Справа № 273/2019/18
Провадження № 1-кп/273/12/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 27.09.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, неодружений, освіта повна загальна середня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

Ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2006 за п.7 ч.2 ст. 115, ч. 3 ст.357, ч. 1 ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі.

09.12.2016 фактично звільнений з Житомирської виправної колонії №4 за ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 на підставі ст. 81 КК України (умовно достроково), невідбута частина покарання 1 рік 11 місяців 25 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

26.09.2018, близько 16 год. 30 хв. поблизу магазину «Калинка» по вул. Базарній, 1 у смт. Першотравенськ, Баранівського району Житомирської області на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Будучи обуреним поведінкою ОСОБА_7 , ОСОБА_3 вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний намір, без розриву в часі ОСОБА_3 підійшов з-переду до ОСОБА_6 та умисно наніс йому близько 10-12 ударів кулаками обох рук в обличчя в ділянки очей, лоба справа, лівої скулової ділянки, лівих та правих вушних раковин, тім`яних ділянок. Від нанесених ударів ОСОБА_6 упав із висоти власного зросту на асфальтобетонне покриття та ударився задньою частиною голови.

Піднявшись через декілька хвилин, ОСОБА_6 пішов у сторону магазину ПП «Обухівська» по вул. Лєрмонтова 8а у смт. Першотравенськ, Баранівського району, Житомирської області.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_6 та наніс йому один удар кулаком лівої руки в праве плече та здійснив поштовх останнього обома руками в спину, від чого ОСОБА_6 упав на асфальтобетонне покриття. Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя та один удар правою ногою по тулубу з правої сторони.

У результаті нанесених ударів ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, синців навколо правого ока, навколо лівого ока, на лобі справа, на лобі зліва, в лівій скуловій ділянці з переходом на ліву щоку, на лівій вушній раковині, на правій вушній раковині, на правій висково-тім`яній ділянці, на лівій тім`яній ділянці, в тім`яно-потиличній ділянці посередині, в потиличній ділянці посередині, в потиличній ділянці зліва, на губах зліва, саден на лобі справа, в лівій висково-тім`яній ділянці, в потилично-тім`яній ділянці зліва, що належать до легких тілесних ушкоджень.

Також спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді синця на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у середній частині, що належить до легких тілесних ушкоджень, та перелому 8 ребра справа, що належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаюється та підтвердив зазначені у обвинувальному акті обставини, просив суворо не карати. При цьому, цивільний позов визнав частково, матеріальну шкоду погодився сплатити повністю, а моральну в розмірі 10 15 тисяч грн.

Таким чином, окрім визнання ОСОБА_3 своєї вини, його вина повністю підтверджується показаннями потерпілого та свідків, а саме:

потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що перед цими подіями отримав пенсію, його ОСОБА_8 просив поїхати в магазин та купити пиво та морозиво. Коли він приїхав до магазину Калинка та зайшов до нього бачив випившого ОСОБА_3 та його дружину. Коли почав виходити з магазину, то перед ним вийшла дружина обвинуваченого, а за ним вже ОСОБА_3 , який почав говорити, що він нібито штовхнув його дитину з каляскою. Після цього зразу наздогнав та чимось його вдарив декілька разів по голові, він упав на асфальт, можливо щось було в руках, не памятає. Обвинувачений його ще раз наздогнав, вдаривши декілька разів, він знову впав на асфальт, де потім ОСОБА_3 бив його ногою по ребрам. Ці події бачили свідки, але ніхто не вмішувався, бо бояться обвинуваченого ОСОБА_3 . Наполягав на притягненні обвинуваченого до максимальної міри покарання та зодоволити його позовні вимоги щодо стягення моральної та матеріальної шкоди;

свідок ОСОБА_9 показала, що в момент інциденту вона була в магазині куди зайшов згодом потерпілий у синцях та гематомах в результаті чого йому було викликано швидку. Саму бійку вона не бачила, а зазначила, що обвинувачений не заперечував факту побиття ним потерпілого у момент коли приїхала поліція;

свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що коли вона вийшла з магазину, то побачила босого ОСОБА_6 , а поряд стояв ОСОБА_3 та кричав до нього. Крім того пояснила, що бачила, як ОСОБА_3 бив ОСОБА_6 руками та шарпав за комір, а коли той упав, то ОСОБА_3 вдарив його декілька раз ногами по тулубу. Коли вона запитала його за що той його б`є, то він відповів, що за дитину. Казав, що його треба вбити. Чи були вони п`яні у момент конфлікту вона не знає;

свідок ОСОБА_11 показала, що вона була у магазині своєї свекрухи коли почула крики, але одразу вона не вийшла бо був покупець. Коли глянула у вікно, то їй перекрив дорогу автобус, а згодом помітила ОСОБА_6 , який лежав на землі. У потерпілого було розбите обличчя. ОСОБА_10 повідомила їй, що ОСОБА_6 побив ОСОБА_3

свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що того дня вони їхали з потерпілим додому, останній вирішив заїхати в магазин, а вона поїхала додому. У якийсь момент її повідомили, що ОСОБА_6 побили, коли вона приїхала до магазину «Башинської», то побачила потерпілого, який був побитий та казав що він ні в чому не винен. Коли вона вийшла з магазину, то побачила ОСОБА_13 який «стрибав немов заєць» та кричав, що наведе в селі порядок;

свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що в той день вона пішла до магазину «Калинка» щоб купити для батька ковбаси та води. Після того як вона вийшла з магазину батько поїхав, а вона та її сестра почули як кричить її син, коли повернулася, то помітила перевернуту каляску, відразу підбігла та підняла сина, після чого пішла із сестрою за магазин його заспокоювати. Будучи за магазином вони почули як кричав ОСОБА_3 , бійки між обвинуваченим та потерпілим вона не бачила, ОСОБА_3 того дня спиртних напоїв не вживав;

свідок ОСОБА_15 показав, що бачив, як потерпілий вийшов п`яний із магазину і впав на каляску, що стояла поряд, в результаті чого та перевернулася. Після цього між обвинуваченим та потерпілим спершу розпочався словесний конфлікт, а згодом бійка. Він бачив, як ОСОБА_3 вдарив декілька разів ОСОБА_6 в область голови та тулуба. Чим все завершилося він не бачив, адже згодом поїхав по власним справах;

свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що безпосередньої бійки він не бачив між потерпілим та обвинуваченим. При цьому вказав на те, що у той день він був у магазині його дружини та робив опалення. Почувши як його хтось гукає він побачив потерпілого із побитим обличчям який просив викликати поліцію. Коли він запитав потерпілого хто його побив, той повідомив йому, що не знає. Після того як викликав поліцію, він пішов працювати далі. Згодом він чув як обвинувачений також кричав аби хтось викликав поліцію.

Окрім того, вина ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України підтверджується дослідженими судом доказми, а саме:

висновком експерта №733 згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді закритої черепно мозкової травми: струсу головного мозку, синців навколо правого ока, навколо лівого ока, на лобі справа, на лобі зліва, в лівій скуловій ділянці з переходом на ліву щоку, на лівій вушній раковині, на правій вушній раковині, в правій висково- тім`яній ділянці, в лівій тім`яній ділянці, в тім`яно потилиіній ділянці посередині, в потиличній ділянці посередині, в потиличній ділянці зліва, на губах зліва, саден на лобі, справа, в лівій висково- тімяній ділянці, в потилично тімяній ділянці зліва утворились не менше ніж від 10 12 разової дії тупих предметів, давністю можливо 26.09.2018, належать до легких тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді синця на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у середній частині утворились від дії тупого предмета, можливо від одноразової травмуючої дії, давністю можливо від 26.09.2018, належать до легких тілесних ушкоджень.

Тілесне ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді перелома 8 ребра справа утворилось від дії тупого предмета, можливо від одноразової травмуючої дії, давністю можливо 26.09.2018, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с. 3 4 т. 2);

довідкою Баранівської КЦРЛ №2934 про стан здоров`я ОСОБА_6 (а.с. 5 т. 2);

протоколом огляду відеозапису з якого вбачається та самим відеозаписом з камер відео спостереження з якого видно, як ОСОБА_3 наносить тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.с. 6-8 т. 2);

постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження СD-R дика з відеозаписом (а.с. 9 т. 2);

протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 (а.с. 2933 т. 2).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному обсязі.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів.

Також, суд враховує і інші характеризуючи дані, зокрема те, що ОСОБА_3 у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, згідно довідкихарактеристики Першотравенської селищної ради від 10.10.2018 №2530 ОСОБА_3 характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує (а.с. 228 т. 2).

Таким чином, із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, наявності обставин, що пом`якшують, наявність обставин, що обтяжують покарання, особи обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, відповідних висновків не зробив та на шлях виправлення не став, злочин вчинив у період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, перед потерпілим не вибачився, думку потерпілого, характеристику за місцем проживання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, буде призначення покарання у межах санкції ч.1 ст.122 КК України та на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2006 за п.7 ч.2 ст. 115, ч. 3 ст.357, ч. 1 ст.70 КК України засуджено ОСОБА_3 до позбавлення волі строком на до 14 років позбавлення волі, 09.12.2016 фактично звільнений з Житомирської виправної колонії №4 за ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 на підставі ст. 81 КК України (умовно достроково), невідбута частина покарання 1 рік 11 місяців 25 днів.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України з огляду на те, що обвинуваченим вчинено нетяжкий злочин, крім того, вказаний злочин ним було вчинено у період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його активне небажання ставати на шлях виправлення.

На переконання суду зазначене покарання в повному обсязі буде відповідати меті визначеній ч.2 ст.50 КК України.

Крім того, у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме 66 049.12 грн, з яких: 6 049.12 грн матеріальна шкода та 60 000 грн моральна шкода.

У відповідності до частини 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до вимог статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно довідки Баранівської КЦРЛ ОСОБА_6 в період з 26.09.2018 по 09.10.2018 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні із діагнозом: струс головного мозку, забої, садна голови. Закритий перелом 8 ребра справа. (а.с. 27 т. 1).

Із товарних чеків наданих суду вбачається, що ОСОБА_6 було придбано ліків на суму 6 049. 12 грн. (а.с. 28-32 т. 1).

Тому суд прийшов висновку, що вимога про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, дії відповідача, внаслідок яких позивачу було спричинено тілесні ушкодження, є протиправними. Відповідно відповідачем порушені законні права та інтереси позивача. Він зазнав душевних страждань внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а тому його вимоги про відшкодування моральної шкоди є правомірними.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує характер тілесних ушкоджень, які віднесено до легкого ступеня тяжкості та середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, обсяг страждань позивача; тривалість його лікування з 26.09.2018 по 09.10.2018, певний час вимушених змін у життєвих стосунках.

Виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 20000 грн., який буде достатнім для справедливої сатисфакції та відшкодування душевних страждань позивача.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, ОСОБА_3 суд вважає за необхідне, запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік 10 (десять) місяців.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за Ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2006 у вигляді 1 року 5 місяців позбавлення волі, і остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання з 06.06.2020.

Відповідно до ст.100 КПКУкраїни речові докази:

СD-R дика з відеозаписом, що наданий гр. ОСОБА_9 , який упакований в паперовий конверт та долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 завдану йому вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України матеріальну шкоду в розмірі 6049 (шести тисяч сорока дев`яти) грн 12 коп

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 завдану йому вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1