Справа № 201/3090/15-к
Провадження № 1-кс/201/1893/2015
У Х В А Л А
5 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 17.02.2014р. про відмову у задоволенні клопотання про вручення підозри колишньому слідчому СВ Індустріального РВ ГУ МВС ОСОБА_5 , зобов`язання повідомити про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000013 від 29.01.2013р., -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2015р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 17.02.2014р. про відмову у задоволенні клопотання про вручення підозри колишньому слідчому СВ Індустріального РВ ГУ МВС ОСОБА_5 , зобов`язання повідомити про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000013 від 29.01.2013р.

У скарзі ОСОБА_2 вказує, що слідчим незаконно відмовлено у його клопотанні про повідомлення про підозру оскільки у клопотанні він вказав конкретні обставини скоєння слідчим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які стали підставою завідомо незаконного засудження ОСОБА_3 . Вважає, що слідчий ОСОБА_4 в оскаржуваній постанові безпідставно посилається на показання слідчого СВ Індустріального РВ ГУ МВС ОСОБА_6 , ігноруючи матеріали самої кримінальної справи. Зокрема, свідок ОСОБА_7 допитана несвоєчасно, хоча при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_3 є посилання на її свідчення, в той час, коли вона ще не була допитана. В матеріалах справи відсутній протокол відновлення обстановки та обставин події з метою перевірки свідчень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проведення якого було доручено ОСОБА_5 , отже свідчення залишилися неперевіреними, не дивлячись на їх суперечність. ОСОБА_5 не отримав роздруківки дзвінків з мобільного телефону потерпілої. Зазначає також, що в матеріалах справи відсутні відомості про вилучення жіночих брюк зі слідами крові при огляді місця події слідчим ОСОБА_6 . Взагалі, вважає, що слідчий ОСОБА_4 , відмовляючи в клопотанні, посилається на неправдиві показання слідчих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та документи, які відсутні у матеріалах справи.

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримав та додатково пояснив, що як захисник обвинуваченого ОСОБА_3 він приймав участь вже на стадії апеляційного оскарження справи, тому був позбавлений оскаржувати дії слідчого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування справи. Вважає, що порушення кримінально-процесуального закону слідчим при відмові в задоволенні його клопотання, полягає у тому, що він все ще не вручив слідчому ОСОБА_5 повідомлення про підозру, хоча в матеріалах справи є достатньо, на його думку, доказів, які вказують на винуватість слідчого, і повідомлення про підозру вже повинно бути вручено. Тому просить скаргу задовольнити та зобов`язати слідчого ОСОБА_4 вручити повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні проти вимог ОСОБА_2 заперечував, зазначивши, що пред`явлення підозри є процесуальним рішенням слідчого, яке не може бути оскарженим. Пояснив, що провадження у справі триває, строком таке процесуальне рішення як вручення повідомлення про підозру не обмежене, тому підстави повідомляти на даний час про підозру відсутні. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши в судовому засідання заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого кримінального провадження № 0000013 від 29.01.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 237 КК України, приходжу до наступного висновку.

В лютому 2015 року адвокат ОСОБА_3 ОСОБА_9 звернувся до прокуратури із клопотанням про повідомлення про підозру слідчому ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 372 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000013 від 29.01.2013р., оглянутого в судовому засіданні суддею слідчим за участю прокурора та заявника, прокуратурою Індустріального району м. Дніпропетровська до ЄРДР внесено заяву ОСОБА_11 на незаконні дії слідчого СВ Індустріального РВ ОСОБА_5 , які призвели до незаконного притягнення до кримінальної відповідальності її сина - ОСОБА_3 .

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011р., який набрав чинності за результатми перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 визнано винними у скоєнні інкримінованих їм злочинів та призначено покарання у вигляді позбавлення волі.

З матеріалів провадження вбачається, що 28.02.2013р. був допитаний сам слідчий ОСОБА_5 , який дав показання про те, що у нього в провадження знаходилася дана справа. Ним були встановлені співучасники злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_12 та ОСОБА_3 . Останній при скоєнні злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння. На очній ставці ОСОБА_12 розповів ОСОБА_3 , що вони вдвох скоїли злочини. Ним були допитані свідки - мешканці прилеглих до місця злочину будинків, у т.ч. двоє з них вказували на скоєння злочину ОСОБА_3 . При цьому вони путалися у свідченнях, тому були розцінені як суб`єктивні. ОСОБА_3 стверджував, що його не було на місці скоєння злочину, а він перебував у залі ігрових автоматів. Дані свідчення були перевірені і встановлено, що саме в момент злочину його там не було. Вироком суду, який набрав законної сили ОСОБА_3 застуджено до позбавлення волі.

