23.12.2019 Єдиний унікальний номер 205/4152/19
Єд.унік.№205/4152/19
Провадження №1кп/205/828/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000622 від 13 березня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макіївка Донецької області, громадянина України, освіта вища, одруженого, раніше не засудженого, пенсіонера, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 , 13 березня 2019 року, близько 16 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , рухався по пр.Свободи з боку вул.Панаса Мирного, в напрямку Кайдацького шляху, в м.Дніпро, після чого в районі буд.149, зупинився на трамвайному полотні. Перед початком руху керованого ним транспортного засобу, обвинувачений ОСОБА_7 , грубо порушуючи п.10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Перед початком руху, перестроюванням і будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, виїхав на полосу зустрічного руху в районі буд.149 по пр.Свободи, в м.Дніпро, внаслідок чого скоїв зіткнення з мотоциклом «Yamaha FZR400RR», р/н НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_5 , який рухався справа наліво за напрямком його руху. В результаті зіткнення потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, ділянки осадження на задній поверхні правого передпліччя від верхньої до середньої третини, відкритого поперечного перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків та забійно-рваної рани по зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, відкритих уламкових переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків та забійно-рваної рани на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і підтвердив суду, що 13 березня 2019 року, близько 16 години 20 хвилин, керуючи автомобілем «Рено», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , він рухався по пр.Свободи з боку вул.П.Мирного, в напрямку Кайдацького шляху. В районі буд.149 він зупинився на трамвайному полотні та пропускав зустрічний транспорт, після чого продовжив рух та коли виїхав на полосу зустрічного руху, відбулося зіткнення з мотоциклом «Ямаха», під керуванням потерпілого ОСОБА_5 , якого він не побачив. В результаті зіткнення, потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 13 березня 2019 року, близько 16 години 20 хвилин, він, керуючи мотоциклом «Ямаха», рухався по пр.Свободи, зі сторони Кайдацького мосту в напрямку вул.П.Мирного. На під`їзді до перехрестя, він побачив як автомобіль «Рено», під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 , який стояв на трамвайній колії, несподівано почав рух та виїхав на полосу його руху, у зв`язку з чим він став гальмувати та поклав мотоцикл на дорожнє покриття, однак зіткнення уникнути не вдалося, в результаті якого він отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Винуватість ОСОБА_7 також повністю підтверджується наступними письмовими доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 березня 2019 року, план-схемою та фото-таблицями на нього (а.с.7-19), в якому зафіксоване місце зіткнення автомобіля, під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 та мотоцикла, під керуванням потерпілого ОСОБА_5 , а також розташування транспортних засобів після зіткнення та механічні пошкодження, які отримали транспортні засоби в результаті ДТП; протоколом проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2019 року (а.с.64-71), під час якого ОСОБА_7 зазначив на обставини, за яких 13 березня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода; висновком судової авто-технічної експертизи №11/10.1/345 від 24 квітня 2019 року (а.с.78-81), згідно з якою дії водія автомобіля «Renault Logan», р/н НОМЕР_1 , обвинуваченого ОСОБА_7 , в заданій дорожній обстановці, не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП; висновком судово-медичної експертизи №1079е від 10 квітня 2019 року (а.с.44-47), відповідно до якого потерпілому ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ділянки осадження на задній поверхні правого передпліччя від верхньої до середньої третини, відкритого поперечного перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків та забійно-рваної рани по зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, відкритих уламкових переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків та забійно-рваної рани на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Крім того, винуватість ОСОБА_7 підтверджується долученими до справи речовими доказами, якими визнані: мотоцикл «Ямаха» (а.с.30), а також автомобіль «Renault Logan», р/н НОМЕР_1 (а.с.35).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, а також дослідженням письмових доказів.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема визнання своєї вини в повному обсязі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді обмеження волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 та щирого каяття останнього, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання. Крім того, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди та особи обвинуваченого, який є пенсіонером, має на утриманні батьків похилого віку, суд вважає можливим не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки позбавлення такого права може поставити у скрутне матеріальне становище як самого обвинуваченого, так і членів його родини.

Потерпілим ОСОБА_5 по справі заявлені цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 68332,50 коп. та моральної шкоди на суму 50 000 грн. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 просив суд зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 щомісячно сплачувати йому розмір мінімального прожиткового мінімуму.
Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 перебував на лікуванні, у зв`язку з чим поніс витрати в сумі 38 982 грн., які підтверджені документально, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

В іншій частині позову про відшкодування майнової шкоди, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки інші витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, а необхідність стягнення коштів на утримання, належним чином не вмотивована та не доведена.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідностідо ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_5 , яка була завдана їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 , шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн. таким, що повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 1256 грн.08 коп.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи №11/10.1/345 від 24 квітня 2019 року в розмірі 1256 гривень 08 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 :
- в рахунок відшкодування майнової шкоди - 38 982 гривні;
- в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1