Справа № 509/916/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0000471 від 08.03.2018 року з обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працює управляючим (директором) ФОП « ОСОБА_8 », зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має,
у скоєнні злочину, передбаченого ст.119 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2018 року, біля 09:00 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , збираючись поїхати з дому, будучи власником, згідно міжнародних санітарних паспортів, трьох собак породи середньоазіатська вівчарка, а саме : 1) собака породи середньоазіатська вівчарка стать кобель, прізвисько « ОСОБА_9 », масть (окрас) рудо-білий, вік 6 років ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) собака породи середньоазіатська вівчарка стать сука, прізвисько « ОСОБА_10 », масть (окрас) сірий, вік 6 років ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 3) собака породи середньоазіатська вівчарка стать сука, прізвисько « ОСОБА_11 », масть (окрас) триколор (сіра, біла, руда), вік 2 роки, ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 року № 3447-ІV, Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених Наказом Міністерства житлово-комунального господарства УРСР від 17.06.1980 року, не пересвідчився у надійності закриття вольєру, розташованого посеред земельної ділянки, та хвіртки, не забезпечив ізольованість території домоволодіння, що виключає вільне переміщення собак за межами подвір`я (огорожа території ділянки мала пошкодження, що дозволяли тваринам покинути територію двору), чим не забезпечив безпеку оточуючих людей від заподіяння шкоди собаками, проявивши злочинну недбалість.

Відповідно до п.3 ч.7 ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», домашніх тварин дозволяється утримувати у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї; домашніх тварин - юридичними особами: для охорони - в обладнаних приміщеннях або на прив`язі; для дослідної мети - у вольєрах, біологічних клініках (віваріях) або в розплідниках.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин (ч.8 ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»).

Згідно п. «г» ч.6 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених Наказом Міністерства житлово-комунального господарства УРСР від 17.06.1980 року, власники собак, котів і хижих тварин зобов`язані тримати сторожових собак на прив`язі і спускати їх з прив`язі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі; про наявність собак застерігати написом.

Пункт 4 вищезазначених правил дозволяє тримати без повідків і намордників собак у виключних випадках: тільки при отарах і гуртах тварин, при оперативному використанні спеціальними організаціями, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово-дресирувальних площадках.

Внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_6 , який не передбачав можливості настання смерті іншої особи від вчиненого ним діяння, хоча повинен був і міг її передбачити, вищезазначені собаки, що належить на праві власності ОСОБА_6 , та згідно п.25 додатку № 1 до Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 02.06.2009 року №264 «Про затвердження методичних рекомендацій і розроблення правил утримання домашніх тварин у населених пунктах», відносяться до переліку порід собак, визнаних як потенційно небезпечні, - вийшли за територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

Перебуваючи на вулиці, за межами вольєру та території домоволодіння, без господаря, без повідків і намордників, близько 17 годин 00 хвилин, біля домоволодіння АДРЕСА_1 , три собаки породи середньоазіатська вівчарка на прізвиська «Буч», «Ніка» та «Каміла», власником яких є ОСОБА_6 , здійснили напад на ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної відкритої травми лівої та правої верхніх кінцівок, правої нижньої кінцівки у вигляді множинних обширних укушено-рваних ран правих верхньої та нижньої кінцівок, множинних поверхневих укушених ран верхніх кінцівок, вивиху правої плечової кісті, відкритого перелому-вивиху правої променевої кістки. Перебіг травматичного процесу супроводжувався розвитком шоку та гострої крововтрати, далі приєднанням інфекції з розвитком сепсису, ДВЗ синдрому, що привело до смерті внаслідок поліорганної недостатності.

Смерть ОСОБА_12 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 , знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими нею травмами від 07.03.2018 року.

Своїми необережними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочині щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються. Заявлений до нього прокурором цивільний позов визнав у повному обсязі. Заявлений до нього потерпілим цивільний позов визнав частково, в частині заявленої матеріальної шкоди позов визнав у повному обсязі, в частині заявленої моральної шкоди позов визнав частково, в сумі 50000 грн.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_6 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст.119 ч.1 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст.119 ч.1 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_6 підлягає в межах санкції ч.1 ст.119 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний ОСОБА_6 злочин відносbться до злочинів середньої тяжкості..

