Справа № 342/1061/18
Провадження № 1-кп/342/20/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городенка Івано-Франківської області та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, депутатом не являється, не інвалід, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісно ухилився від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на його утриманні.

Злочин було вчинено за таких обставин: згідно Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2007 року у справі №2-413 було видано виконавчий лист, за яким ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 кошти на утримання дітей - сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. ОСОБА_3 був обізнаний про обов`язок сплачувати аліменти, мав можливість їх сплачувати, але жодних мір для цього не приймав. У ОСОБА_3 станом на 01.08.2018 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 98 678, 87 грн., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів. Також обвинувачений, як батько двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, не надавав їм необхідних для існування коштів, їжу, одягу, речей першої необхідності, тобто не забезпечив належні умови для розвитку та проживання своїх дітей. Що свідчить про те, що ОСОБА_3 мав можливість виконувати свої обов`язки щодо сплати встановлених рішенням суду аліментів, а також утримувати неповнолітніх дітей, але злісно ухилявся від цих обов`язків.

Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються. Подав заяву про продовження розгляду справи без захисника. Ствердив, що він дуже сильно зловживав алкогольними напоями багато років тому так і вийшло з аліментами. Ствердив, що тільки два три останні роки почав жити нормально. Роботу мав час від часу по найму в людей, але грошей на діти не платив. В 2018 році їхав за кордон на роботу, щоб повіддавати борги. На даний час немає можливості їхати за кордон бо йому заборонено в цьому. Про рішення суду по аліментах знав, але не цікавився їх сплатою. На даний час сплатив 7 тис. грн. аліментів. Ствердив, що кається у скоєному, на даний час має ще одну дитину на утриманні на яку також потрібні кошти. Але він і сплачує аліменти на дітей починаючи з 2018 року та буде сплачувати по мірі можливості і надалі. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву в якій зазначила, що просить суд продовжувати розгляд справи без її участі і прийняти рішення по закону. Зазначила, що не заперечує проти скороченого розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за пропозицією прокурора та за згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись,здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.

Таким чином, суд встановив, що вина ОСОБА_3 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісно ухилився від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на його утриманні - доведена повністю. Його дії ч.1 ст. 164 Кримінального кодексу України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а обставин, які обтяжують покарання - не встановлено.

Вчинений ОСОБА_3 злочин відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітніх дітей, на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Городенківської ЦРЛ не перебуває, але знаходиться на обліку в наркологічному кабінеті Городенківської ЦРЛ, інвалідом не являється і є фізично здоровим, немає постійного місця роботи, за місцем проживання органом місцевого самоврядування характеризується посередньо.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги вищенаведене та досудову доповідь Городенківського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, з якої слідує, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та особа не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч. 1 статті 164 КК України - у виді громадських робіт, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1