Справа №583/5299/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/837/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів республіка Молдова, молдованина, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 26.08.2015 року вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16.08.2018 року умовно-достроково на 1 рік 3 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та виправданого за ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 в якій він, не оспорюючи правильності вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року в частині визнання його не винуватим за ч.2 ст. 185 КК України просив цей вирок скасувати або ж змінити в частині визнання його винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Просив його дії перекваліфікувати із ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 122 КК України призначивши покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року ОСОБА_8 визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України до призначеного покарання визначено повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2015 року у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі і остаточно визначено призначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з часу набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення з часу його затримання - 21.10.2018 року, з розрахунку день за день.

Міру запобіжного заходу, у виді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили, залишено без зміни.

Скасовано накладений ухвалами слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2018 року та від 29.10.2018 року арешт.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 наголошував на істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону, незаконності, необґрунтованості та несправедливості ухваленого відносно нього вироку в частині визнання винним у вчиенні злочину за ч.2 ст. 121 КК України, оскільки його дії повинні бути кваліфіковані зовсім за іншою статтею кримінального закону.

Стверджував, що 18.10.2018 року він біля магазину зустрів потерпілого ОСОБА_9 , познайомився з ним і пішли до нього додому, при цьому, як домоволодіння так і сам ОСОБА_9 були в жахливому стані (будівля не прибрана, а потерпілий «запухший», погано рухався, мав хронічну хворобу гостру серцеву недостатність). Коли прийшли в домогосподарство, випили, потім ОСОБА_9 почав лупцювати свою жінку, провокувати та ображати і його ОСОБА_8 , а потім і палкою ще вдарив його ОСОБА_8 . Обвинувачений погоджується з фактом нанесення ОСОБА_9 окремих тілесних ушкоджень, однак вони були легкі стусани та максимум можуть віднестись до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та аж ніяк не тяжких. Стверджує про відсутність безпосередніх свідків бійки. Вважає, що свідок ОСОБА_10 допитана не повно, оскільки після того як він покинув домоволодіння ОСОБА_9 , ОСОБА_10 все ще з останнім випивала. Слідство мало встановити свідків, які б відповіли де знаходився ОСОБА_9 в період з 20.00 год. 18.10.2018 року по 03.00 год. 19.10.2018 року, оскільки якби він в цей проміжок часу дійсно спав, то він би протверезів.

Вважає, що і експертизи проведені не повно, оскільки тілесні ушкодження не розмежовані та не конкретизовані ні по ступеню їх тяжкості ні по часу ні по механізму і способу їх утворення у ОСОБА_9 . Не допитувались судом і експерти, висновки яких будуються на припущеннях і належним чином не роз`яснені. Ввважає, що майже всі тілесні ушкодження узагальнені і не розмежовані, а лише об`єднані в один наслідково- причинний зв`язок з настанням смерті потерпілого, яка могла настати в нього і від пенька на який той неодноразово падав, і від серцевої недостатності на яку він страждав.

Також, як на істотне порушення норм КПК України ОСОБА_8 вказував на неповноту досудового та судового слідства, оскільки ними не було встановлено подій 18 та 19 жовтня, зокрема де і з ким був ОСОБА_9 та хто його міг побити і в решті решт побив. Вважає, що на нього безпідставно було «списано» всі наявні у ОСОБА_9 тілесні ушкодження. ОСОБА_8 вказує про моральний тиск зі сторони правоохоронців в час коли його заарештовували 20.10.2018 року близько 16.00 год., оскільки він не міг ні до магазану відійти ні у власних справах податись та йому обіцяли «солодке життя у в`язниці». Просив колегію суддів звернути увагу і на сумнівність як особи потерпілої ОСОБА_11 (ніби то брата загиблого), оскільки родинний зв`язок між ними так і не встановлено.

Як було встановлено судом першої інстанції, 18.10.2018 року орієнтовно в проміжок часу між 10 та 22 годиною, ОСОБА_8 перебував в гостях у свого знайомого ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , де вони розпивали спиртні напої. При цьому ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав ображати нецензурною лайкою ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, що обурило останнього та між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_8 наніс близько 5 ударів кулаком правої руки в область плеча та 3 удари кулаком правої руки в область грудей ОСОБА_9 .

