Справа № 307/1094/19
Провадження № 1-кп/307/593/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника- адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, раніше не судимої, пенсіонерки, уродженки с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з особами, кримінальне провадження щодо яких виділено в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням час, спосіб та місці, з метою незаконного заволодіння земельними ділянками в АДРЕСА_1 , підробила офіційний документ - державний акт на право приватної власності на землю І-ЗК № 017232, виданий 22 вересня 1999 року Дібрівською сільською радою Тячівського району Закарпатської області, в який внесено відомості про те, що на підставі договору купівлі- продажу серії та номер НГ № 0849736 від 11 квітня 1998 року ОСОБА_7 належить земельна ділянка площею 1,33 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, державний акт на право приватної власності на землю І-ЗК № 017232 від 22 вересня 1999 року ОСОБА_4 не видавався та відомості про його реєстрацію у книгу реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області не вносились, а під № 492 від 22 вересня 1999 року вказаної книги зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю ЗК 011 № 01315, виданий на ім`я ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_4 28 жовтня 2012 року звернулася до ТзОВ «Моя земля» та 30 грудня 2012 року до ТзОВ КГ «ДеВо» та замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для чого надала вказаний підроблений державний акт з визначенням земельних ділянок на місцевості, достовірно знаючи, що земельні ділянки їй не належать. За результатами виготовлення технічної документації на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК № 017232 від 22 вересня 1999 року державними кадастровими реєстраторами управління Держземагентства у Тячівському районі ОСОБА_9 04 лютого 2014 року та ОСОБА_10 28 лютого 2014 року внесено дані про формування земельних ділянок на землях комунальної власності до Єдиної державної геоінформаційної системи - Державного земельного кадастру, присвоєно кадастрові номери, відкрито Поземельні книги та зареєстровано земельні ділянки площею 0,4780 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та площею 0,852 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами :03:002:0182 та :03:002:0211.

В подальшому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0182, площею 0,4780 га та на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0211, площею 0,852 га у неї немає та Дібрівською сільською радою Тячівського району Закарпатської області рішень про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК № 017232 від 22 вересня 1999 року не приймалось, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи обізнаною про підробку вказаного державного акту на право приватної власності на землю, 15 квітня 2014 року подала приватному нотаріусу Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 вказаний державний акт, на підставі якого уклала з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , договори купівлі-продажу земельних ділянок за кадастровими номерами :03:002:0211, площею 0,852 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0182, площею 0,4780 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У результаті протиправних дій ОСОБА_4 приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 прийнято рішення про складання та реєстрацію вказаних договорів купівлі-продажу земельних ділянок у реєстрі нотаріальних дій за № 470 та № 473 і внесені відомості про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке стало підставою вибуття земельної ділянки з комунальної власності громади с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області. Таким чином, ОСОБА_4 разом із невстановленими слідством особами, кримінальне провадження щодо яких виділено в окреме провадження, в результаті вказаних шахрайських дій позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та державу права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами - :03:002:0182, площею 0,4780 га та :03:002:0211, площею 0,852 га, вартістю 299 912, 34 гривень.

Суд кваліфікує вказані дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.

Крім цього, ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку у неї немає та Дібрівською сільською радою Тячівського району Закарпатської області рішень щодо реєстрації та видачі державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК № 017232 від 22 вересня 1999 року не приймалось, усвідомлюючи протиправий характер своїх дій, 15 квітня 2014 року, будучи обізнаною про підробку вказаного державного акту, подала приватному нотаріусу Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 завідомо підроблений державний акт І-ЗК № 017232 від 22 вересня 1999 року, на підставі якого приватним нотаріусом прийнято рішення про складання та реєстрацію договорів купівлі-продажу земельних ділянок, укладених із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , та подальшою реєстрацією у реєстрі нотаріальних дій за № 473 та № 470 і внесенні відомостей про реєстрацію права власності на земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В результаті використання ОСОБА_4 завідомо підробленого державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК № 017232 від 22 вересня 1999 року, позбавлено громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, та державу права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0182, площею 0,4780 га та земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0211, площею 0,852 га.

Суд кваліфікує вказані дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Крім цього, ОСОБА_4 з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що право на розпорядження земельними ділянками за кадастровими номерами :03:002:0182, площею 0,4780 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та :03:002:0211, площею 0,852 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані у АДРЕСА_2 , набуте нею у наслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, з метою приховання злочинного походження земельних ділянок, володіння нею та приховування походження прав на вказані об`єкти нерухомості, 15 квітня 2014 року перебуваючи у приміщені приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , уклала із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , договори купівлі - продажу земельних ділянок за кадастровими номерами :03:002:0182, площею 0,4780 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та :03:002:0211, площею 0,852 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані у АДРЕСА_2 , реальна вартість яких відповідно до висновку судової земельно-оціночної експертизи становить 299 912, 34 гривень. Разом з цим, при оформленні та підписанні договорів купівлі - продажу земельних ділянок, приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_11 були внесені відомості до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна із визначення власника земельних ділянок за ОСОБА_12 відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 15 квітня 2014 року. ОСОБА_4 реалізувала набуте нею унаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння право на розпорядження земельними ділянками за кадастровими номерами :03:002:0182, площею 0,4780 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та :03:002:0211, площею 0,852 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані у АДРЕСА_2 , та відчужила їх за оплатними договорами купівлі - продажу ОСОБА_12 , за що отримала від нього грошові кошти в розмірі 14 327 гривень та 65 743 гривень, згідно договорів купівлі - продажу земельних ділянок.

Суд кваліфікує вказані дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 209 КК України як вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також набуття коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України визнала повністю, у скоєному щиро розкаялася та просить її суворо не судити.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка винною себе визнала в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася, характеризується по місцю проживання позитивно, раніше не судима.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує дані про її особу, визнання нею своєї вини, щире каяття та ті обставини, що вона по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, згідно досудової доповіді, наданої суду органом пробації, ризик вчинення ОСОБА_4 повторно кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється також як середній, і з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства з обранням їй покарання у виді із застосуванням ст.ст. 49, 70, 75 КК України, поклавши на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України і таке покарання буде справедливим і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів і можливість її виправлення в умовах суспільства не втрачена.
У зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, додаткове покарання у виді конфіскації майна відповідно до ст.77 КК України не застосовується.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Речові докази - державний акт на право приватної власності на землю І-ЗК № 017232, виданий 22 вересня 1999 року Дібрівською сільською радою Тячівського району Закарпатської області та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15 квітня 2014 року за реєстровим номером № 473, після набрання вироком законної сили, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 8 788, 30(Вісім тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 30 копійок) гривень судових витрат за проведення судових експертиз.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався, а застосований ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2019 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання закінчився.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді арешту на строк один місяць.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту на строк один місяць у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 190 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України та призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 209 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк трироки з позбавленням права обіймати посади, пов"язані з владними повноваженнями на строк два роки без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк трироки з позбавленням права обіймати посади, пов"язані з владними повноваженнями на строк два роки без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає обовязки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази - державний акт на право приватної власності на землю І-ЗК № 017232, виданий 22 вересня 1999 року Дібрівською сільською радою Тячівського району Закарпатської області та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15 квітня 2014 року за реєстровим номером № 473, після набрання вироком законної сили, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 8 788, 30(Вісім тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 30 копійок) гривень судових витрат за проведення судових експертиз.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Згідно ст. 376 ч.6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуюча суддя: ОСОБА_1