ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002330, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: м.Дніпропетровськ,
громадянина України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування строком до 00 годин 01 хвилини 21 січня 2020 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити речі та цінності, що мають істотне значення для досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначає, що затримання підозрюваного відбувалося з порушенням вимог ст.208 КПК України. Вказує на те, що при ухваленні рішення слідчий суддя лише вказує на наявність ризиків, однак доказів існування таких ризиків не наведено. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 має тісні соціальні зв`язки, оскільки постійно мешкає за однією адресою, має на утриманні неповнолітню дитину від першого шлюбу, матір, яка є інвалідом, та вагітну дружину, з якою перебуває у цивільному шлюбі.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити речі та цінності, що мають істотне значення для досудового розслідування.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що

25 листопада 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; придбанні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 23 вересня 2019 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 24 вересня 2019 року, з якого слідує, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 , погрожуючи йому предметом, схожим на мачете, наказав переказати грошові кошти через програму Приват24 на банківську карту на ім`я ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24 вересня 2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 , який був присутній на місці події; протоколом проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24 листопада 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24 жовтня 2019 року; висновком експерта №7/3.1/821 від 25 листопада 2019 року, з якого слідує, що пістолет, вилучений
24 листопада 2019 року під час затримання ОСОБА_8 , є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю-самозарядним гладкоствольним пістолетом калібру 9мм Р.А.; висновком експерта №5/4.6/1126/ від 25 листопада 2019 року.
Що стосується доводів захисників про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, які відноситься до категорії тяжких злочинів, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, під час досудового розслідування та проведення слідчих дій не встановлено місце знаходження всіх викрадених речей та цінностей, а отже, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити речі та цінності, що мають істотне значення для досудового розслідування.

Про наявність ризику незаконного впливу підозрюваним на потерпілого свідчить те, що підозрюваному відоме місце проживання потерпілого, який звернувся до органу досудового розслідування із заявою про захист від можливих протиправних дій з боку причетних до вчинення злочину осіб.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має тісні соціальні зв`язки, оскільки постійно мешкає за однією адресою, має на утриманні неповнолітню дитину від першого шлюбу, матір, яка є інвалідом, та вагітну дружину, з якою перебуває у цивільному шлюбі, апеляційний суд вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від

27 листопада 2019 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4