Після отримання вказаних ударів ОСОБА_9 пішов до коридору вказаного будинку, де знайшов дерев`яну палицю в резиновій обмотці.

У цей час, ОСОБА_8 вийшов до коридору, де виявив лежачого на підлозі ОСОБА_9 з палицею в руках, якою останній наніс 1 удар ОСОБА_8 в область правої надбрівної дуги. Після чого ОСОБА_8 вихопив палицю із рук ОСОБА_9 та тримаючи її у правій руці наніс йому близько 10 ударів по різним частинам тіла, доки останній не перестав говорити образливі слова в його сторону. Після цього, ОСОБА_8 кинув палицю та пішов до кухні будинку, а ОСОБА_9 переповз до своєї кімнати, забравши із собою палицю. Після цього ОСОБА_8 зайшов до кімнати ОСОБА_9 , щоб перевірити його стан, але останній знову почав ображати його нецензурною лайкою.

Тоді ОСОБА_8 з мотивів виниклої до ОСОБА_9 особистої неприязні, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на завдання шкоди здоров`ю іншої особи, використовуючи свою фізичну перевагу, оскільки ОСОБА_9 мав захворювання опорно-рухового апарату, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень, вихопив вищевказану палицю у ОСОБА_9 , тримаючи її у правій руці, знову почав наносити нею удари в різні частини тіла ОСОБА_9 , який лежав на дивані, доки останній не перестав говорити образливі слова в його бік, після чого покинув кімнату останнього.

Внаслідок нанесених 18.10.2018 року, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, орієнтовно в проміжок між 10.00 год. та 22.00 год., ОСОБА_8 ударів ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 173 від 15.11.2018 року отримав ряд тілесних ушкоджень, крововиливів, саден і синців. Такі тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, їх давність може відповідати даті зазначеній в постанові.

Ушкодження грудної клітини, живота мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки має ознаки середньої тяжкості; інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер близько 04.00 год. 19.10.2018 року. Причиною смерті ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 173 від 15.11.2018 року, стала тупа поєднана травма тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток тулубу та кінцівок, множинними ушкодженнями внутрішніх органів, які призвели до гострого малокрів`я внаслідок гострої серцево-легеневої недостатності.

Також, ОСОБА_8 органами досудового розслідування обвинувачувався і в тому, що 17.10.2018 року близько 11.00 год. він перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що його дії не помічені власником та іншими сторонніми особами, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, діючи повторно, із приміщення ванної кімнати виніс належну ОСОБА_12 газову плиту,. вартістю 436 грн., яку в подальшому здав на брухт чорних металів.

Також обвинувачувався і в тому, що 17.10.2018 року близько 18.00 год. перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , віндіючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи повторно, із веранди будинку вчинив крадіжку належного ОСОБА_9 холодильника марки «Днепр» та вартістю 264,87 грн., який в подальшому здав на брухт чорних металів.

Загальна сума завданих потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків склала 700,87 грн.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 був визнаний не винуватим у обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та у зв`язку з відсутністю в його діях складу цих злочинів був виправданий.

Інші учасники кримінального провадження прокурор, потерпілий та захисник апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, вирок суду змінити та уточнили свої вимоги щодо перекваліфікації дій обвинуваченого із ч.2 ст. 121 КК України не на ст. 122 КК України, як про те він зазначив в апеляційній скарзі, а на ч.1 ст. 121 КК України, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого заперечив, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, та виправдано у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, вчиене повторно, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Зі змісту поданої обвинуваченим апеляційної скарги вбачається те, що ухвалений відносно нього вирок суду він оспорює виключно в частині визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, інших апеляційних скарг, які б давали підстави переглядати вирок суду в частині виправдання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України до апеляційного суду не надходило, а тому, керуючись ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в частині визнання винним обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та не вдається до аналізу вироку суду в частині його виправдання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та правильно оцінені.

Зібрані досудовим слідством докази в своїй сукупності, вказують на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили його смерть.

