Ухвала
Іменем України

27 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 179/2482/18

провадження № 51-1045ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0000410 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

За вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 9 серпня 2019 року ОСОБА_5 визнано невинуватим за ч. 2 ст. 310 Кримінального кодексу України (далі ? КК) та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діях складу злочину.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року вирок залишено без змін.

Згідно з вироком органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинуваченоу такому. Він на початку весни 2018 року, маючи умисел, спрямований на незаконний посів та вирощування рослин конопель у кількості від п`ятдесяти рослин і більше, проживаючи у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , умисно посіяв насіння рослин конопель в кількості 159 штук на ділянці у дворі, яка розміщена за місцем його мешкання біля вище вказаного будинку.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний посів та вирощування рослин конопель у кількості від п`ятдесяти рослин і більше, з вищевказаного періоду часу ОСОБА_5 умисно поливав та звільняв від бур`янів вказану вище ділянку городу ? на якій висаджені 159 штук рослини конопель, маючи умисел у майбутньому використовувати за власними потребами без мети збуту.

У подальшому 16 серпня 2018 року працівниками Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП Дніпропетровської області, під час проведення огляду домоволодіння, яке розташоване за вищевказаною адресою, виявлено та вилучено 159 рослин зеленого кольору, які зовні схожі на рослини конопель, зростаючих на земельній ділянці за вказаною адресою.

Надані на дослідження 20 серпня 2018 року рослини зеленого кольору в загальній кількості 159 штук є нарковмісними рослинами роду коноплі, що відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Умисні дії ОСОБА_5 органами досудового слідства було кваліфіковано за ч. 2 ст. 310 КК, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 рокущодо ОСОБА_5 змінити, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом РАЦС по Магдалинівському, Петрівському, Царицанському районах Головного ТУ юстиції у Дніпропетровській області.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Однак, положеннями ст. 417 КПК встановлено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З наведених вимог кримінального процесуального закону убачається, що закон визначає можливість скасування апеляційним судом лише обвинувального вироку чи ухвали суду першої інстанції за подальшим закриттям такого провадження.

Разом з цим, за відсутності процесуальної необхідності у реабілітації померлого, скасування виправдувального вироку з підстав, передбачених у ст. 409 КПК, буде суперечити завданням та загальним засадам кримінального провадження.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 помер, приймаючи до уваги той факт, що у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 409 КПК, за наслідками апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого, суд апеляційної інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав та процесуальної необхідності для перевірки наведених у скарзі прокурора доводів.

Ухвала суду апеляційної інстанції є належно обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, а тому підстав для її скасування не має.

З огляду на викладене й на те, що зі скарги і наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0000410 щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3