ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1293/20 Справа № 192/2395/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,
За участю сторін:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року відмовленоу задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений має два заохочення у виді подяки, які застосовані до засудженого 24 квітня 2019 року та 18 жовтня 2019 року, стягнень немає. Згідно наявних в матеріалах особової справи характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався як посередньо так і задовільно.

Наявні матеріали справи, не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого за весь період відбування покарання. При цьому при визначенні ступеню поведінки засудженого, судом враховано, що засуджений не приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст.82 КК України є передчасним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що не згоден з рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він довів своє виправлення працею та каяттям, має два заохочення, малолітніх дітей на утриманні, бабусю похилого віку, також свою вину визнав повністю, в розшуку не перебував, в колонії працевлаштований з самого прибуття до неї.

Вказує, що начальник відділу в характеристиці зазначив, що він не приймає участі в жодних культурно-масових організаціях, однак, він працює старшим 12 відділення, працює безкоштовно, робить ремонти у загоні.

Також зазначає, що він є головою ради активу 12 відділення, а тому він приймає участь у житті загону, видає мило засудженим та організовує походи до бібліотеки.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш мяким покаранням. У цих випадках більш мяке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш мяким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш мяким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш мяким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як слідує зі змісту розяснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі за останньою судимістю знаходиться з 09.02.2018 року. За період перебування в УВП №4 м.Дніпро, характеризувався задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. За період перебування з 02.04.2018 року в Дніпровській виправній колонії № 89 характеризувався задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 12.04.2018 року, де працевлаштований старшим днювальним відділення СПС № 12, до праці ставиться задовільно. За час відбування покарання характеризується задовільно, порушенням режиму утримання не допускає, має два заохочення у вигляді подяки, стягнень не має (а.с. 9). У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, під наглядом адміністрації, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Приймає участь у виконанні робіт із благоустрою установи. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, під контролем адміністрації. Не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність організації їх роботи (а.с. 8).

26 квітня 2019 року комісією ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в зміні умов тримання на більш м`які, як особі, що не довела своє виправлення.

Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.
Доводи засудженого щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з наявністю у нього на утриманні неповнолітніх дітей та бабусі похилого віку не є підставами, які повинні враховуватися судом при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до вимог ст. 82 КК України, при цьому, зазначені обставини також не свідчать про виправлення засудженого під час відбування покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: