Справа № 212/618/17-к
У Х В А Л А

про запобіжний захід

15 січня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальні провадження № 0002702 від 25.08.2019; № 0002997 від 17.09.2019; № 0000589 від 07.03.2019; № 0001133 від 15.05.2019 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана справа.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строків тримання під вартою, строком на 60 діб, посилаючись на те, що ризики враховані при обранні запобіжного заходу на даний час не сплинули та наявний ризик вчинення нових злочинів, переховуватись від суду.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти заявленого клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, встановив наступне.

Під час судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів, при цьому враховує, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» зазначає, що існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим, про що вказано у рішенні в справі «Власов проти Росії» від 12 червня 2008 року.

При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує наявність тяжкого обвинувачення, відсутність міцних соціальних зв`язків, те що обвинувачений не працює, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, під час розгляду справи вчинив новий умисний злочин, а тому суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, окрім виняткового не здатний забезпечити перешкод ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме наявні ризики переховуватися обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити, та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 березня 2020 року, включно.

Копію ухвали направити начальнику Криворізького слідчого ізолятору - для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляція всіма учасниками процесу протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1