Дата документу 11.02.2020 Справа № 336/3982/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3982/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/509/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2020 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, українця, із середньою освітою, який не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
05 грудня 2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
23 січня 2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.ст.71,72 КК України частково приєднано покарання за вироком Токмацького міського суду від 05 грудня 2012 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;
26 травня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 11 лютого 2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 20 березня 2015 року по 06 липня 2015 року; звільнений 29 травня 2017 року з Біленьківської ВК Запорізької області на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2017року за ст.81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 15 днів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2019 року, якою клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволене, запобіжний захід, обраний щодо останнього, продовжений на строк 60 днів, а саме, з 20 січня 2020 року по 21 березня 2020 року включно.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, є реальними, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з ухвалою суду першої інстанції він не згоден в повному обсязі.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, вказавши на те, що ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, на час проведення судового засідання не відпали, що є підставою для продовження дії обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого.
Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказавши на те, що його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав доводи обвинуваченого, просив змінити застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід, на більш м`який.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, вказаних вимог закону не дотримався з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали від 26 листопада 2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, який обчислюється з дня закінчення строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 14 листопада 2019 року, а саме з 20 січня 2020 року.

Тобто, дане питання вирішене судом першої інстанції задовго до закінчення строку дії попередньої ухвали. Фактично, згідно з матеріалами провадження, у листопаді 2019 року судом двічі продовжено дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою та строк, який у сукупності складає майже 4 місяці.

У такий спосіб фактично нівелюються положення ч.3 ст.331 КПК України, якою законодавець, ураховуючи один із принципів судочинства - забезпечення права на свободу та особисту недоторканість (ст.29 Конституції України, п.5 ч.1 ст.7, ст.12 КПК України), а також положення ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, поставив перед судом завдання: через певні проміжки часу, визначені законом, контролювати обґрунтованість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та з`ясовувати доцільність збереження такого запобіжного заходу.

Недотримання судом першої інстанції вказаних вимог закону, на думку колегії суддів, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому на підставі ст.ст.407, 409 КПК України підлягає безумовному скасуванню, з постановленням нової ухвали - про відмову в задоволенні клопотання прокурора, як поданого явно передчасно - майже за 2 місяці до закінчення дії попередньої ухвали суду щодо запобіжного заходу.

Оскільки вищевказана ухвала суду скасовується, в задоволенні клопотання прокурора відмовляється, а строк дії попередньої ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою закінчився 20 січня 2020 року, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти в залі суду.

В подальшому питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого має вирішуватися в порядку, передбаченому ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2019 року, якою клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволене, запобіжний захід, обраний щодо останнього, продовжений на строк 60 днів, а саме, з 20 січня 2020 року по 21 березня 2020 року включно, скасувати.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів відмовити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити негайно в залі суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4