Ухвала
Іменем України
11 лютого 2020 р.

м. Київ
справа № 487/8400/19

провадження № 51- 675 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2019 рокута ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 13 січня 2020 року,

встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , у якій він просить відкрити касаційне провадження, визначити територіальну підсудність кримінального провадження, надати йому безоплатну правову допомогу, ухвалити нове рішення.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2019 рокувідмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 січня 2020 рокуапеляційну скаргу заявника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2019 року без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2019 року та ухвали Миколаївського апеляційного суду від 13 січня 2020 рокув касаційному порядку, просить ухвалити нове рішення в розумні строки, встановлені законом, посилаючись при цьому на норми кримінального процесуального закону, Конституцію України, Закон України «Про судоустрій і статус суддів».
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 424 цього Кодексу ухвала слідчого судді після

її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Як убачається зі змісту касаційної скарги ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2019 рокупереглядалась в порядку апеляційної процедури та ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 січня 2020 року була залишена без змін.
З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

Крім того, ОСОБА_4 ставить питання про визначення територіальної підсудності кримінального провадження № 0001908. Проте, як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії судового рішення, заявник оскаржує бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невиконанні обов`язкових процесуальних дій та рішень для забезпечення кримінального провадження № 0001908, для забезпечення розкриття, складання висунення обвинувачення в суді. Тобто, з поданої касаційної скарги вбачається, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні не закінчено, матеріали провадження не скеровані до суду, а тому розгляд питання про визначення підсудності в порядку ч. 2 ст. 32, ст. 34 КПК України є на даний час неможливим. Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 34 КПК України подання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого, в межах касаційної скарги таке питання не може бути вирішено.

Також ОСОБА_4 просить надати йому безоплатну правову допомогу для захисту інтересів в суді. Однак таке питання може вирішуватись судом касаційної інстанції лише після відкриття касаційного провадження під час підготовки касаційного розгляду в порядку ст. 430 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 13 січня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3