Справа № 351/2379/19
Провадження № 1-кп/351/31/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження №0000232 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Берегомет Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованої у АДРЕСА_1 та жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, з середньою освітою, одруженої, пенсіонерки, інвалід 3 групи, раніше не судимої,-

обвинуваченої за ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 , вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

Так, обвинувачена 27.09.2019р. близько 13:30 год., перебуваючи в приміщенні відділення АТ КБ «ПриватБанк», що по вул. Т. Шевченка, 81/3 у м. Снятин Івано-Франківської області, переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних нею дій, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала зі столу в залі обслуговування клієнтів мобільний телефон марки «Meizu M5» моделі «M5 Note» вартістю 2 181 грн. з чохлом із шкірозамінника вартістю 88 грн. та сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 35 грн., що належали ОСОБА_6 .

Після вчинення кримінального правопорушення, обвинувачена ОСОБА_4 , покинула приміщення відділення банку, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2 304 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 , у судовому засіданні вину визнала. Пояснила, що перебуваючи у відділенні АТ КБ «ПриватБанк», побачила на одному із столів в залі обслуговування клієнтів мобільний телефон у чорному чохлі із шкірозамінника та вирішила його викрасти.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутності, претензій до обвинуваченої не має.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а її діяння слід кваліфікувати за ст.185 ч.1 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.1 КК України, яке вчинила обвинувачена ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.
До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить щире каяття у вчиненному , активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває, являється інвалідом 3 групи, за час проживання на території Неполоковецької селищної ради зарекомендувала себе з позитивної сторони.

В досудовій доповіді орган пробації зазначив, що вивченням особи обвинуваченої встановлено середню ймовірність вчинення повторного злочину, ризик її небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
З врахуванням вище наведеного, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття та врахування всіх даних про її особу, а саме той факт, що обвинувачена являється пенсіонером-інвалідом 3 групи, дають підстави призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті 185 ч.1 КК України у виді штрафу.
Зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винної.
На думку суду, призначене покарання є справедливим та законним, з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертизи, які слід стягнути із обвинуваченої.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 371, 373- 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта, у зв`язку із проведенням товарознавчої експертизи № СЕ19/109/28-668ТВ/19 від 10.10.2019р. в розмірі 628,04 грн.
Речові докази:

Мобільний телефон марки «Meizu M5» моделі «M5 Note», абонентську картку оператора мобільного зв`язку «Водафон» та чохол чорного кольору із шкірозамінника, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у власності ОСОБА_6 ;

оптичний носій інформації - диск з інформацією з камер відео спостереження, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1