Провадження №1-кп/127/415/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000704, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження №0000704 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні. Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, яке мотивував тим, що підставою застосування та продовження вказаного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_10 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працює та в зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти злочини;
-переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_10 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях;
-незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_10 матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою створення сприятливих для себе умов;
-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 може незаконно впливати на обвинуваченого ОСОБА_11 , який повідомив стороні обвинувачення суттєві обставини вчинених злочинів та активно спряв досудовому слідству.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу обвинуваченого, його репутацію та соціальні зв`язки, зазначені обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що на даний час зберігаються ризики, які були попередньо встановлені та стали підставою для законного обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_10 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. Крім того доповнив, що розмір застави встановлюється слідчим суддею, судом, у розмірах, передбачених ч, 5 ст. 182 КПК: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно. Тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи особу ОСОБА_10 , та характер вчиненого злочину, просив визначити максимальний розмір застави, для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених названим Кодексом, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
Також просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке мотивував тим, що підставою застосування та продовження вказаного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_11 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працює та в зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти злочини;
-переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_11 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу обвинуваченого, його репутацію та соціальні зв`язки, зазначені обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що на даний час зберігаються ризики, які були попередньо встановлені та стали підставою для законного обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_11 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.
Потерпілі та представник потерпілого не заперечили щодо призначення справи до судового розгляду та підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченим раніше обрані їм запобіжні заходи.
Обвинувачений ОСОБА_10 не заперечив проти призначення справи до судового розгляду, щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклався на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_8 не заперечив щодо призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, заперечив щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор має довести обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень та надати письмові докази, а він надав лише ухвалу слідчого судді. Далі прокурор вважає, що наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема прокурором не доведений ризик, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень. Зазначений ризик, переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_10 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях теж не доведений, оскільки обвинувачений винним себе не визнає і має намір довести свою невинуватість в суді, також йому немає де переховуватись, він має одне єдине житло. Посилання прокурора на ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих, на думку захисту, теж прокурором не доведено, оскільки вони матеріально від обвинуваченого не залежні та в будь який час можуть поскаржитись на дії ОСОБА_10 , якщо такі випадки будуть. Також твердження, що обвинувачений ОСОБА_10 може незаконно впливати на обвинуваченого ОСОБА_11 , прокурором не доведено яким чином ОСОБА_10 може переконати ОСОБА_11 в зворотньому. Також прокурором не доведено, що обрання менш суворого запобіжного заходу перешкодить повноті та всебічності судового розгляду. З урахуванням зазначеного просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати обвинуваченому ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід. Крім того, на думку захисту, вимога прокурора про визначення максимальної суми застави не обґрунтована, він мав врахувати майновий стан обвинуваченого, також застосування застави прокурором не зазначено в клопотанні, а лише озвучено в даному судовому засіданні, тому просив застосувати мінімальний розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_11 не заперечив проти призначення справи до судового розгляду, щодо продовження йому раніше обраного запобіжного заходу повідомив, що його думку висловить захисник.
Захисник ОСОБА_9 підтримав думку захисника ОСОБА_8 заперечив проти клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту оскільки, прокурором не вірно зазначено, що обвинувачений офіційно не працює, він працює офіційно також вважається особою, яка в силу ст. 89 КК України не судимою. Просив суд обрати обвинуваченому домашній арешт в нічний час, оскільки у обвинуваченого дуже хворий паралізований батько і обвинувачений через заборону не може вийти за ліками чи харчами, оскільки його 4-5 разів на добу перевіряють працівники поліції, на даний час підтверджуючих про це документів немає. Не заперечив щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу суд дійшов наступного висновку.
Кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.
Підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України відсутні. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду, який слід призначити у відкритому судовому засіданні, оскільки відсутні підстави, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України.
Судовий розгляд у кримінальному провадженні, відповідно до ч.1 ст. 31 КПК України провести суддею одноособово.

Вирішуючи питання щодо запобіжних заходів, суд приймає до уваги, що ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_11 29 лютого 2020 року у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч.2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний час доби.
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали обвинувального акту суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно продовжити строк тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_11 - у вигляді цілодобового домашнього арешту, в зв`язку з тим, що вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, обвинувачені можуть продовжити свою злочинну діяльність, не мають будь-яких джерел доходу, не мають постійного місця роботи, що дає підстави вважати, що у подальшому вони можуть переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, незаконно впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особи обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативного триманню під вартою ОСОБА_10 та у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_11 , як такого, що недостатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
На думку суду, в клопотаннях обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особи підозрюваних, репутацію та соціальні зв`язки, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому, підстав для застосування ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та неможливим і саме тримання під вартою ОСОБА_10 може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя/суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що застава може бути застосована до особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У таких випадках її розмір підлягає визначенню в ухвалі суду. Слідчому судді, суду слід зважати, що визначені у ч. 5 ст. 182 КПК чіткі розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Суду необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абз.2-4 п.16 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
Згідно п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, майновий стан обвинуваченого суд вважає, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу ОСОБА_10 необхідно визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 193, 197, 314, 315, 316, 369, 370, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» суд,-
У Х В А Л И В:

Судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, призначити на 10:00 год. 05 червня 2020 року.
Судовий розгляд провести суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати прокурора, обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який - відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_10 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.
Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 27 травня 2020 року по 25 липня 2020 року включно.
Визначити ОСОБА_10 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:
- прибувати на виклики суду за першою вимогою;
- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- утриматись від спілкування із потерпілими та особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
Виконання ухвали суду доручити прокурору ОСОБА_3 та начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань ( №1)».

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час - відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_11 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні залишати житло в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 на 60 (шістдесят) діб задовольнити.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 наступні обов`язки:
1) прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Ухвала про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту діє з 27 травня 2019 року по 25 липня 2020 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Вінницького відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 7 діб з дня її проголошення, в іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: