Провадження №: 1-кп/127/802/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 08.08.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Вулига, Тиврівського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, із середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 08.08.2019 близько 21:55 год. керуючи технічно-справним автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Коцюбинського у м. Вінниці, в напрямку вул. Замостянської, не врахував дорожньої обстановки, а саме наявності нерегульованого пішохідного переходу, не вибрав безпечну швидкість руху, не переконався у відсутності пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в момент об`єктивної появи у полі його зору пішохода ОСОБА_7 , не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху свого автомобіля або зупинки транспортного засобу, натомість продовжив свій рух, внаслідок чого, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину справа наліво по напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 760 від 18.08.2019 у ОСОБА_7 виявлено сполучну травму тіла: закрита черепно-мозкова травма - садна голови, рана підборіддя, сколи коронкових частин зубів на верхній щелепі, крововиливи в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, поширений субарахноїдальний крововилив обох півкуль головного мозку, крововилив в шлуночки мозку, травматичний набряк головного мозку; закрита травма грудей садна грудей, множинні переломи ребер по декількох анатомічних лініях, крововиливи в місцях переломів ребер, забій легень; рани і садна рук та ніг, перелом правої малогомілкової кістки, розрив ануса. Ушкодження у ОСОБА_7 спричинені від дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою, можливо 08.08.2019 в момент шляхово-транспортної пригоди.

Смерть ОСОБА_7 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилась травматичним шоком. Сполучна травма у ОСОБА_7 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Відповідно до висновку авто технічної експертизи № 491 від 06.09.2019 в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка сталася, водій ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, в діях ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_3 за вищенаведених обставин порушив вимоги пунктів 12.1, 18.1 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими: п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ними»; п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення ОСОБА_3 вимог пунктів 12.1, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю за викладених у обвинувальному акті обставинах та суду надав наступні показання.

Так, 08.08.2019 ОСОБА_3 їхав за кермом власного автомобіля та біля торгового центру «Петро Центр» на пішохідному переході не побачив ОСОБА_7 , яка переходила дорогу на вказаному пішохідному переході, внаслідок чого сталась аварія та він допустив наїзд на ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що про вчинене він щиро шкодує, завдану шкоду відшкодував у повному обсязі, а також просив суд не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки йому необхідно керувати автомобілем під час здійснення своєї підприємницької діяльності.

Допитаний у ході судового провадження потерпілий ОСОБА_5 , суду надав наступні показання, що померла ОСОБА_7 була його матір`ю. Про аварію, що сталась, ОСОБА_5 повідомила дружина по телефону.

Також, як зазначив потерпілий ОСОБА_5 , претензій до обвинуваченого він не має, завдана шкода йому відшкодована у повному обсязі, та потерпілий ОСОБА_5 не наполягав на призначені суворої міри покарання та додатковому покаранню.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, захисника та обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує, що у постановах Верховного суду звернута увага на те, що відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Таким чином, судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до довідки № 951 від 24.09.2019, ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2004 слідує, що у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням конкретних обставин справи надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення Закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.

У ході судового провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою раніше не судимою, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Потерпілий ОСОБА_5 не наполягав на суворій мірі покарання та на додатковому покаранні. Обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку займається господарською діяльність пов`язаною з сільськогосподарським виробництвом та продажу товарів, а тому останній у своїй діяльності потребує постійного користування транспортним засобам. З урахуванням вказаного та враховуючи всі зазначені обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що останній раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, ставлення до вчиненого, поведінку у ході судового провадження, відшкодування шкоди, думку потерпілого у частині призначення міри покарання, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене ОСОБА_3 зі звільненням останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2019 підлягає скасуванню.
У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме:

?фрагмент бамперу автомобіля-накладку протитуманної фари, яка упакована в спеціальний пакет Національної поліції України INZ 4005468, емблему значок марки автомобіля із позначкою «W», яка упакована в спеціальний пакет Національної поліції України INZ 2035289 повернути власнику;

?автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів Головного управління Національної поліції у Вінницькій області повернути власнику;

?фрагмент тканини із візерунком у вигляді сердець, який поміщено до спеціального пакету Національної поліції України INZ 2034661, змив речовини бурого кольору з поверхні капоту двигуна автомобіля, який упаковано та опечатано у паперовий конверт знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведені експертизи на користь держави у сумі 2 198,14грн.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2019 скасувати.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 09.08.2019 по день звільнення ОСОБА_3 з під варти, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2019, тобто по 12.09.2019

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: