Справа № 347/234/16
Провадження № 1-в/347/73/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.19 м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за поданням начальника Косівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2016р. за ч.1ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн.,

про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,-

в с т а н о в и в:

Начальник Косівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4 звернувся в суд із поданням про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Представник Косівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав та пояснив, що вирок відносно ОСОБА_5 не було виконано з дня набрання чинності у строк, що перевищує два роки. А тому, просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Прокурор, що приймає участь в розгляді справи, не заперечив щодо задоволення даного подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, представника органу пробації, вважає, що подання слід задоволити із наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 вироком Косівського районного суду від 31.03.2016 року засуджений за ч.1ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн.

Відповідно до ухвали Косівського районного суду від 02.03.2018р. ОСОБА_5 розтрочено виплату штрафу в розмірі 1700грн. строком на три місяці зі сплатою штрафу у розмрі 566,67грн. щомісячно.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.
Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, що стверджується і долученими до справи ухвалами Косівського районного суду від 22.04.2019р. та від 30.09.2019р., зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Таким чином, враховуючи наведені обставини та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Косівського районного суду від 31.03.2016р., факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання начальника Косівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 80 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України,ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

у х в а л и в :

Подання задоволити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2016р. за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 185 КК України, у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн., у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
На ухвалу суду протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1