Справа № 438/1388/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1693/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2019 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 25 січня 2020 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 зважаючи на існування ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, оскільки ризик втечі, може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на порушення його права на захист та вимог ст. 18 КПК України у зв`язку з тим, що йому не надано для ознайомлення клопотання прокурора і не було часу для подання заперечення на таке.

Наголошує, що зазначені в клопотанні ризики побудовані на припущеннях і їх зміст не розкрито та не надано доказів існування таких, а також доказів його вини у вчиненні інкримінованого злочину.

Акцентує, що має міцні соціальні зв`язки з сім`єю, друзями, знайомими та побратимами, які разом із ним брали участь в АТО.

Крім цього, звертає увагу на те, що на його утриманні малолітня донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стверджує, що не є суспільно небезпечним елементом та не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, до затримання працював, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що не впливав на слідство, свідків потерпілого, експертів; не знищував речових доказів; не буде переховуватись від суду та слідства.

Вважає, що відсутні ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України та є підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.

Покликається на те, що оскаржувана ухвала суду винесена з порушеннями вимок КПК України, Конституції України та Європейської хартії про права людини і основоположних свобод.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2019 року та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення, та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, виходячи з наведеного, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду таких справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність такого, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів, суддею під час розгляду клопотання прокурора з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

Покликання обвинуваченого, зокрема на те, що він має постійне місце проживання, не є визначальною обставиною, яка давала б можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Отже, на думку апеляційного суду, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого, з врахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, даних про його особу та мотивів, викладених в клопотанні прокурора.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 25 січня 2020 року без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4