Так, з метою повного та об`єктивного встановлення фактичних обставин справи щодо заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, судом було допитано обвинуваченого ОСОБА_8 , який свою винуватість у вчиненні даного злочину заперечив пославшись на те, що не бажав смерті ОСОБА_9 та стверджував, що після побиття потерпілого він його залишив живим, тілесні ушкодження потерпілому заподіяв через образу, яка не відповідала статусу обвинуваченого у зв`язку із багаторічним перебуванням в місцях позбавлення волі, а також хотів захистити ОСОБА_10 , яку безпідставно побив ОСОБА_9 . Крім того, вказував, що ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння постійно падав, чим заподіював собі тілесні ушкодження.

Однак, незважаючи на такі пояснення обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який встановив, що незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 121 КК України, вина у його вчиненні знайшла своє підтвердження як в поясненнях смого обвинуваченого і свідка, так і в долучених органами досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження і дослідженими в судовому засіданні доказах.

Зокрема судом було допитано свідка ОСОБА_10 яка вказувала, що проживала разом з ОСОБА_9 , понад 5 років у належному йому будинку. 17.10.2018 року, коли ОСОБА_9 привів до себе додому ОСОБА_13 , якого вона раніше не знала, і вони разом вживали алкогольні напої в будинку. Пізніше підійшов ОСОБА_14 і вони продовжили разом випивали спиртне. Наступного дня вона зранку посварилась з ОСОБА_9 , який вдарив її у лоб, на що вона поскаржилася ОСОБА_8 , який заступився за неї. Говорила, що чоловіки вийшли з кімнати, де вона перебувала та вона не чула про що вони там розмовляли і не бачила бійку між ними.

Також, свідок пояснювала, що ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, часто падав і забивався об речі в будинку, в тому числі, об пеньок, який стояв у залі для розколювання горіхів. Після того, як ввечері 18.10.2018 року ОСОБА_8 пішов, вона ще випивала разом з ОСОБА_9 , а зранку близько 08.00 год. знайшла його у ліжку вже холодним. Вона покликала сусіда ОСОБА_15 , який викликав поліцію.

Також, колегія суддів вважає, що вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину підтверджується і рядом наданих стороною обвинувачення письмових доказів, які суд першої інстанції детально дослідив в ході судового розгляду, визнав належними і допустимими та поклав в основу вироку, а саме :

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000669 від 23.10.2018 року за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України за повідомленням ОСОБА_10 про те, що 18.10.2019 року близько 09.10 год. вона виявила за місцем мешкання по АДРЕСА_2 , труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 83 т. 1);

-протокол огляду місця події від 19.10.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого в ході проведення огляду домоволодіння по АДРЕСА_2 , виявлено труп ОСОБА_9 , а також виявлено та вилучено ощадну книжку на його ім`я, шматок дерев`яного пенька та дерев`яну палицю у резиновій обмотці (а.с. 96-110 т. 1);

-протокол огляду трупа від 19.10.2018 року з фототаблицею, згідно якого в ході проведення огляду трупа ОСОБА_9 виявлено численні тілесні ушкодження, а також виявлено та вилучено кофту сірого кольору з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, брюки коричневого кольору з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, чоботи (ботинки) чорного кольору з нашаруванням бруду (а.с. 116-123 т. 1);

-висновок судово-медичної експертизи № 173 від 19.10.2018 року, з якого судо встановлено, що причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа поєднана травма тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток тулуба та кінцівок, множинним ушкодженням внутрішніх органів, які привели до гострого малокрів`я. При експертизі трупу виявлені такі тілесні ушкодження: множинні садна та синці грудної клітки: закритий перелом тіла груднини у 3-му міжребір`ї (прямий); закриті переломи ребер справа: 5-6-7 по середньо-ключичній лінії (прямі); 10-11 ребер справа по лопаточній лінії (прямі); зліва з 2 по 10 по середньо-ключичній лінії (прямі); з 2 по 12 по лапаточній лінії (прямі); розрив пристінкової плеври, розрив обох легенів, розрив аорти, крововилив в лівий купол діафрагми, крововилив плевральні порожнини зліва до 500мл, справа до 250мл; закрита травма живота: розрив селезінки; крововилив в жирову капсулу лівої нирки; крововилив в черевну порожнину до 300 мл. Множинні рани, садна та синці тулубу та кінцівок, крововилив в м`які тканини голови в лобній області. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Давність ушкоджень може відповідати даті зазначеній в постанові, про що свідчить колір синців і характер кірок поверхні саден. Ушкодження грудної клітини, живота мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки має ознаки середньої тяжкості; інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. При судово-медично-токсикологічному дослідженні крові трупа знайдений етиловий спирт в концентрації в крові -2,55%о. Така концентрація етилового спирту в крові могла при житті відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Наявність трупного задубіння, добре вираженого у всіх звичайно досліджуємих групах м`язів, наявність трупних плям, які знаходяться на задньо-бокових поверхнях тіла, які при надавлюванні пальцем блідніють та відновлюються через 3 хв. (досліджувалося 19.10.2018 року о 13.50 год.) можуть свідчити про те, що смерть ОСОБА_9 настала за 8-10 годин до початку експертизи трупа в морзі (а.с. 113-115 т. 1);

