ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Cправа: 766/9672/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/391/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ухвала про застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

іменем України

10 липня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 - захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000253 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гарбані, республіки Грузія, громадянина Грузії, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_14 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 календарних днів до 20 серпня 2020 року включно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_13 підозрюється в тому, що він 22.06.2020 року близько 22 год. 35 хвил., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п.п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Дніпровському зі сторони вул. Таврійської в напрямку вул. Рибальської в м. Нова Каховка Херсонської області, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 13.3 Правил дорожнього руху України, при виявленні на проїжджій частині перешкоди для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які рухались в його смузі напрямку у попутному напрямку, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, у зв`язку з чим скоїв наїзд на останніх, які в результаті дорожньо-транспортної події загинули на місці події.

Отже, ОСОБА_18 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та невмотивованою. Свої доводи мотивує тим, що наявними в матеріалах провадження доказами не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Зазначає, що слідчі дії, результати проведення яких викладені в протоколах огляду місця дорожньо-транспортної події, огляду транспортного засобу, проведені з порушенням вимог кримінального процесуального закону та не підтверджують обставини вчинення злочину. Відсутність доказів щодо підтвердження обґрунтованості підозри не узгоджується з позицією ЄСПЛ, зокрема з положеннями параграфу 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої передбачено наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин. Що наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України апелянт указує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому, що ОСОБА_19 має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується за місцем роботи, має дружину та двох малолітніх дітей, разом з якими проживає. Стверджує, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом має виражатись в конкретних діях та не може бути абстрактним поняттям, про що вказано в справах ЄСПЛ «Летье проти Франції», «Каучор проти Польщі», «Олександр Макаров проти Росії», «Осипенко проти України», «Хайрединов проти України». Доказів існування інших ризиків, в матеріалах провадження не має. Посилаючись на положення п.80 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Натомість в клопотанні слідчого взагалі не обгрунтовано неможливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі якщо суд дійде висновку про наявність обґрунтованої підозри та ризиків, застосувати до ОСОБА_19 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання, домашній арешт або заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_12 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, позиції представника потерпілого ОСОБА_7 - захисника ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які вважали апеляційну скаргу захисника такою, що має бути залишена без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 23.06.2020 року ОСОБА_13 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наступні обставини, що що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, і підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наявними вагомими доказами, що містяться в матеріалах провадження, зокрема, протоколом проведення огляду місця події від 23.06.2020р., постановою про доручення як речового доказу автомобіля BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 23.06.2020 року, протоколом огляду транспортного засобу від 23.06.2020 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 23.06.2020 року.

Також слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_13 зник з місця події, є громадянином іншої держави - Грузії, офіційно не працевлаштований, має дозвіл на проживання в Україні, та, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, скоїв наїзд на трьох пішоходів, що спричинило їх загибель на місці події, і ці обставин, дають достатні підстави вважати, що існує висока вірогідність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на тяжкість злочину, у вчиненні якого обгрунтовано підозрюється ОСОБА_13 , слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеному вище ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, а тому твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які дають достатні підстави підозрювати ОСОБА_13 у вчиненні цього злочину.
Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_13 злочину, зокрема і те, що слідчі дії, результати яких викладені в протоколах, проведені в порушення вимог кримінального процесуального закону, слід визнати безпідставними.

Слідчим суддею в своєму рішенні було вказано конкретні докази, якими обґрунтовано підозру, зокрема протоколи слідчих дій та протокол допиту підозрюваного ОСОБА_13 , які в своїй сукупності дають підстави вважати про імовірність вчинення злочину саме ОСОБА_13 ..

У рішенні Нечипорук і Йонкало проти України (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32)

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про імовірну причетність ОСОБА_13 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.
Також слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, такі як, вагомість доказів про імовірність вчинення ОСОБА_13 злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, його репутацію та соціальні зв`язки, що він характеризується позитивно, одружений, має двох дітей, є громадянином іншої держави, що дає підстави вважати про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Саме на підставі обґрунтованості підозри, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_13 , його протиправної поведінки - зникнення з місця події, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, для запобігання якого необхідно застосувати до ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тому твердження апелянта про те, що наявними в матеріалах провадження доказами не доведено обставин вчинення ОСОБА_13 злочину, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що слідчі дії у кримінальному проведені з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, де перевіряється достатність доказів, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо неї обмежувального заходу.

Посилання захисника на позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_13 зокрема, що він має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується, має дружину та двох малолітніх дітей, з якими разом проживає, які, на його думку, свідчать про недоведеність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, і дають підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що усувають встановлений слідчим суддею ризик, оскільки як було вказано слідчим суддею в рішенні та не оспорюється стороною захисту, після вчинення ДТП 22.06.2020 року о 22 год.35 хвил. ОСОБА_13 зник з місця події і його було затримано 23.06.2020 року о 06 год.40 хвил. на території м. Нова Каховка Херсонської області, що прямо підтверджує усвідомлення ним протиправності своїх дій та вчинення активних дій, спрямованих на уникнення від кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_13 офіційно не працевлаштований, будь-які докази про наявність у нього джерел для існування відсутні, він працював в ТОВ «Дніпрянське ХПП» лише з червня по вересень 2014 року.

Позитивні дані про особу ОСОБА_13 з місця проживання жодним чином не спростовує наявність визначеного слідчим суддею ризику, враховуючи обставини кримінального провадження та його наслідки, зокрема, що ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявивши неуважність та безпечність, здійснив наїзд на трьох пішоходів, які загинули на місці події. Розуміючи це, ОСОБА_13 на місці події не залишився та зник, про що свідчать обставини його затримання працівниками поліції вранці лише наступного дня.

Крім того, ОСОБА_13 є громадянином іншої держави, що вказує на імовірність його втечі до Грузії з метою уникнути притягнення до кримінальної відповідальності на території України.

Зазначені обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, наявний ризик, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_13 , перебуваючи на свободі, може вчинити активні дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду, що виправдовує необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання спробам його втечі задля уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання цього ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Що стосується доводів захисника про недоведеність існування інших ризиків, які вказані в клопотанні слідчого, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки слідчий суддя дійшов висновку про доведеність одного ризику, а не всіх заявлених слідчим.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст.5 Конвенції про захист прав людина та основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, оскільки в результаті його протиправних дій загинуло троє людей.

Тому твердження захисника про доцільність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного та його достатності для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , в тому числі щодо злочину, який спричинив загибель людини, тому, враховуючи обставини кримінального провадження, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, яким спричинено загибель трьох людей, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не застосував альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, і доводи апелянта цей висновок слідчого судді не спростовують.

Доказів доцільності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та його достатності для запобігання встановлених судом ризиків, стороною захисту не надано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2020 року про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3