В ході допиту 27.01.2015р. слідчого СВ Індустріального РВ ОСОБА_6 , остання дала свідчення про те, що в грудні 2008 року вона виїжджала до 6-ї міської клінічної лікарні, куди згідно повідомлення поступила жінка з тілесними ушкодженнями. Нею було прийнято рішення вилучити одяг потерпілої, оскільки на ньому містилися плями бурого кольору. Лікар заборонив їй відбирати пояснення у потерпілої, оскільки та була непритомна. Після цього ОСОБА_6 здійснено виїзд на місце події, де старшим слідчим СОГ та оперуповноваженим були опитані мешканці прилеглих будинків, а нею були вилучені фрагменти ґрунту з наявними на них слідами бурого кольору. Зібраний матеріал вона здала до чергової частини Індустріального РВ.

В матеріалах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_12 і ОСОБА_3 , є протокол огляду місця події від 18.12.2008р. зі схемою складеною зі слів ОСОБА_13 - сусіда потерпілої. Огляд здійснено слідчим Індустріального РВ ОСОБА_6 . На схемі вказано місцезнаходження потерпілої - неподалік трансформаторної будки біля будинку АДРЕСА_1 , відмічена скляна пляшка з під пива.

Слідчий ОСОБА_6 в ході допиту 27.01.2015р. підтвердила, що огляд місця події проведено нею, після чого складено протокол, а схему складено зі слів ОСОБА_13 .

За свідченнями самого ОСОБА_13 наданими 26.01.2014р., наприкінці лютого - початку березня 2008 року, по дорозі на роботу біля трансформаторної будки, на землі він побачив дівчину та зупинився біля неї. Біля дівчини зупинився ще один, раніше не відомий ОСОБА_13 чоловік. ОСОБА_13 викликав швидку та пішов на роботу. Схема під час огляду місця події складена працівником міліції, з яким він спілкувався під час перебування в приміщенні квартири його сусідки ОСОБА_14 . ОСОБА_13 опитував працівник міліції, якому він розповів маршрут слідування на роботу.

27.12.2008р. слідчий ОСОБА_5 надав рапорт ДІМ ОСОБА_15 про виявлення свідка ОСОБА_7 , до якого додавались її пояснення. Отже, свідок ОСОБА_7 встановлений саме слідчим ОСОБА_5 , а не проігнорований ним. 15.01.2009р. вона була допитана.

В ході досудового розслідування у даному провадженні слідчим надано доручення про проведення чисельних слідчих дій - впізнання, відтворення обстановки та обставин подій для перевірки показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Показанням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідчим та судом надано оцінку.

В ході розслідування кримінальної справи речові докази - телефон, пляшку та вилучені в лікарні брюки, оглянути не виявилось можливим у зв`язку з їх знищенням та втратою. Брюки були оглянуті слідчим ОСОБА_16 за участі спеціаліста, складено протокол, в якому зазначено де та за яких обставин вони вилучені. В ході допиту слідчий ОСОБА_6 показала, що в грудні 2008 року, коли вона виїжджала до 6-ї міської клінічної лікарні, лікар відбирати пояснення у потерпілої заборонив, оскільки та була непритомна.

Згідно пояснень слідчого ОСОБА_5 з метою перевірки алібі обвинуваченого ОСОБА_3 ним були внесені клопотання про проведення виїмки телефонних розмов потерпілої ОСОБА_17 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , у задоволенні яких відмовлено судами.

Як вбачається з матеріалів досліджуваного провадження, в ході досудового розслідування та судового розгляду справи даних про те, що потерпілою був придбаний інший телефон (з іншим ІМЕІ-кодом) на заміну втраченого, отримано не було. Про втрату мобільного телефону, близьким родичам ОСОБА_17 у т.ч. подрузі ОСОБА_18 не відомо. Свідок ОСОБА_19 показав суду, що ОСОБА_17 придбала інший телефон йому відомо лише зі слів її сестри. Як вказано в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.05.2011р., якою направлено справу на новий судовий розгляд, суду необхідно встановити сам факт викрадення мобільного телефону, а не встановлювати, який саме телефон був викрадений.