- висновок судово-медичної експертизи № 173-Д від 18.11.2018 року, згідно якого механізм завдання тілесних ушкоджень, виявлених у померлого ОСОБА_9 може відповідати механізму завдання тілесних ушкоджень, вказаному ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 24.10.2018 року (а.с. 161 т. 1);

- висновок судово-медичної експертизи № 998 від 29.11.2018 року, з якого судом встановлено, що зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речових доказах та групову характеристику крові осіб, які прохолодять за ознаками кримінального правопорушення, походження цієї крові можливе від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В , яким є ОСОБА_9 . В цих слідах також не виключається домішка крові особи з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є ОСОБА_8 (а.с. 170-173 т. 1);

- протокол огляду речей і документів від 13.11.2018 року - оптичного диску DVD-R, 4.7 GB, 8-16X, на якому записано два відео файли з назвою «ACER S1090002», типу «МР4» розміром 948МВ, тривалістю 17 хв. 07 сек., з відеозаписом слідчого експерименту від 24.10.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 (а.с. 160 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи вказаний відеозапис слідчого експерименту виступав в суді першої інстанції предметом дослідження та ним було встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 надав логічні, послідовні, взаємопов`язані між собою показання щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, зокрема, що 18.10.2018 року він - ОСОБА_8 прийшов в будинок до ОСОБА_9 , поставив на столик чекушку, рибу копчену, випили по 100 грамів разом з ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_8 вийшов на двір, а коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_9 бив біля диванчика ОСОБА_10 , під очами якої ОСОБА_8 побачив синці і запитав у ОСОБА_9 , навіщо він б`є жінку, що у нього навіть поїсти нічого нема. Вони всі випили ще 100 грамів і ОСОБА_9 запитав у ОСОБА_8 , чому він втручається у його із співмешканкою особисте життя. Потім прийшов якийсь хлопець, приніс поїсти м`ясо, посиділи разом і хлопець пішов. Утрьох вони сиділи далі і ОСОБА_9 почав ОСОБА_8 називати націоналістом, ображати словами, яких останній не заслуговує, як неодноразово судимий за злочини, чіплятися і плигати на останнього. ОСОБА_8 кулаком правої руки вдарив ОСОБА_9 5 разів по правому плечу і 3 рази в грудну клітину, не більше 10 ударів, і він заспокоївся, від кількості вжитої горілки впав, поповз в коридор. Почувши в коридорі шарудіння, ОСОБА_8 побачив, що ОСОБА_9 лежав біля двері на правому боці і біля нього дерев`яна палка, обмотана резиною, ніби, як поліцейська, важка, не гнулася, довжиною близько 50 см., всередині ніби трубка.

Далі, з переглянутого на відео слідчого експерименту судом встановлено, що ОСОБА_9 вдарив цією палкою ОСОБА_8 у праве око. ОСОБА_8 вихватив палку правою рукою та почав нею махати наносити удари ОСОБА_9 , який лежав на полу на правому боці полулежачи, ОСОБА_8 наніс удари по лівому боку і кинув палку, залишивши ОСОБА_9 .

З цього ж відеозапису слідчого експерименту суд встановив, що згодом ОСОБА_8 знайшов ОСОБА_9 в його кімнаті лежачого на дивані з палкою на голові. ОСОБА_8 хотів вкрити ОСОБА_9 , щоб він не замерз, оскільки будинок не опалювався, на що останній почав знову пригати на ОСОБА_8 , ображати по-усякому. ОСОБА_8 в такому стані вже не витримав і тою ж самою палкою вдарив ОСОБА_9 разів 5 по грудях та по сідницях ще пару раз, в загальній кількості не менше 20 ударів, після чого останній заспокоївся і замовк.

