Справа № 569/6245/20
У Х В А Л А

01 травня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , -

В с т а н о в и в:

Слідчий Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 , порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин, в невстановлений час, незаконно придбав та зберігав при собі з метою збуту наркотичний засіб «метадон», який 10.04.2020, близько 17 год. 00 хв., перебуваючи поблизу кафе «Друзі», що по вул. Київська, 44 в м. Рівне, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув ОСОБА_7 за 300 гривень: 3 таблетки білого кольору невідомого походження, які відповідно до висновку експерта №2.1-441/20 від 24.04.2020 містять у своєму складі наркотичний засіб - метадон, масою 0,0687 г, обіг якого обмежено відповідно до списку 1 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, діючи повторно з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставин, в невстановлений час, незаконно придбав та зберігав при собі з метою збуту наркотичний засіб «метадон», який 30.04.2020, близько 12 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку, що по вул. Ст.Бандери, 67 в м. Рівне, в ході проведення оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_7 за 300 гривень 3 таблетки білого кольору невідомого походження, які ззовні схожі на наркотичний засіб «метадон».

Правова кваліфікація кримінального правопорушення кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконний збут наркотичного засобу та незаконний збут наркотичного засобу, вчинений повторно

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме: - рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 02.04.2020;
- протоколом вилучення від 10.04.2020;
- протоколом огляду грошей від 10.04.2020;
- протоколом огляду покупця від 10.04.2020;
- висновком експерта №2.1-441/20 від 24.04.2020;

- протоколом освідування особи від 30.04.2020;

- протоколом особистого обшуку від 30.04.2020

- протоколом затримання особи, відповідно до ст.208 КПК від 30.04.2020

- протоколом допиту свідка від 14.04.2020;
- протоколом допиту свідка від 14.04.2020;
- протоколом допиту свідка від 03.04.2020;
- протоколом допиту свідка від 03.04.2020;
30.04.2020 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
30.04.2020 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може переховувався від органів досудового розслідування або суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

В ході досудового розслідування задокументовано 2 епізоди незаконного збуту ОСОБА_5 наркотичних засобів, що вказує на системність його дій по отриманню прибутків від зайняття злочинною діяльності.

Крім того, відсутність у ОСОБА_5 стримуючих факторів сприятиме продовженню злочинної діяльності та переховуванню останнього від органів досудового розслідування та суду.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою зумовлена тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України відноситься до тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, що є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню підозрюваного від органу досудового розслідування.

Також з`ясовано, що підозрюваний одружений та має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, безробітний. Відсутність офіційного працевлаштування та постійних доходів свідчить про те, що грошові кошти на проживання та утримання сім`ї ОСОБА_5 отримував шляхом вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, які використовує для власних потреб.

Таким чином, існують ризики того, що підозрюваний може ухилятись він органів досудового розслідування та суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, тому слідчий просить клопотання задовольнити.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо клопотання, просили суд відмовити у його задоволенні та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт. Оскільки він раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину та постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де проживає разом з сімєю, отже має міцні соціальні зв`язки. Також вказаний наркотичний засіб «метадон» він приймає по рецепту лікаря. Крім того, уникати слідства і суду чи вчиняти дії пов`язані з тиском на свідків не буде та не має наміру цього робити, не буде перешкоджати органу досудового розслідування у встановлені істини в його справі.
Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування, по кримінальному провадженні № 0001784 від 02.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

30.04.2020р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30.04.2020р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину та постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де проживає разом з сімєю, отже має міцні соціальні зв`язки. Також вказаний наркотичний засіб «метадон» він приймає по рецепту лікаря. Тому слідчим не доведено наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи вчиняти інші злочини.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22 год. до 07 год.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не судимого, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - в період доби з 22 год. до 07 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали до 01 липня 2020 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 01 липня 2020 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання слідчому Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 .
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1