У Х В А Л А

11 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту транспортного засобу, свідоцтва про його реєстрацію,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що 01/10/2019 судовий експерт ТСЦ 2641, що по вул. Коновальця 433 у м. Івано-Франківську під час перереєстрації транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «Е320CDI», номерний знак НОМЕР_1 , виявив, що номер двигуна нанесено не в умовах заводу виробника. 04/10/2019 накладено арешт в кримінальному провадженні № 0003287 на вказаний автомобіль власником якого є ОСОБА_5 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від транспортного засобу, які були вилучені у ОСОБА_5 для проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз. Заявник вказав, що оскільки 11/11/2019 року проведено трасологічну експертизу, з транспортним засобом проведено всі необхідні слідчі дії, на сьогодні відпали підстави щодо подальшого утримання автомобіля під арештом, а тому просив суд скасувати відповідний арешт.

В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримала з підстав, що зазначені в ньому та надала перед судом пояснення про те, що автомобіль належить ОСОБА_5 , всі необхідні слідчі дії проведено; у зв`язку з несприятливими погодніми умовами існує ризик погіршення якостей майна.

В судовому засіданні слідча заперечила клопотання з тих підстав, що в кримінальному провадженні необхідно призначити та провести експертизу номера двигуна транспортного засобу з метою підтвердження або спростування факту неправомірного втручання в ідентифікаційний номер.

04/10/2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Е320CDI», номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від транспортного засобу з підстави визнання їх речовими доказами та вилучення безпосередньо під час здійснення огляду місця події.

02/10/2019 року в ЄРДР внесено відомості щодо обставин кримінального правопорушення за ст. 290 КК України.

01/10/2019 року Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України складено висновок експертного дослідження №09/2641/20Д, в якому вказано, що номер кузова НОМЕР_3 наданого на дослідження транспортного засобу «Mercedes-Benz» моделі «Е320CDI», номерний знак НОМЕР_1 , не змінювався; номер двигуна НОМЕР_4 легкового автомобіля «Mercedes-Benz» моделі «Е320CDI», номерний знак НОМЕР_1 нанесений не в умовах заводу виробника; бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_2 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту. В його клопотанні вказано, що на його думку на даний час відпала потреба арешту автомобіля.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на спірний автомобіль накладено обґрунтовано; автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Таким чином перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного автомобіля здійснено без правових підстав.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Крім цього в КПК України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок, спосіб зберігання вилученого майна визначено в наказі Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Отже законом визначено відповідальних осіб за збереження вилученого майна, порядок його зберігання.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала. Отже потреба в арешті речового доказу на даний час не відпала.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1