Справа №463/1200/20
Провадження №1-кс/463/806/20
У Х В А Л А

11 лютого 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000146 від 17.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 17.01.2020 року вона звернулася до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000146 від 17.12.2019 року. 20.01.2020 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим. Дану постанову вона отримала через поштове відправлення 25.01.2020 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст.ст.2, 9, 22, 55, 110 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого від 20.01.2020 року є перекрученими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Протиправними діями начальника Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 їй завдано істотної матеріальної та моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 1051000,0 гривень. Також зазначає, що постанова є невмотивованою та слідчим не представлено належних і допустимих доказів, які були б підставою для винесення оскаржуваної постанови. А тому, просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000146 від 17.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000146 від 17.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
Крім цього, просить поновити строк на звернення із скаргою до суду, оскільки копію постанови про відмову у визнанні потерпілим від 20.01.2020 року, вона отримала лише 25.01.2020 року, а тому приходжу до висновку про необхідність поновлення строку на звернення із скаргою на постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, подавши при цьому 10.02.2020 року заяву про розгляд скарги без її участі у зв`язку із зайнятістю на роботі. Вимоги скарги підтримує повністю та просить прийняти законне рішення. Враховуючи подану заяву, розгляд скарги проведено без участі скаржника.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 17.01.2020 року звернулася до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000146 від 17.12.2019 року.

Слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , 20.01.2020 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000146 від 17.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. Разом з цим, слідчим суддею встановлено, що у резолютивній частині постанови слідчим допущено описку в частині зазначення прізвища, ім`я по батькові особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим, замість « ОСОБА_3 » зазначено « ОСОБА_6 ».

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що із заяви ОСОБА_3 про залучення її як потерпілого у кримінальному провадженні не обґрунтовано доводи щодо завдання останній кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди, а тому залучення останньої у кримінальному провадженні, як потерпілого, не виявляється можливим.
Крім цього, під час розгляду скарги слідчим суддею також не здобуто підтвердження про те, що вказаним вище кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.364 КК України, станом на день розгляду скарги ОСОБА_3 завдано майнової та моральної шкоди. Скаржником до матеріалів скарги не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй такої шкоди. Такі докази не надано і на момент розгляду скарги. Останньою лише зазначено те, що незаконними діями начальника Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 їй завдано істотної матеріальної та моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 1051000,0 гривень, такі дії призвели також до втрат немайнового характеру внаслідок моральних і фізичних страждань, інших негативних явищ. Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження за № 0000146 від 17.12.2019 року не завершене, досудове розслідування триває, що на даному етапі виключає можливості однозначно дійти до висновку про заподіяння ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.
Враховуючи наведене, постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові Мілінського від 20.01.2020 року, ОСОБА_3 правомірно відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000146 від 17.12.2019 року.
Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.107, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_3 строк на звернення зі скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1