Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/152/20 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши дистанційно в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2020 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без утриманців, з 2009 року знаходиться на обліку в наркодиспансері з приводу вживання канабіноїдів, тричі звертався до лікаря психіатра в дитячому віці та неодноразово стаціонарно лікувався в психіатричній лікарні з приводу неврозоподібного енурезу, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-вироком Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з випробуванням на 2 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 13.00 години 02 квітня 2020 року до 13 год. 00 хв. 31 травня 2020 року включно, без визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2020 року, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Кропивницького районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 13.00 години 02 квітня 2020 року до 13 год. 00 хв. 31 травня 2020 року включно, без визначенням розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме у тому, що він 18.03.2020 року, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , напав на домоволодіння АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_13 удари руками в область голови та тулуба, та із погрозою застосування предмету ззовні схожого на пістолет, заволодів майном потерпілого.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що спрямованість єдиного умислу під час нападу підтверджується тим, що підозрюваний з нападниками разом приїхали, спільно шукали і заволоділи майном потерпілого. Під час триваючого в часі нападу розподілили ролі. Коли один бив, другий погрожував пістолетом а третій нападник шукав майно і утримував випадкового очевидця. Згодом разом залишили домоволодіння. Ніхто з нападників не намагався припинити злочин.
Злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: закінченим, корисливим, особливо тяжким, умисним, вчинений групою осіб, посягає на суспільні інтереси - проти власності, життя та здоров`я потерпілого. Підозрюваний втрачає сталі соціальні зв`язки, не має законного джерела отримання ним доходу. Злочинне посягання поєднано із застосуванням підшуканого знаряддя злочину, заздалегідь сплановане та вчинене групою осіб.
У даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження, у тому числі: завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню, захист прав потерпілого, тощо (ст. 2 КПК України), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Вказав, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Так, відстоювання ОСОБА_8 власної правової позиції, та суворість можливого покарання є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручування визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину. Відсутність законного джерела доходу є ризиком вчинення нових кримінальних правопорушень. Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним передбачає покарання до 12 років позбавлення волі, є ризиком неявок до слідчого та оголошення його в міжнародний розшук, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження. Нічний час, а також мета нападу - заволодіння наркотичними засобами, зловживання наркотичними засобами у поєднанні з зухвалою, агресивною поведінкою по відношенню до потерпілого, переконує про відсутність сталих етичних та моральних норм та правил поведінки у суспільстві. Нездатність вирішувати конфлікти мирним шляхом, ігнорування принципу мирного володіння майном, стане передумовами для ймовірного впливу на учасників провадження чи вчинення ним нового злочину. Обізнаність про місце проживання потерпілого, є приводом для незаконного впливу, продовження або вчинення нового злочину. Заздалегідь підшуканий пістолет для погрози його застосування є проявом асоціальної поведінки у демократичному суспільстві. Таким чином, менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_8 , на альтернативний запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт. Свої вимоги обґрунтував тим, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 , зареєстрований та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність в останнього сталих соціальних зв`язків та місця постійного проживання та реєстрації, відповідно має на утримані одного малолітнього сина та перебуває в цивільному шлюбі. З урахуванням даних обставин вважає, що не слід було застосовувати такий виключно суворий запобіжний захід, як тримання під вартою. Всі ці факти суд мав врахувати при обранні запобіжного заходу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст..177 КПК України, тому постанову слідчого судді вважає незаконною та необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
ОСОБА_8 31.03.2020 року повідомлено про підозру скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.187 КК України, у вчиненні якого він підозрюється - позбавлення волі на строк до 12 років.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Так, відстоювання ОСОБА_8 власної правової позиції, та суворість можливого покарання є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручування визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину. Відсутність законного джерела доходу є ризиком вчинення нових кримінальних правопорушень. Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним передбачає покарання до 12 років позбавлення волі, є ризиком неявок до слідчого та оголошення його в міжнародний розшук, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження. Нічний час, а також мета нападу - заволодіння наркотичними засобами, зловживання наркотичними засобами у поєднанні з зухвалою, агресивною поведінкою по відношенню до потерпілого, переконує про відсутність сталих етичних та моральних норм та правил поведінки у суспільстві. Нездатність вирішувати конфлікти мирним шляхом, ігнорування принципу мирного володіння майном, стане передумовами для ймовірного впливу на учасників провадження чи вчинення ним нового злочину. Обізнаність про місце проживання потерпілого, є приводом для незаконного впливу, продовження або вчинення нового злочину. Заздалегідь підшуканий пістолет для погрози його застосування є проявом асоціальної поведінки у демократичному суспільстві.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді щодо доведеності прокурором, що ОСОБА_8 активно перешкоджає встановленню істини по справі, оскільки після подій, в яких він підозрюється, залишив місце пригоди, не надав потерпілому першу медичну допомогу, на власний розсуд розпорядився чужим майном, переховувався від правоохоронних органів, приховав заздалегідь підшукане ним знаряддя вчинення злочину.
Також є правильним висновок слідчого судді, що сукупність перерахованих чинників, у поєднані з минулим підозрюваного, який підозрюється у вчиненні злочину у період іспитового строку за аналогічний корисливий злочин, значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки, а тому щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, наявність чи відсутність вини підозрюваного, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 вирішуватиме суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що наявність родини не зупинило підозрюваного від вчинення ним особливо тяжкого злочину, тому ця обставина не попередить ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому апеляційна скарга захисника є необґрунтованою та безпідставною.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2020 року, задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 13.00 години 02 квітня 2020 року до 13 год. 00 хв. 31 травня 2020 року включно, без визначенням розміру застави - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4