З наданих ОСОБА_8 пояснень на слідчому експерименті судом встановлено і те, що під час отримання ударів ОСОБА_9 , захищаючись, безпорядочно махав руками, але ОСОБА_8 , наносячи удари, нічого не бачив, оскільки в будинку відсутнє освітлення. Потім, ОСОБА_8 зайшов на кухню, ще посиділи з ОСОБА_16 , випили. Він сказав, що піде додому, наварить картоплі, візьме помідорів, огірків і принесе увечері щось поїсти. Повернувся приблизно через годину на початку 17.00 год., приніс два пакети їжі, а ОСОБА_17 повідомила, що ОСОБА_18 не виходив, мабуть спить. Після цього ОСОБА_8 покинув будинок ОСОБА_9 і більше їх не бачив. Наступного дня вранці поїхав до ОСОБА_19 на роботу.

Дослідивши пояснення обвинуваченого, свідка та проаналізувавши їх в сукупності з іншими, наданими строною обвинувачення, письмовими докзами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, наносячи потерпілому неодноразові удари палицею обвинувачений ОСОБА_8 міг усвідомлювати наслідки у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а що стосується твердження захисника про відсутність у ОСОБА_8 бажання смерті потерпілому, то колегія суддів вважає такі твердження некоректними, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, наслідком яких і стала смерть потерпілого, а не в умисному спричиненні ситрі (умисному вбивсті).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином звернув увагу на пояснення ОСОБА_8 , які той надавав в ході слідчого експерименту 24.10.2018 року. Зокрема ОСОБА_8 , пояснював, що дерев`яна палка, якою він наносив тілесні ушкодження потерпілому, була обмотана резиною, ніби, як поліцейська, важка, не гнулася. довжиною близько 50 см, всередині ніби трубка. Також, вказував, що розумів, що бив ОСОБА_9 , але удари, на його думку, були не смертельні, не мав думки покалічити ОСОБА_9 чи заподіяти йому смерть, а хотів його заспокоїти і припинити образи в свою адресу, бив як би ненароком, не замахувався, трошки вперед нахилявся, розумів, що палка важка, дуже бити неможна, тому що може причинити шкоду.

Також, як вбачається з вироку, суд першої інстанції взяв до уваги доводи обвинуваченого про те, що через вечірню пору доби в осінній період, та відсутність освітлення в будинку, він не бачив, куди приходилися його удари потерпілому.При цьому суд першої інстанції правильно врахував і те, що ОСОБА_8 заподіяв потерпілому не менше 20 ударів по тілу: на початку сварки кулаком правої руки - по правому плечу і 3 рази в грудну клітину, не більше 10 ударів; коли ОСОБА_9 лежав на долівці на правом боку полулежа ОСОБА_8 наніс удари палкою по лівому боку; в кімнаті ОСОБА_9 лежачого на дивані тою ж самою палкою вдарив разів 5 по грудях та по сідницях пару раз, після чого останній заспокоївся і замовк.

Також, як в суді першої інстанції так і в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказував, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли від його неодноразових падінь та ударів об предмети домашньої обстановки, в тому числі, об дерев`яний пеньок, на якому ОСОБА_10 колола горіхи.

Колегія суддів зазначає, що такі доводи обвинуваченого були предметом датоольної перевірки в суді першої інстанції і вони обгрунтовано були визнані безпідставини з огляду на те, що причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа поєднана травма тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток тулуба та кінцівок, множинним ушкодженням внутрішніх органів, які привели до гострого малокрів`я. Згідно ж із висновком судово-медичної експертизи № 173-Д від 18.11.2018 року (а.с. 161 т. 1) механізм завдання тілесних ушкоджень, виявлених у померлого ОСОБА_9 може відповідати механізму завдання тілесних ушкоджень, вказаному ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 24.10.2018 року. Інші ж тілесні ушкодження, виявлені у померлого ОСОБА_9 , мають різний ступінь тяжкості і не пов`язані з настанням його смерті як і не виступила причиною смерті серцева недостатність потерпілого, про яку в своїй апеляційній скарзі вказував обвинувачений ОСОБА_8 .

