У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001972, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2019 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Видноє Московської області Російської Федерації, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 ,
потерпілий ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Ухвалено обчислювати строк покарання ОСОБА_5 з 04.06.2019 р.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди на користь потерпілих ОСОБА_8 2 000 грн., ОСОБА_9 1 500 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить пом`якшити призначене покарання.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості.
Вважає, що судом першої інстанції на надано належної оцінки тим обставинам, що він визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив лише один епізод.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

14.05.2019 р. приблизно о 14.30 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , маючи корисливий умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, для здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Huawei Y3», який належав ОСОБА_8 . Неповнолітній ОСОБА_10 , будучи введеним в оману, передав ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон. ОСОБА_5 , тримаючи мобільний телефон при собі, з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним за власним розсудом, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 2 000 грн.
16.05.2019 р. приблизно о 15.00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку № 11 по вул. Крилова в м. Миколаєві, зустрів неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_5 , для здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_11 мобільний телефон марки «S-TELL S555», який належав ОСОБА_9 . Неповнолітній ОСОБА_11 , будучи введеним в оману, передав ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон. ОСОБА_5 , тримаючи мобільний телефон при собі, з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним за власним розсудом, завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 1 500 грн.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, скоєне повторно.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працює, є раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину, за наведених у вироку обставин, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 190 КК України не оспорюється, а тому апеляційному перегляду не підлягають.

Стосовно призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим і обґрунтованим.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
В пункті 3 зазначеної Постанови вказано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, скоїв злочин через незначний проміжок часу після звільнення. Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, зокрема, врахував і ті обставини, на які в апеляційній скарзі посилається обвинувачений. Призначене судом першої інстанції покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та особі обвинуваченого, не вбачається.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним, обґрунтованим і підстав для його зміни або скасування, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді
____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3