Справа № 357/1807/19
У Х В А Л А

11.02.2020 м. Біла Церква

Колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0000492 від 22.12.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7 ,

представник потерпілого адвокат: ОСОБА_8 ,

захисник адвокат: ОСОБА_9 ,

обвинувачені: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України перебуває в провадженні суду на стадії судового розгляду.

Відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строк дії якого продовжено по 14.02.2020 включно, однак до зазначеної дати розглянути справу по суті не представляється можливим.

Під час виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, судом поставлено питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку.

Позиція сторін та інших учасників.
Так, прокурором заявлене клопотання про продовження строків запобіжного заходу терміном на 60 днів відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки встановлені в ході досудового слідства ризики не зменшились та продовжують існувати, обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинувачених, а закінчити розгляд справи до закінчення дії строків запобіжних заходів, а саме до 14.02.2020 не представляється можливим.

Захисник-адвокат ОСОБА_9 вважав, що посилання прокурора на ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними та надуманими, жодних доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків прокурор не навів. Просив врахувати вагомість доказів по справі, а саме факт визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , який раніше не судимий, а також показань обвинуваченого ОСОБА_6 , який вину не визнав, та зазначив, що злочин не вчиняв, отже є свідком по справі, а також ті факти, що обвинувачені мають родини, офіційні місця роботи та постійні доходи, тобто мають міцні соціальні зв`язки, приводів переховуватися від суду у останніх не має, тому просив змінити запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачені підтримали думку захисника, просили змінити їм запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, строк продовженого строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчується 14.02.2020, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.

Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке кожному інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за інкриміновані кримінальні правопорушення, конкретні обставини вчинення насильницького умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також осіб обвинувачених, з яких ОСОБА_6 раніше судимий за тяжкі злочини, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку та вважає, що застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду та продовжити вчиняти нові злочини.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, але обвинувачується у вчиненні двох корисливих злочинів, має постійне місце проживання та роботи, але оточуюче коло знайомих дає підстави вважити, що останній може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також наявність родини у вигляді батьків, не забезпечило належної поведінки з боку ОСОБА_5 , що у свою чергу дає підстави вважати про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Наявні наведені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером осіб обвинувачених, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосувати більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки суду не спростовують.

Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.

Наявність підстав для залишення обвинувачених під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням їх особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

У розглядаємої справі, строк утримання обвинувачених під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, тобто тривалість строку утримання під вартою відповідає критерію розумності.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними у ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, продовжити строк утримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 60 днів кожному.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 331, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовживши до 60 днів по 10.04.2020, включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовживши до 60 днів по 10.04.2020, включно.

В задоволенні клопотання захиснику адвокату ОСОБА_9 про зміну запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт на певний час відмовити.

Відкласти судовий розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 25.02.2020 о 14.00 год.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 12.02.2020 о 13.30 год. у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Першотравнева, 4-А.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3