Номер провадження: 11-кп/813/1004/20
Номер справи місцевого суду: 522/9095/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0002667 від 08.05.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:
оскарженою ухвалою районного суду продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09.03.2020 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Петрівця, Сторожинецького району, Чернівецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого,
обвинуваченого у кримінальному провадженні №0002667 від 08.05.2018 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Приморському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження №0002667 від 08.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження судом з власної ініціативи поставлено на розгляд питання про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою, з тих підстав, що ризики, з метою уникнення яких, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшились, і інший запобіжний захід не буде достатнім у даному кримінальному провадженні. Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09.03.2020 року.
Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, районний суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , ті обставини, що він офіційно не працюючий, обвинувачується у вчиненні корисливого злочину після відбування покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, можливість вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення, та врахував, що доведені ризики, які існували при обранні запобіжного заходу, не знизились та не відпали, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого.
Не погоджуючись з рішенням суду захисником ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, покласти на останнього процесуальні обов`язки відповідно до ст. 194 КПК України.
Зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає беззаперечному скасуванню, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 знаходиться під вартою з 2018 року, але судовий розгляд фактично не відбувається з причин, які не залежать від нього, але він фактично відбуває покарання за діяння, вину у вчиненні якого не доведено в суді в законному порядку. Також зазначила, що було проведено фактично тільки одне судове засідання за рік і шість місяців 18.01.2019 року, де прокурором були оголошені письмові докази та приєднані до матеріалів справи. Весь цей час прокурор зобов`язується забезпечити доставку потерпілого, свідків та надати суду на огляд речові докази, але до теперішнього часу в судове засідання свідки та потерпілий не з`явилися, речові докази суду не надані.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив змінити запобіжний захід на більш м`який; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 186 КК України, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Крім того, апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленого на даній стадії судового розгляду обвинувачення ОСОБА_7 , а також існування ризиків, того, що обвинувачений, який не має стійких соціальних зв`язків, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, може впливати на свідків, оскільки свідки ще не допитані під час судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відсутність у обвинуваченого офіційного працевлаштування, відсутність відомостей про джерела його заробітку також свідчить про те, що у кримінальному провадженні наявний ризик подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень, що дає апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду.
При розгляді апеляційної скарги захисника, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.
Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, районний суд обґрунтовано врахував, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого та існуючі ризики, які не зменшилися.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як районним судом, так і судом апеляційної інстанції, встановлено не було.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням необхідності запобігання ризикам можливого переховування обвинуваченого від суду, у районного суду існували підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4