Дата документу 19.03.2020 Справа № 333/4477/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/812/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/4477/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненням) на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 лютого 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, по 19.04.2020 року включно із одночасним визначенням застави в розмірі 42 040 грн. з покладенням відповідних обов`язків у разі її внесення.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що йому не було оголошено повний текст ухвали суду, що є порушенням ч.2 ст.376 КПК. Резолютивна частина ухвали вручена йому на незрозумілій йому мові, незважаючи на те, що раніше судом було прийнято рішення про переклад процесуальних документів на російську мову. Суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою збільшив розмір застави, незважаючи на те, що ухвалою апеляційного суду від 13.02.2020 року за результатами розгляду його апеляційної скарги було зменшено розмір застави до 34 000 грн. Прокурором в клопотанні не було доведено наявність існування ризиків, на які він посилався. При цьому прокурор безпідставно послався на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, адже він одружений та має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, має постійне місце реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання, перебуваючи на волі міг отримувати постійні щомісячні виплати з центру зайнятості та влаштуватися на роботу, щиро розкаюється у скоєному злочині. Суд не встановив конкретні обставини, які б свідчили про необхідність подальшого його тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, задовольняючи дане клопотання, в ухвалі зазначив, що на даний час продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може вчинити інший злочин, а тому для запобігання цього ризику необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів в цілому погоджується із таким рішенням суду першої інстанції за виключенням певних недоліків виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлений ризик того, що обвинувачений може вчинити інший злочин, об`єктивно існує і для його запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів. Проте знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, офіційно не працевлаштований. На даний час триває розгляд кримінального провадження щодо нього.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності доводять існування у даній справі ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на зазначене колегія суддів критично ставиться до заперечень апеляційної скарги обвинуваченого про недоведення прокурором існування ризику, на який він посилався в своєму клопотанні.

Відтак суд першої інстанції, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Наявність на утриманні у обвинуваченого дітей та постійного місця проживання, на що йде посилання в апеляційній скарзі, в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необґрунтованого збільшення судом розміру застави є слушними виходячи з такого.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2017 року у даному провадженні відносно ОСОБА_7 вперше був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 64 000,00 грн.

В подальшому вказана ухвала слідчого судді була змінена ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2017 року в частині визначення розміру застави та визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 34 000 грн.

Оскаржуваною ухвалою суд збільшив розмір застави та визначив її в розмірі 42 040 грн., хоча будь-які нові обставини, які би істотно впливали на вирішення даного питання у даній справі не з`явилися.

Разом з тим, для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд повинен врахувавши положення ст.177,178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому суду слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на зазначене, а також з огляду на обставини даного провадження, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду змінити, зменшивши розмір застави до раніше визначеного розміру, а саме до 34 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненням) задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 лютого 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в частині визначення розміру застави змінити, зменшивши розмір застави до 34 000,00 грн.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4