стан особи, в даному випадку, не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, апелянт в апеляційній скарзі не вказав жодних обставин, які б свідчили про те, що існуючі ризики зменшилися, і не довів необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, дані про його особу, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, а також наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого, корисливих злочинів, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя потерпілого, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб та в складі організованої групи, поєднаних з проникненням в приміщення та житло. Крім того, останній перебував у розшуку, що, зважаючи на ознаку повторності вчинення кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_8 , усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також наявний ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих, про що свідчить насильницький спосіб вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , а тому є обґрунтовані підстави вважати, що останній може вдатись до протиправних дій з метою зміни їх показань на свою користь.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтованість посилання на обставину, що ОСОБА_8 перебував у розшуку, оскільки вважає такі безпідставними. Так ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 05 лютого 2020 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній не з`являвся на неодноразові виклики слідчого для проведення слідчих дій по кримінальному провадженню та не повідомляв про причини неявки, в зв`язку з чим 04 лютого 2020 року був оголошений у розшук.

Відтак місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та не забезпечить його належної поведінки.

Не визначаючи розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд керувався положеннями п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 08 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в його інтересах без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4