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- обвинувачений ОСОБА_6 раніше один раз був засуджений, але в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має, одружений, працює, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшує покарання:

- щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України);

- часткове добровільне відшкодування обвинуваченим потерпілому заподіяної матеріальної шкоди в сумі 230000 грн. (п.2 ч.1 ст.66 КК України).

Згідно висновку досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеного 09.09.2019 року провідним інспектором Овідіопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_13 : «Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до ч.1 п.п.1, 2, ч.3 п.2 стю.76 КК України».

З урахуванням наявності двох обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, висновку органу пробації, позиції прокурора, яка вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази:

- паперовий конверт, в якому упаковано змив речовин бурого кольору на марлевому тампоні, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, слід знищити;

- карту пам`яті формату «microCD» фірми «Apacer» цифровим об`ємом 8 GB, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- три міжнародні паспорти на собак, які упаковано в полімерний пакет та які зберігаються в камері зберігання речових доказів Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, три собаки породи середньоазіатська вівчарка, а саме : 1) собака породи середньоазіатська вівчарка стать кобель, прізвисько « ОСОБА_9 », масть (окрас) рудо-білий, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) собака породи середньоазіатська вівчарка стать сука, прізвисько « ОСОБА_10 », масть (окрас) сірий, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 3) собака породи середньоазіатська вівчарка стать сука, прізвисько « ОСОБА_11 », масть (окрас) триколор (сіра, біла, руда), ІНФОРМАЦІЯ_4 , які передано на зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 , слід конфіскувати.

Прокурором в інтересах держави в особі Держаного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті Міністерства охорони здоров`я України» до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування збитків, понесених закладом охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 17813,18 грн.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З урахуванням визнання обвинуваченим ОСОБА_6 заявленого прокурором в інтересах держави в особі Держаного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті Міністерства охорони здоров`я України» цивільного позову у повному обсязі і, з урахуванням доведеності провини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого злочину, заявлений цивільний позов прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення з останнього на його користь матеріальної шкоди в сумі 53964,34 грн. та моральної шкоди в сумі 1000000 грн.

Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна протиправними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що його заподіяло, при наявності його провини.

На думку суду заявлений потерпілим цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням визнання обвинуваченим ОСОБА_6 заявленого потерпілим цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 53964,34 грн. у повному обсязі, доведеності розміру заявленої матеріальної шкоди і, з урахуванням доведеності провини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого злочину, заявлений цивільний позов потерпілого в цій частині підлягає задоволенню.

Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням характеру кримінального правопорушення, необережної форми вини, глибини душевних страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення та враховуючи вимогу розумності і справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 250000 грн., що є адекватним моральним стражданням потерпілого.

Процесуальних витрат немає.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст.1166, 1167, 1206 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.119 ч.1 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- паперовий конверт, в якому упаковано змив речовин бурого кольору на марлевому тампоні, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області,- знищити;

- карту пам`яті формату «microCD» фірми «Apacer» цифровим об`ємом 8 GB,- зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- три міжнародні паспорти на собак, які упаковано в полімерний пакет та які зберігаються в камері зберігання речових доказів Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, три собаки породи середньоазіатська вівчарка, а саме : 1) собака породи середньоазіатська вівчарка стать кобель, прізвисько « ОСОБА_9 », масть (окрас) рудо-білий, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) собака породи середньоазіатська вівчарка стать сука, прізвисько « ОСОБА_10 », масть (окрас) сірий, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 3) собака породи середньоазіатська вівчарка стать сука, прізвисько « ОСОБА_11 », масть (окрас) триколор (сіра, біла, руда), ІНФОРМАЦІЯ_4 , які передано на зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 ,- конфіскувати.

Цивільний позов прокурора задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави в особі Державний заклад «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті Міністерства охорони здоров`я України», на р/р 6638, 6638 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011; ОКПО 01982212, призначення платежу: відшкодування витрат на лікування хворої ОСОБА_12 , кошти у розмірі 17 813 (сімнадцять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 18 копійок в рахунок відшкодування вартості лікування ОСОБА_12 , за період перебування з 08.03.2018 по 14.03.2018 у Державному закладі «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті Міністерства охорони здоров`я України».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_2 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 53964 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 34 коп. та 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. заподіяної моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1