ЄУН № 336/1795/20
пр. № 1-кс/336/268/2020
УХВАЛА
Іменем України
10 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна. у кримінальному провадженні № 0000923 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає зі слів за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчих Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000923 від 05.04.2020 року за ст. 289 ч. 1 КК України, за яким ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 04.04.2020 року приблизно о 23.15 годині, перебуваючи біля будинку № 54а по вул. Чарівній у м. Запоріжжя, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, відкрив водійські двері автомобілю Honda Logo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого сів на водійське сидіння автомобілю, натиснув педаль зчеплення та перевів коробку передач в нейтральне положення, завдяки чому автомобіль рушив з місця, тим самим незаконно заволодів належним ОСОБА_7 автомобілем Honda Logo, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Водночас після того, як автомобіль проїхав приблизно 30 метрів кермо було заблоковано та автомобіль зупинився.

Дії ОСОБА_6 на цей час кваліфіковані як незаконне заволодіння транспортним засобом за ст. 289 ч. 1 КК України.

05.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлений про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про арешт майна ОСОБА_6 , яке було вилучено при затриманні, а саме мобільного телефону, навушників, ключів та грошових коштів, які були визнані речовими доказами.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, вказуючи, що зазначені речі могли на собі зберегти сліди злочину, тож у подальшому буде вирішуватись питання про їх огляд та можливе дослідження.

Прокурор підтримав клопотання.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували. Захисник вказував, що наразі ОСОБА_6 підозрюється у незаконному заволодінні автомобілем шляхом вільного доступу, мобільний телефон та інші речі належать йому особисто, будь-яким чином при подіях 04.04.2020 року не використовувались та використані бути не могли, враховуючи той спосіб заволодіння автомобілем, який зазначений в матеріалах справи

При вивченні копій документів, доданих до клопотання, слідчим суддею з`ясовано наступне.

При затриманні ОСОБА_6 0-5.04.2020 року був здійснений його обшук та у останнього були вилучені мобільний телефон, навушники, ключі та грошові кошти.

Наразі ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні автомобілем шляхом вільного доступу без використання будь-яких додаткових засобів.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Натомість ані слідчий, ані прокурор не змогли пояснити яке саме доказове значення мають вилучені у ОСОБА_6 речі для встановлення обставин злочину, який полягає у заволодінні транспортним засобом шляхом вільного доступу без використання будь-яких засобів.
Виключно визнання цих речей речовими доказами постановою слідчого не надає їм доказового значення у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, оскільки стороною обвинувачення не вказано будь-яких підстав вважати, що вилучені у ОСОБА_6 речі можуть мати доказове значення у справі, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
Керуючись ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000923 за підозрою ОСОБА_6 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1