Справа № 442/2391/20
Провадження № 1-кс/442/396/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000500, -
встановив:
23.04.2020 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30.08.2016 по кримінальному провадженню №0000500 від 02.03.2016за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
В обґрунтування скарги покликається на те, що 11 березня 2016 кримінальне провадження № 0000500 від 02.03.2016 року було об`єднано з кримінальним провадженням №0000029 від 03.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, яке обліковується в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000500. Вказує, що слідчим не було вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування. Під час допиту потерпілого 11.04.2016, окрім іншого скаржником було повідомлено інформацію, щодо того що ОСОБА_5 з іншими людьми виносили належні його родині речі з кімнати АДРЕСА_1 на вулицю та вивезли у невідомому напрямку. Проте, слідчим не було встановлено осіб, які вчиняли такі дії, й відповідно не було їх допитано, як і не було проведено допиту ОСОБА_5 . Зазначає, що в матеріалах справи міститься запит слідчого від 30.03.2016 до Начальника Дрогобицького міського відділу ДМС у Львівській області з проханням надати відомості щодо прописки громадян за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, відповідь на цей запит в матеріалах кримінального провадження відсутня. Крім цього, слідчим не було встановлено на якій підставі було порушено недоторканність вказаного житла. Більша частина матеріалів кримінального провадження стосується порядку набуття права власності ТзОВ «Галстиль» будинку за адресою: Львівська обл., м. Стебник, вул. Грушевського, 1. В зв`язку з цим. просить звернути увагу, що законність набуття права власності цим товариством оскаржується у цивільній справі №442/2280/16-ц (на даний час справа перебуває на розгляді в Верховному Суді. Поряд з тим, визначальним для встановлення складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України є встановлення факту порушення недоторканості житла особи, а не встановлення права власності чи користування ним. Тому вважає висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення та його закриття є передчасним та необґрунтованим. Окрім цього, під час досудового розслідування не було встановлено розміру збитків, які були й завдані йому та його сім`ї в результатіпротиправних та неправомірних дій, які полягали в знищені майна, яке було в їхньому житлі. А тому вважає постанову необґрунтованою, протиправною, передчасною і такою, що не відповідає завданню кримінального провадження.
Представник скаржника в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про проведення судового засідання без її участі, вимоги скарги підтримує в повному обсязі..
Старший слідчий Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_4 був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України регламентовано, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000500 від 02.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

30.08.2016 слідчим 1-го відділу слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження.

Постанову мотивовано тим, що під час досудового розслідування по даному факту встановлено, що факт вчинення самоправства стосовно сім`ї ОСОБА_6 жодними об`єктивними даними не підтверджується. Оскільки не встановлено ознак кримінального правопорушення, дане провадження підлягає закриттю.

З огляду на викладене, слід зазначити, що слідчим абсолютно не надано оцінку зібраним доказам, як і не наведено відповідних висновків в оскаржуваній постанові, які б відкидали навіть найменші сумніви щодо необхідності (законності) закриття кримінального провадження та відсутності потреби у продовженні строків досудового розслідування з метою належного (повного та всебічного) його здійснення, вжиття заходів щодо встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, зібрання усіх можливих доказів для повідомлення обґрунтованої підозри відповідній особі. Натомість, слідчий, як на підставу закриття кримінального провадження, посилається на відсутність ознак кримінального правопорушення, що, на переконання слідчого судді, є передчасним в даному випадку, враховуючи, зокрема, відсутність відповідних висновків за результатами проведених слідчих дій. Вказане свідчить про необґрунтованість оскаржуваної постанови та невідповідність такої встановленим вимогам закону.
Слід особливу увагу звернути на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
З матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування слідчим не було проведено достатнього та необхідного за даних умов обсягу слідчих дій, необхідних в даному кримінальному провадженні, а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України.
Слідчим не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.
Відтак, висновок слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасним, а тому скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Поряд з тим слід зазначити, що оскільки заявник отримав оскаржувану постанову 07.04.2020, тому слідчий суддя вважає, що скарга подана в межах строку на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000500 від 02.03.2016 задоволити.
Скасувати постанову від 30.08.2016 слідчого Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000500 від 02.0.3.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1