Щодо посилань обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він не заподіював смерть потерпілому, оскільки залишив його живим і він ще вживав алкогольні напої з ОСОБА_10 , то їх колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як правильно вказав суд першої інстанції, такі твердження обвинуваченого спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 173 від 19.10.2018 року (а.с. 113-115 т. 1) відповідно до якого смерть ОСОБА_9 настала за 8-10 годин до початку експертизи трупа в морзі, яка проводилася 19.10.2018 року о 13.50 год., тобто, 19.10.2018 року у проміжок часу з 03.00 год. до 05.00 год., о 08.00 год. труп потерпілого був виявлений ОСОБА_10 .

Також, судом першої інстанції не було залишено поза увагою і версію про самозахист обвинуваченого від дій потерпілого, який чіплявся та плигав на ОСОБА_8 та вдарив його палицею в область брови справа і несправедливо ображав, однак обгрунтовано визнав її такою, що не знайшла свого підтвердження, оскільки потерпілий погано тримався на ногах через хворобу та сп`яніння, майже завжди перебував у лежачому положенні відносно обвинуваченого, тобто за своїм фізичним станом не міг створювати будь-яких протиправних дій такого ступеню, які б вказували на реальну загрозу здоров`ю та гідності обвинуваченого, який є молодшим за віком і фізично здоровим, та правомірність виникнення у нього специфічного емоційно-психологічного стану, який виправдав би його реакцію у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що відповідало б рівню порушеного права обвинуваченого.

Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_8 про образи зі сторни потерпілого ОСОБА_9 , про які він вказував як в суді першої інстанції, так і в своїй апеляційній скарзі, то як вбачається зі змісту вироку, вони теж не залишились поза увагою суду та обгрунтовано були ним визнані такими, що не знайшли свого підтвердження в тій частині, що вони були такого ступеню, який би свідчив про явно непристойну поведінку потерпілого та про те, що такі образи особливо принизили честь і гідність обвинуваченого, в тому числі, свідка ОСОБА_10 , яку обвинувачений хотів захистити від побиття потерпілим. При цьому, судом обгрунтовано враховані покази ОСОБА_10 , що вона не відчувала себе ображеною від дій ОСОБА_9 , який завжди її бив після пиятики, вона знала про такі його «особливості» характеру і до цього звикла.

Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 601 від 03.12.2018 року ОСОБА_8 на час вчинення інкримінованого йому правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_8 будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_8 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 185-188 т. 1).

Таким чином, перевіривши в ході апеляційного перегляду вирок, матеріали кримінального провадження та дослідивши вказані обставини, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що між діями ОСОБА_8 , які полягали у побитті ОСОБА_9 , їх наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_9 існує прямий причинний зв`язок, оскільки наносячи з мотивів особистої неприязні удари кулаками і палицею у різні частини тіла ОСОБА_9 , ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння - протиправне порушення анатомічної цілості тканин, органів людини та їх функцій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання тяжких тілесних ушкоджень, і бажав їх настання, тобто діяв умисно, але легковажно розраховував на ненастання наслідків у вигляді смерті потерпілого, тобто ставився до цього необережно.

Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого теж є правильною.

Щодо тверджень обвинуваченого та його захисника про те, що дії ОСОБА_8 підлягали іншій правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України, про яку він зі своїм захисником вказали усно, в ході розгляду його апеляційної скарги, то їх як і твердження про завдання потерпілому максимум «легких стусанів», колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на встановлені вище обставини та досліджені докази відповідно до яких в потерпілого було виявлено ряд тілесних ушкоджень, які за своїм ступенем тяжкості були різними в тому числі і тяжкими від яких і настала смерть потерпілого ОСОБА_9 . Доводи ж обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що на нього «списали» всі наявні у потерпілого тілесні ушкодження, не знашли свого підтвердження, більше того, як вказувалося вище, вони були спростовані як висновками експертиз щодо тілесних ушкоджень так і слідчим експериментом в ході якого ОСОБА_8 вказував механіз нанесення потерпілому саме таких ушкоджень і які між собою співпали.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про недопустимість висновків експертів як належних доказів через відсутність у них розмежувань і конкретизації в ступені їх тяжкості, часу, механізму і способу їх утворення у ОСОБА_9 , то їх колегія суддів вважає надуманими, оскільки вони не відповідають дійсності та спростовуються безпосередньо змістом цих самих експертиз. Де в дослідницькій частині експертиз детально наведені всі наявні на тілі потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження та їх локалізація. З цих же підстав колегія суддів вважає безпідставними твердження обвинуваченого про не здійснення допиту експертів. Більше того, таких клопотань про їх допит ні обвинувачений, ні його захисник, в ході судового розгляду, не заявляли.

Щодо відсутності свідків бійки, про що веде мову обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, то колегія суддів теж не може визнати їх обгрунтованими, оскільки такого факту не заперечував ні сам ОСОБА_8 в ході його допиту ні свідок ОСОБА_10 .

Також, колегія суддів не може погодитись з доводами обвинуваченого про неповноту досудового і судового слідства, яка, на його думку, полягала у не встановленні ні органами досудового розслідування, ні судом того факту де 18 і 19.10.2018 року був потерпілий ОСОБА_9 припускаючи, що його могли побити зовсім інші особи, оскільки своїми ж поясненнями обвинувачений ОСОБА_8 спростовує вказані ним же доводи, так як останій пояснював суду про те, що він дійсно тоді вживав із потерпілим та іншими спиртне, дійсно неодноразово наносив йому удари як кулаками так і палкою, дійсно залишив його в кімнаті на ліжку де потім його виявила мертвим свідок ОСОБА_10 . Однак вже потім ставить під сумнів такі пояснення, а в суді апеляційної інстанції вже визнає нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, однак просить кваліфікувати їх не за ч.2 а за ч.1 ст. 121 КК України.

Щодо морального тиску зі сторони правоохоронців про який вказував обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, і який виразився, як прямо зазначив обвинувачений, в тому, що «….. коли його заарештовували 20.10.2018 року близько 16.00 год., він не міг ні до магазину відійти, ні у власних справах податись та йому обіцяли «солодке життя у в`язниці», то колегія суддів по-переше не вважає викладене моральним тиском, а по друге такі факти не знайшов свого доказового підтвердження оскільки обвинувачений не звертався ні до відповідних органів із заявою про здійснення на нього будь-якого тиску зі сторони правоохоронних органів, і не вказував про такий тиск в суді першої інстанції.

Щодо виду та міри призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз?яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати вимоги й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції достатньо виконав вимоги ст.ст. 50, 65, 66 та 67 КК України та призначаючи йому покарання врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, його характер, наслідки - смерті людини, поведінку потерпілого, що передувала його загибелі, яка полягала у спільному вживанні алкогольних напоїв з обвинуваченим як малознайомою особою, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але висновки не зробив, вчинив умисний злочин під час умовно-дострокового звільнення (а.с. 20-23, 217 т.1), на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.с. 24, 27 т.1), є особою середнього віку, неодружений, власної сім`ї, утриманців, постійного місця роботи, заняття чи зконних джерел матеріального збагачення не має, що вказує на нестійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується з «не дуже хорошої сторони, не вжився зі старшим поколінням, вираз обличчя постійно невдоволений, у розпитті алкоголю не помічений» (а.с. 26 т.1). Також суд врахував наявність пом`якшуючої покарання обставини активне сприяння слідству у розкритті злочину та обтяжуючі покарання обставини рецидив злочинів, вчинення його відносно особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_8 є великим, і його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а тому він обгрунтовано заслуговує на покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі. Саме таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім цього, судом першої інстанції правильно враховано і те, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 року (а.с. 217 т. 1) ОСОБА_8 був умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2015 року за ст.. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі та його не відбутий строк склав 1 рік 3 місяці позбавлення волі.

Тому відповідно до ч.1 ст. 71, ч.4 ст.81 КК України суд до покарання призначеного за даном вироком визначив повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2015 року у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі і остаточно призначив ОСОБА_8 покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі, що повністю відповідає положенням КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення про винуватість ОСОБА_8 у нанесенні потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень у зв`язку з яими настала смерть останнього, суд дійшов на підставі глибокого та детального аналізу сукупності доказів у справі з точки зору їх допустимості, належності, логічності та взаємозв`язку, а тому, постановлений відносно ОСОБА_8 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування, як на тому наголошував обвинувачений, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а ОСОБА_8 , - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4