В ході допиту 04.02.2014р. в якості свідка начальника СКР Індустріального РВ ОСОБА_20 , ним надані свідчення про те, що у грудні 2008 року в його провадженні перебувала ОРС за фактом спричинення ОСОБА_17 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , яка була закрита. В рамках вказаної ОРС за номером телефону потерпілої ОСОБА_17 встановлено ІМЕІ-код викраденого у неї мобільного телефону - шляхом надання запиту до УОТЗ ГУМВС України у Дніпропетровській області. На даний час матеріали ОРС знищенні зі спливом строків зберігання. В подальшому за встановленим ІМЕІ-кодом телефону потерпілої, який був у неї при собі в момент вчиненні правопорушення, було встановлене місце знаходження самого телефону, який знаходився в м. Кривому Розі. В подальшому через осіб, у яких вилучено вказаний мобільний телефон встановлено місце знаходження ОСОБА_21 .

Вищевказані документи містяться в матеріалах кримінального провадження № № 0000013 від 29.01.2013р. Останніми процесуальними документами слідчого у провадженні є постанова від 17.02.2015р. про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим та спірна постанова про відмову у клопотанні про вручення підозри. Остаточне рішення у провадженні відсутнє.

У клопотанні адвокат ОСОБА_2 просить повідомити ОСОБА_5 про підозру у вчиненні ряду злочинів передбачених КК України. Як вбачається зі скарги, заявник мотивує це тим, що наявні докази є цілком достатніми для вручення підозри.

Зазначаю, що відповідно до глави 22 КПК України повідомлення про підозру є процесуальною дією слідчого, яка обов`язково здійснюється, зокрема, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Хоч КПК України не визначає строк, протягом якого слідчим повинно бути складено і вручено повідомлення про підозру особі, яка не затримана, проте визначені випадки такого повідомлення.

Так, відповідно до ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як видно з матеріалів кримінального провадження слідчим ОСОБА_4 розглянуто клопотання адвоката засудженого та надана відповіді, з посиланням на документи, що є в матеріалах кримінального провадження і досліджені в судовому засіданні.

Слід зазначити, що підсудний, його захисник не були позбавлені можливості оскаржити дії слідчого ОСОБА_5 , під час досудового розслідування кримінальної справи та при розгляді справи судами різних інстанцій. Докази, на які посилається заявник у скарзі, зокрема, показання свідків, протоколи слідчих дій, які на думку захисника є доказами невинуватості ОСОБА_3 , вже перевірені та оцінені судом у нарадчій кімнаті при винесенні вироку, який набрав законної сили. Давати оцінку цим доказам суддя слідчий не вправі, оскільки розглядає справу в межах скарги на дії слідчого ОСОБА_4 , а надавати оцінку доказами, зібраних у іншій справі не передбачено законом.

Крім того, слід також звернути увагу заявника на те, що він наразі не позбавлений права знайомитися з матеріалами провадження, робити з них копії, клопотати перед слідчим про долучення до матеріалів документів, які він вважає за потрібне.

В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що з матеріалами провадження він не знайомився, але до подання даної скарги йому було відомо, що остаточного процесуального документа у провадженні не прийнято. Припустив, що слідчий можливо вагається у врученні повідомленні про підозру, оскільки вважає, що необхідно зібрати додаткові докази. Також повідомив, що сам він особисто із клопотаннями про долучення до матеріалів справи документів, які на його думку підтверджують винуватість слідчого ОСОБА_5 на звертався, оскільки правом на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не скористався, так як довіряв слідчому.

За таких обставин, прихожу до наступного висновку.

Виходячи із приписів ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру не має характеру ані строковості, ані передчасності, оскільки є результатом аналізу зібраних слідчим доказів у їх сукупності і слідчий сам визначає для себе, на якому етапі розслідування він має повідомити особі про підозру.

Оскільки на даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, законом строки повідомлення підозри не передбачені, тому підстави повідомляти про підозру слідчому ОСОБА_5 , передбачених ч. 1 ст. 276 КПК України у скоєнні ним тих чи інших кримінальних правопорушень на даний час відсутні.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у скарзі слід відмовити

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги заявнику ОСОБА_2 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 17.02.2014р. про відмову у задоволенні клопотання про вручення підозри колишньому слідчому СВ Індустріального РВ ГУ МВС ОСОБА_5 , зобов`язання повідомити про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000013 від 29.01.2013р. відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня отримання даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1