Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2530/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд
у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Житомирі апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 має на утриманні неповнолітнього сина,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000012,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02.04.2020 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважає, що обрання такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 являється невиправдано суворим, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Посилається на те, що підозра є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_6 відповідно до займаної посади не має повноважень щодо здійснення дій, а саме ветування такого роду заяв для реєстрації за місцем проживання в квартирах, які стоять на балансі Міністерства оборони України та є їхньою власністю. Відповідно до службових повноважень ОСОБА_6 , як начальник відділу матеріального забезпечення центру експлуатації технічних засобів та матеріально-технічного забезпечення ДКА України не мав жодних важелів впливу на начальника Макарівського квартирно-експлуатаційної частини Київського квартирно-експлуатаціного управління при ветуванні вказаного роду заяв, а оголошена підозра є неправомірною. Дії ОСОБА_6 підпадають саме під кваліфікацію ст.190 КК України.

Зазначає, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено існування хоча б одного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, та того, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вважає, що менш суворий запобіжний який не пов`язаний з взяттям під варту в повній мірі забезпечить належну поведінку підзахисного.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02.04.2020 скасувати в частині визначення ОСОБА_6 застави в межах 20 мінімальних заробітних плат в сумі 42 040 грн. та строку дії запобіжного заходу терміном 30 діб. Постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб та визначити заставу в межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 405 тис. 400 гривень.

Зазначає, що вказана ухвала слідчого судді, в частині визначення розміру застави та терміну застосування запобіжного заходу, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Вказує, що слідчий суддя, дійшовши до висновку про те, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані, що підтверджують наявність обґрунтованої підозри, повною мірою не врахував той факт, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення й іншого кримінального правопорушення, а також суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 . Суд визначив мінімальний розмір застави терміном на 30 діб, чим порушив положення ст.131, 132, 182 КПК України.

Вважає, що невеликий термін застосування до підозрюваного запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Додатково зазначає, що слідчий суддя, при визначенні розміру застави, не в повній мірі взяв до уваги той факт, що у ОСОБА_6 наявні всі ризики, передбачені п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, не врахував розмір неправомірної вигоди, яку вимагав та отримав ОСОБА_6 , а також не врахованого кваліфікуючі ознаки, а саме: вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_8 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб.

Строк тримання під вартою обраховано з моменту фактичного затримання з 31.03.2020 року 09 год. 50 хв.

Визначено розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 20 (двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавець) на депозитний рахунок для внесення застави та у разі внесення якої звільнити підозрюваного з-під варти.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

1) Прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.

2) Не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання або роботи.

4) Здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5) Утриматися від спілкування зі свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Строк дії ухвали до 29.04.2020 року.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі внесення застави у встановленому розмірі оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на депозитний рахунок, повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі або установі, де підозрюваний утримуватиметься під вартою.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; ризик знищити, сховати, спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені; можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі до 10 років, підозрюваний достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та в повному обсязі не виявлені і не вилучені, а також може як безпосередньо, так із залученням інших осіб впливати на свідків і інших підозрюваних у кримінальному провадженні, схиляючи їх до певної поведінки та надання вигідних для себе показань. Таким чином, органом досудового розслідування доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що доводи підозрюваного та захисника щодо позитивної характеристики підозрюваного, наявності у нього постійного місця проживання, неповнолітньої дитини на утриманні, хронічних захворювань не переважають над наявністю існуючих ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При цьому у судовому засіданні не встановлено і не доведено доказів існування обставин, які б унеможливлювали тримання підозрюваного під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявні достатні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника відділу матеріального забезпечення Головного центру спеціального контролю, будучи обізнаним про процес здійснення оформлення документації на прописку у квартирах, які перебувають на обліку у Міністерстві оборони України з подальшою їх приватизацією, діючи з прямим умислом, протиправно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди за вчинення дії з використанням наданого службового становища третій особі, всупереч інтересам служби почав підшукувати осіб, які потребують вирішення житлового питання та погодяться надати останньому неправомірну вигоду.

Зазначає, що громадянин ОСОБА_10 у листопаді 2019 року підшукував житло для його купівлі для себе в смт. Городок Радомишльського району Житомирської області. З цією метою в листопаді 2019 року у невстановлені день та час зустрівся з невстановленою слідством особою жіночої статі у смт. Городок Радомишльського району Житомирської області, яка повідомила йому, що громадянин ОСОБА_11 здійснює продаж двокімнатної квартири у смт. Городок Радомишльського району Житомирської області та отримав телефонний контакт останнього. У подальшому на початку грудня 2019 року, більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, за попередньою телефонною домовленістю, громадянин ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_11 у кв. АДРЕСА_2 для її огляду. Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_10 , що ціна квартири попередньо складатиме близько 5000 тис. доларів США. Після огляду квартира сподобалась ОСОБА_10 , про що останній повідомив ОСОБА_11 . В той же день та час в ході вказаної розмови ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви, повідомив ОСОБА_10 , що кв. АДРЕСА_2 перебуває на балансі Міністерства оборони України та для того, щоб здійснити переоформлення квартири та отримати дозвіл на прописку, необхідно надати начальнику Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України ОСОБА_12 неправомірну вигоду у сумі 1500 доларів США.

ОСОБА_10 , з метою викриття злочинної діяльності, звернувся до правоохоронних органів та, будучи залученим до конфіденційного співробітництва, погодився на запропоновані ОСОБА_11 умови та діяв під контролем правоохоронних органів.

У подальшому до 24 лютого 2020 року ОСОБА_11 повідомив своїй колишній дружині ОСОБА_13 , яка має прописку місця проживання за адресою: кв. АДРЕСА_2 , а також повідомив своєму раніше знайомому ОСОБА_6 , про те, що громадянин ОСОБА_10 має намір придбати квартиру та вказане житло перебуває на балансі Міністерства оборони України. ОСОБА_11 , достовірно знаючи про дружні стосунки ОСОБА_6 з начальником Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, корисливих мотивів, з метою отримання грошових коштів за продаж квартири, звернувся до ОСОБА_6 з метою позитивного вирішення ОСОБА_12 розгляду заяви про дозвіл на здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_10 у квартирі з наданням ОСОБА_12 неправомірної вигоди у сумі 1500 доларів США.

ОСОБА_6 , погодившись на пропозицію ОСОБА_11 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але до 24 лютого 2020 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів повідомив начальника Макарівської квартирно-експлуатаційної частини ОСОБА_12 про необхідність позитивного вирішення ОСОБА_12 розгляду заяви про дозвіл на здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 за неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США.

В свою чергу, ОСОБА_12 усвідомлюючи, що вирішення питання про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 входить у його повноваження, достовірно знаючи, про незаконність вказаних дій та безпідставність здійснення реєстрації вказаної особи у квартирі, що належить Міністерству оборони України, діючи з прямим умислом, протиправно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій з використанням наданого йому службового становища, всупереч інтересам служби, погодився на вказану пропозицію, тим самим вирішив діяти групою осіб за попередньою змовою.

У подальшому, 24 лютого 2020 року, ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_11 та раніше йому не знайомим ОСОБА_6 в гаражному приміщенні в смт. Городок, Радомишльського району, Житомирської області, яким користується останній. В ході розмови між ними ОСОБА_11 представив військовослужбовця ОСОБА_6 як людину, що безпосередньо контактує з начальником Макарівської квартирно-експлуатаційної частини Міністерства оборони України ОСОБА_12 , який вирішить питання оформлення всіх документів та прописку у квартирі АДРЕСА_2 .

В ході розмови ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_10 про те, що розмір неправомірної вигоди, яку необхідно надати ОСОБА_12 для переоформлення документації щодо квартири та надання дозволу на прописку місця проживання у вище вказаній квартирі складає 1500 доларів США (відповідно до курсу НБУ близько 37 тис. 500 грн.), а сума за яку він здійснює продаж житла, складає 4200 доларів США.

В подальшому, 31.03.2020 близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 зустрілись із ОСОБА_10 у смт. Городок, Радомишльського району, Житомирської області та ОСОБА_6 отримав письмовий дозвіл від ОСОБА_14 на здійснення прописки місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, 31.03.2020 близько 09 год. 40 хв. ОСОБА_13 , діючи спільно групою осіб за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на отримання службовою особою начальником Макарівської квартирно-експлуатаційної частини ОСОБА_12 неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій, пов`язаних з оформленням документації щодо квартири та надання дозволу на прописку місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 з подальшим продажем квартири, діючи з прямим умислом та з корисливим мотивом, перебуваючи разом із ОСОБА_11 , зустрілась за вищевказаною адресою із ОСОБА_10 та отримала від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 37 тис. 500 грн. для передачі ОСОБА_12 .

31.03.2020 року ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 затримані у порядку ст. 208 КПК України, а неправомірну вигоду у сумі 37 тис. 500 грн. вилучено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги адвоката, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню. виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінальної провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинена підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності в обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконати неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (О`Нага v. United Kingdom 16 October 2001, §36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами допитів свідка ОСОБА_10 від 04.02.2020, 12.03.2020, 31.03.2020 року; протоколом виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів від 30.03.2020 року; протоколом огляду, помітки та вручення грошових коштів від 31.03.2020 року; протоколами обшуків від 31.03.2020 року; протоколом ОПМ за участю свідка ОСОБА_10 від 31.03.2020 року; протоколом огляду документації щодо прописки ОСОБА_10 від 01.04.2020; протоколом затримання ОСОБА_6 від 31.03.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 31.03.2020 року; протоколами за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_6 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурорів та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявність достатніх правових підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, з чим і погоджується колегія суддів.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі до 10 років, підозрюваний достовірно знає, яким чином знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та в повному обсязі не виявлені і не вилучені, а також може як безпосередньо, так і з залученням інших осіб впливати на свідків і інших підозрюваних у кримінальному провадженні, схиляючи їх до певної поведінки та надання вигідних для себе показань.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо того, що слідчим суддею повною мірою не враховано той факт, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення й іншого кримінального правопорушення, а також суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , колегія суддів визнає неспроможними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час перевірки апеляційним судом оскаржуваної ухвали, а суспільний резонанс не є самостійною підставою застосування запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_8 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб з визначенням розміру застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 20 (двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: