Справа № 947/3691/20
Провадження № 1-кс/947/1728/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000509 від 18.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, 18.02.2020 до Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 18.02.2020 у період часу з 00:30 по 00:40 невстановлена особа знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 25 незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Тойота Каріна», 1983 р.в., в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 .. Сума майнової шкоди встановлюється.

За даним фактом СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області розпочато кримінальне провадження № 80000509 від 18.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 289 КК України.
В ході проведення досудового розслідування 18.02.2020 в період часу з 00:30 год. по 00:40 год. невстановлені особи використовуючи інший легковий автомобіль, за допомогою тросу, відтягнули зі стоянки автомобіль «Тойота Каріна», 1983 р.в., в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , володільцем якого є ОСОБА_5 , який знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 27, що стало відоме під час допиту потерпілого ОСОБА_5 .

В подальшому був надісланий запит для отримання відеозаписів з камер відео спостереження «Безпечне місто», після чого було встановлено, що невстановлена особа знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 25 незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Тойота Каріна», 1983 р.в., в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , володільцем якого є ОСОБА_5 , який за допомогою тросу був відвезений автомобілем марки «BMW 318I», державний номер НОМЕР_3 , який зупинився в одному з гаражних приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 15а, к. 3.

19.02.2020 о 00:42 год. по 01:00 год. проведено огляд місця події, а саме приміщення гаражу № НОМЕР_4 , а також прилеглої до нього території за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 15а, к. 3, в ході якого виявлено та вилучено наступне майно: автомобіль марки «Тойота Каріна», 1983 р.в., в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , володільцем якого є ОСОБА_5 , без державних номерів, автомобіль марки «BMW 318I» власником якого є ОСОБА_6 , державний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номер НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_6 , ключ від автомобіля марки «BMW 318I», державний номер НОМЕР_3 , один змив з внутрішньої ручки відкривання передніх пасажирських дверей та один змив з рульового колеса, один відрізок липкої стрічки з слідом папілярних ліній.

З метою забезпечення збереження вилученого майна, оскільки вилучені транспортні засоби є доказами в рамках даного кримінального провадження, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за його відсутності.

Анкетні дані власника майна до клопотання долучені не були, в зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості належним чином викликати таку особу до суду, а тому обов`язок повідомлення вказаної особи про дату та час судового засідання покладався на слідчого.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з поданого клопотання та долучених до клопотання матеріалів, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000509 від 18.02.2020 здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме за фактом можливого незаконного заволодіння транспортним засобом «Тойота Каріна», 1983 р.в., в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 .

Так, згідно витягу з ЄРДР в рамках вищевказаного кримінального провадження, а також протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.02.2020 року, вбачається, що заявником та потерпілим в рамках такого кримінального провадження є ОСОБА_5 . Більше того, в прохальній частині клопотання про арешт майна слідчим помилково зазначено, що транспортний засіб «Тойота Каріна», 1983 р.в. належить зазначеній особі, хоча з долучених до клопотання документів вбачається, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_7 , в цілому з мотивувальної частини клопотання вбачається, що ОСОБА_5 являється користувачем зазначеного транспортного засобу.

Слідчий суддя зазначає, що та обставина, що ОСОБА_5 являється користувачем транспортного засобу «Тойота Каріна», 1983 р.в., в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 підтверджується виключно протоколом допиту вказаної особи в якості потерпілого від 19.02.2020 року. Зокрема, останнім в протоколі зазначено, що такий транспортний засіб ним було придбано в особи на ім`я ОСОБА_8 за 900 доларів. Між тим, будь-яких письмових документів, пояснень чи показань тих чи інших осіб, які б вказані у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_5 обставини підтвердили до поданого клопотання долучено не було. В цілому, слідчий суддя знову ж таки зазначає, що згідно доводів ОСОБА_5 , останній ймовірно придбав транспортний засіб в особи на ім`я ОСОБА_8 , між тим згідно долучених до клопотання документів, власником транспортного засобу являється ОСОБА_7 . Письмові пояснення/показання власника транспортного засобу до клопотання долучено не було, така особа не встановлена, як і не встановлена особа власника гаража, в якому такий автомобіль був вилучений. Відтак, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено, що транспортний засіб «Тойота Каріна», 1983 р.в., в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 було придбано ОСОБА_5 , а відтак, і не було доведено самого факту можливого незаконного заволодіння зазначеним транспортним засобом, що свідчить, що стороною обвинувачення не було доведено наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Оскільки стороною обвинувачення в цілому не було доведено наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, при цьому згідно доводів, як вони викладені у клопотанні, автомобіль «Тойота Каріна», 1983 р.в., за допомогою тросу був відвезений автомобілем марки «BMW 318I», державний номер НОМЕР_3 , слідчий суддя приходить до переконання, що будь-які правові підстави для накладення арешту як на транспортний засіб «Тойота Каріна», 1983 р.в., так і на транспортний засіб «BMW 318I», державний номер НОМЕР_3 у слідчого судді відсутні, як і в цілому необхідність арешту майна, а тому, в задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000509 від 18.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України відмовити.
Тимчасово вилучені автомобіль марки «Тойота Каріна», 1983 р.в., в кузові білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 та автомобіль марки «BMW 318I», державний номер НОМЕР_3 , 1988 р.в., в чорному кузові, номер шасі НОМЕР_6 повернути особам, в яких вони були вилучені.
Виконання ухвали слідчого судді покласти на старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1