Справа № 466/4136/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/339/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Жупани Сколівського району Львівської області,

ВСТАНОВИЛА:
на розгляді у Шевченківському районному суді м.Львова перебуває кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 24 лютого 2020 року по 23 квітня 2020 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Своє рішення суд мотивує тим, що враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , документи, що його характеризують, відомості про його стан здоров`я та приймаючи до уваги що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.
Не погоджуючись з даною ухвалою обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

В обґрунтування вимог передбачених в апеляційній скарзі покликається на те, що не буде вчиняти жодного впливу на свідків чи потерпілих, впливати на хід справи та переховуватись від правоохоронних органів чи суду. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що зобов`язується вчасно та по-першій ж вимозі з`являтись до правоохоронних органів чи суду. Також, просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на його соціальний стан та сімейні негаразди.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_8 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо визначення розміру застави, то згідно із ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні доводи апелянта про необхідність визначення підозрюваному розміру застави, оскільки, продовжений ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у повній мірі відповідає вимогам закону, а застосування інших, більш м`які запобіжні заходи, у тому числі і визначення підозрюваному розміру застави, не зможе запобігти наявним у справі процесуальним ризикам.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4