Справа № 157/93/20
Провадження №1-кп/157/32/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000529 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Каменя-Каширського, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 01 листопада 2019 року біля 16 години, знаходячись в урочищі Дубицьке, що на території Камінь-Каширської міської ради Волинської області, за межами населених пунктів поблизу лісового масиву 48 виділу 6 кварталу Полицівського лісництва ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» неподалік розташування електроопори №8/85, на ґрунті ревнощів та особистих неприязних відносин, умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_7 не менше одного удару кулаком руки в обличчя, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, терміном більше 21 дня.

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому злочині визнав. Показав, що 01 листопада 2019 року біля 16 год. в центрі м. Каменя-Каширського Волинської області зустрів своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і запропонував попити кави на автозаправній станції та повідомив їм, що там має намір зустрітися з ОСОБА_7 , оскільки підозрює його в залицянні до своєї дружини. На автозаправній станції зустрів потерпілого та запропонував йому від`їхати в інше місце, щоб спокійно поговорити, на що той погодився. Разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вони від`їхали в лісовий масив неподалік м. Каменя-Каширського. На його запитання чому ОСОБА_7 часто телефонував до його дружини, останній заперечив існування будь-яких стосунків із нею, однак коли він показав потерпілому роздруківку вхідних та вихідних дзвінків з мобільного телефону дружини, де був вказаний його номер телефону, потерпілий не зміг цього спростувати. На ґрунті ревнощів він втратив контроль над собою та вдарив ОСОБА_7 кулаком в обличчя. Побачивши це, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які залишилися біля машини, підбігли та забрали обвинуваченого. Коли поверталися з лісового масиву, за кермом був ОСОБА_10 , оскільки він був знервованим. ОСОБА_7 , якого залишили в лісі, забрав автомобіль марки «Шкода», яким він приїхав на автозаправку. Приїхавши додому, він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вживали алкогольні напої. В скоєному щиро кається та просить врахувати, що неодноразово намагався примиритися з потерпілим та перераховував йому кошти на відшкодування заподіяної шкоди, проте ОСОБА_7 та його сім`я відмовлялися зустрічатися з ним та не приймали переказаних коштів.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, його винуватість у скоєному підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 про те, що 01 листопада 2019 року біля 16 год., коли він разом із батьком ОСОБА_11 та його знайомими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 знаходилися на автозаправній станції, на його мобільний телефон подзвонив ОСОБА_10 і попросив відремонтувати телефон, на що він відповів, що в даний час не на роботі, а знаходиться на АЗС. Через деякий час на вказану автозаправку під`їхав автомобіль марки «Хюндай» жовтого кольору. До нього знову зателефонували та запропонували пересісти в автомобіль «Хюндай», на що він погодився. В автомобілі сиділи ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Керував автомобілем ОСОБА_5 , який одразу різко рушив та поїхав в напрямку с. Клітицьк Камінь-Каширського району. По дорозі він просив зупинити автомобіль, однак водій не реагував. Приїхавши в лісовий масив, ОСОБА_5 витягнув його з автомобіля та наніс декілька ударів кулаком в обличчя. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в цей час тримали його, також нанесли по одному удару. Після цього обвинувачений демонстрував йому лопату, биту, мотузку та білий порошок. Потім ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сіли в автомобіль та поїхали, його ж залишили в лісі. Він, знайшовши свій мобільний телефон, зателефонував до батька, який забрав його з місця події та відвіз у лікарню. Заперечив той факт, що обвинувачений робив спроби помиритися та відшкодувати заподіяні збитки.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , лікаря інфекціоніста Камінь-Каширської центральної районної лікарні, яка вказала, що перебувала на чергуванні, коли потерпілого доставили на приймальне відділення лікарні. ОСОБА_7 повідомив, що його побили, скаржився на болі в нижній щелепі та грудній клітці. При обстеженні потерпілого та за результатами рентгенівських знімків у нього було виявлено забій грудної клітки, верхніх кінцівок, перелом нижньої щелепи зі зміщенням уламків, у зв`язку з чим вона змушена була викликати лікаря-травматолога.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , батька потерпілого, який підтвердив показання ОСОБА_7 про те, що 01 листопада 2019 року він власним автомобілем разом зі своїм сином приїхали на автозаправну станцію. Пізніше до них приєдналися ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з якими в його автомобілі пили каву. Коли сиділи в автомобілі до сина хтось зателефонував та просив відремонтувати телефон. Пізніше біля 16 год. сина хтось покликав і він пересів у автомобіль, який під`їхав на автозаправку. Коли ОСОБА_7 сів у салон автомобіля, транспортний засіб поїхав у невідомому напрямку. Через деякий час до нього зателефонував потерпілий та сказав, що його вбивають і повідомив куди потрібно їхати аби його забрати. Виявив сина поблизу урочища «Дубицьке», що неподалік м. Каменя-Каширського. На ньому був порваний одяг та ознаки побиття. Він доставив потерпілого в лікарню, а після цього про даний факт повідомив поліцію. Також вказав, що наступного дня обвинувачений просив пробачення і пропонував кошти за завдану шкоду.

Показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 які підтвердили показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 про те, що на автозаправній станції потерпілий пересів у автомобіль, який до них під`їхав, та був відсутній близько 40 хв. Згодом ОСОБА_7 зателефонував до свого батька ОСОБА_11 та зляканим голосом, крізь плач, повідомив, що його побили. Їдучи до місця, про яке повідомив потерпілий по телефону, вони розминулися з автомобілем, який забрав ОСОБА_7 з автозаправної станції. Коли забрали потерпілого, в автомобілі він розповідав, що його били та погрожували розправою обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Показання вказаних свідків повністю підтверджують обвинувачення ОСОБА_5 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що мало місце 01 листопада 2019 року біля 16 години в урочищі Дубицьке, що поблизу м. Каменя-Каширського.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_9 . Зокрема, свідок ОСОБА_17 показав, що про події, які відбувалися 01 листопада 2019 року, він дізнався від батька потерпілого ОСОБА_11 , після чого він поїхав у лікарню, щоб відвідати потерпілого та дізнатися про обставини конфлікту.

Свідок ОСОБА_9 показав, що 01 листопада 2019 року ОСОБА_5 запросив його та ОСОБА_10 випити кави на автозаправній станції та повідомив, що має зустрітися там із ОСОБА_7 . На пропозицію обвинуваченого потерпілий добровільно пересів у їх автомобіль, після чого вони поїхали в лісовий масив урочище «Дубицьке». Прибувши на місце, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відійшли далі в ліс на відстань приблизно 20-30 метрів, а він з ОСОБА_10 залишилися біля автомобіля, оскільки не бажали втручатися в їхні справи. Розмови обвинуваченого та потерпілого вони не чули та старалися не дивитися в їх сторону, лише коли почули крик ОСОБА_7 побігли до них та силою забрали ОСОБА_5 , оскільки він був у збудженому стані та не реагував на їх зауваження. Посадивши ОСОБА_5 до автомобіля, вони поїхали до нього додому. Керував автомобілем ОСОБА_10 , оскільки емоційний стан обвинуваченого не дозволяв йому безпечно керувати транспортним засобом. Свідок заперечив той факт, що спільно з ОСОБА_10 тримали та били потерпілого, оскільки одразу вирішили, що даний конфлікт їх не стосується.

Показання свідка ОСОБА_9 спростовують твердження потерпілого ОСОБА_7 , що тілесні ушкодження, окрім обвинуваченого, йому наносили також ОСОБА_10 і ОСОБА_9 . Крім того, дана обставина не підтверджується й жодними іншими наданими суду доказами.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також дослідженими в судовому засіданні документами, зокрема: проколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.11.2019 року (а.с. 88), протоколом огляду місця події від 02.11.2019 року (а.с. 92-94), з яких встановлено, що свої протиправні дії щодо потерпілого обвинувачений вчинив біля 16 години 01 листопада 2019 року в урочищі Дубицьке, що на території Камінь-Каширської міської ради Волинської області за межами населених пунктів поблизу лісового масиву 48 виділу 6 кварталу Полицівського лісництва ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс», неподалік розташування електроопори №8/85, та ілюстрованою таблицею до вказаного протоколу (а.с. 95-112), на якій зображено місце вчинення злочину.

Згідно з протоколом обшуку від 08 листопада 2019 року (а.с. 168) в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , що на АДРЕСА_2 , було виявлено лопату із дерев`яною ручкою та чорним металевим лезом із нашаруванням ґрунту, на яку вказував потерпілий. Проте, зібраними під час досудового розслідування доказами не підтверджено того факту, що обвинувачений під час вчинення злочинних дій використовував даний предмет.

Висновком судово-медичної експертизи № 156 від 21.11.2019 року (а.с. 183) доведено, що потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці 42 зуба і лівого суглобового паростку, яке по ступеню тяжкості відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я, терміном більше 21 дня.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

З`ясовуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд бере до уваги його поведінку під час судового провадження, неодноразове прохання пробачити його вчинок, адресоване потерпілому, намагання відшкодувати заподіяні збитки, що підтверджується наявною у справі квитанцією про переказ коштів (а.с. 192), та вважає такі дії обвинуваченого його щирим каяттям.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двоє малолітніх дітей, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, зі звільненням від відбуття даного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України із застосуванням ст. 76 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: чоловічі джинсові штани синього кольору з маркувальним позначенням «Flex Staile», які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, повернути власнику ОСОБА_5 ; сліди протекторів шин транспортного засобу, три недопалки сигарет марки «Winston», паперову пачку від сигарет вказаної марки, металевий корок з-під пива марки «Балтика 0», марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, знищити; штани чоловічі сірого кольору з написом на бирці «S», чоловічу спортивну кофту сірого кольору з написом «Denim Wear Original, Clothing Co», які знаходяться на зберіганні в ОСОБА_7 , залишити в його власності; лопату з дерев`яною ручкою та чорним металевим лезом, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1