Справа № 288/510/20
Провадження № 1-кс/288/122/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

09 травня 2020 року . смт. Попільня

Слідяий суддя Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області клопотання слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000126 від 04 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, про накладення арешту на майно та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майна.
На обґрунтування клопотання слідчий СВ Попільнянського ВП зазначає, що до чергової частини Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області 04.05.2020 надійшов рапорт ДОП Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області про те, що житель Попільнянського району Житомирської області за місцем свого проживання незаконно зберігає наркотичні речовини без мети збуту.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 04.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та розпочате розслідування.

В ході проведення слідчих дій встановлено, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , незаконно зберігає наркотичні речовини, рослини конопель, що підтверджується доказами.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 05.05.2020 надано дозвіл на обшук житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , який був проведений 07.05.2020 слідчим СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції ОСОБА_4 . Під час обшуку було виявлено та вилучено наступні речовини та речі:
-фрагмент пластикової пляшки з наперстком, на стінках яких наявне нашарування речовини темного кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ № EXP 0358658;
-три рослини ззовні схожі на рослини коноплі, паперовий згорток з подрібненими рослинами, які упаковано до спец. пакету НПУ № EXP 0296571;
-паперовий згорток з рослинами ззовні схожими на рослини коноплі, які упаковано до спец. пакету НПУ № EXP 0209849.
-сухі рослини ззовні схожі на рослини коноплі, які упаковано до спец. пакету НПУ № EXP 0358660;
-мисливську гладко ствольну рушницю, на якій мається надпис: « НОМЕР_1 ».
Вказана мисливська рушниця вилучена у житловому будинку, в якому проживає ОСОБА_5 та з його слів належить йому. Однак дозвільні будь-які документи у вказаного громадянина були відсутні.
Дані об`єкти вилучено до Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області.

В подальшому виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами.
Враховуючи можливість використання, як доказів вилучених речей, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою них.
Враховуючи, що для збереження речового доказу необхідно накласти арешт на вилучене майно.

На підставі викладеного слідчий СВ, просить клопотання слідчого Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 задовольнити та накласти арешт на мисливську гладко ствольну рушницю, на якій мається надпис: « НОМЕР_1 » та вилучена до Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, що знаходиться за адресою: смт. Попільня, вул. Фомічова, 6, Житомирської області.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутності ОСОБА_5 на підставі частини 1 статті 172 КПК України.
Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора та слідчого, які просили клопотання задовольнити, дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно із частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктом першим частини другої статті 170 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Завданням накладення арешту на зазначене майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Вказане завдання неможливо досягнути за допомогою інших заходів забезпечення кримінального провадження передбачених статтею 131 КПК України. Відповідно до положень статті 170 КПК України слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Метою накладення арешту на вказане майно є необхідність збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, що в подальшому будуть використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження для забезпечення змагальності сторін у кримінальному провадженні та повноти досудового розслідування.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.
В статті 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), а також 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Судом встановлено, що СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області, 04 травня 2020 року відомості про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, незаконно зберігає наркотичні речовини, рослини конопель, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 травня 2020 року в рамках вищевказаного кримінального провадження надано дозвіл слідчому Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітану поліції ОСОБА_4 , на проведення обшуку в житлі та іншому володінні, за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де він є користувачем даного будинку, земельної ділянки, що розташована за вказаною адресою, з метою відшукання, вилучення наркотичних засобів, рослин конопель, які мають значення для досудового розслідування, можуть бути використані як докази під час судового розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що у ході проведеного слідчим СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції ОСОБА_4 , 07 травня 2020 року обшуку, було виявлено та вилучено наступні речовини та речі:
-фрагмент пластикової пляшки з наперстком, на стінках яких наявне нашарування речовини темного кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ № EXP 0358658;
-три рослини ззовні схожі на рослини коноплі, паперовий згорток з подрібненими рослинами, які упаковано до спец. пакету НПУ № EXP 0296571;
-паперовий згорток з рослинами ззовні схожими на рослини коноплі, які упаковано до спец. пакету НПУ № EXP 0209849.
-сухі рослини ззовні схожі на рослини коноплі, які упаковано до спец. пакету НПУ № EXP 0358660;
-мисливську гладко ствольну рушницю, на якій мається надпис: « НОМЕР_1 ».
Відповідно до постанови слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області від 08 травня 2020 року, мисливську гладко ствольну рушницю, на якій мається надпис: « НОМЕР_1 », вилучену у житловому будинку, в якому проживає ОСОБА_5 та з його слів належить йому, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та вилучено до Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, що знаходиться за адресою: смт. Попільня, вул. Фомічова, 6, Житомирської області.
Відповідно до частини 1 статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Як визначено приписами частини 2 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до частини 7 статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Клопотання слідчого про арешт майна подано в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000126, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України.
Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Вищевказаною ухвалою слідчим надано дозвіл на проведення обшуку в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000126 від 04 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, з метою виявлення та вилучення речей і предметів, перелік яких визначений в ухвалі.
В ході проведення даного обшуку слідчим виявлено та вилучено, в тому числі річ, яку не вказано в ухвалі слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 травня 2020 року у справі №288/510/10.

В судовому засіданні, суд, з наявних матеріалів клопотання та доказів долучених до клопотання не може встановити, яке має доказове значення майно, а саме: мисливська гладко ствольна рушниця, вилучена у житловому будинку, в якому проживає ОСОБА_5 , у наведеному кримінальному проваджені.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з цим, орган досудового розслідування у клопотанні, хоча і визначив метою накладення арешту на вилучене майно забезпечення збереження майна з посиланням на статтю 98 КПК України, однак така мета арешту майна ним не доведена.
Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Отже, прокурором та слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених частиною 2 статті 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вилучене майно є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена постанова слідчого про визнання майна речовим доказом є формальною.
За таких обставин, оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя, з врахуванням досліджених матеріалів, приходить до висновку, що не доведено правове обґрунтування клопотання щодо арешту зазначеного майна, і воно відповідно не відповідає положенням статей 170-173 КПК України, оскільки вилучене майно хоча й визнано слідчим речовим доказом в даному кримінальному провадженні, проте не є таким у розумінні положень статті 98 КПК України, і не є доказом злочину в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000126 від 04 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, та за недоведеності необхідності арешту майна, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.
Згідно положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).
Відповідно до частини 3 статті 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частин тимчасово вилученого майна.
Керуючись статтями 98, 131-132, 167, 170, 171, 172-173, 237, 371-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 погодженого прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000126 від 04 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України - відмовити
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1