Номер провадження:1-кс/521/1670/20
У Х В А Л А

14 квітня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з ДУ «Одеській слідчий ізолятор», скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора,

В С Т А Н О В И Л А :
До Малиновського районного суду м. Одеси після визначення підсудності надійшла скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст. 303 КПК України. Із змісту скарги вбачається, що 25.11.2019 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Одеської області із заявою про вчинення суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 374 КПК України. Однак, до цього часу його заява не була внесена до ЄРДР, а досудове розслідування не розпочате. Просить суд зобов`язати прокуратуру Одеської області внести до ЄРДР відомості, викладені у його заяві.

Прокуратура Одеської області належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду скарги, однак в судове засідання представник прокуратури не прибув, про причини неявки суд не повідомив, що не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що вважає, у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом, він повинен бути забезпечений державою засобами індивідуального захисту та антисептиками.Тому заявив клопотання про ухвалення слідчим суддею рішення про видачу йому таких засобів.

Слідчим суддею роз`яснено ОСОБА_3 , що зазначене клопотання не має відношення до розгляду його скарги на бездіяльність прокурора, подану в порядку ст. 303 КПК України, та не може бути прийнято до розгляду у цьому провадженні. За наявності такого клопотання обвинувачений може звернутися до суду в порядку, визначеному положеннями ст. 350 КПК України, відповідно до правил підсудності.

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 заявив, що не потребує допомоги перекладача та захисника у цьому судовому засіданні.

Підтримавши свої вимоги, ОСОБА_3 пояснив, що, на його погляд, суддя ОСОБА_4 порушив його право на захист. Це порушення на думку скаржника виразилося у тому, що в судовому засіданні під час заявлення відводу складу суду суддя ОСОБА_4 перебивав його, а потім видалив із зали судового засідання. Також ОСОБА_3 пояснив, що в судовому засіданні була присутня його захисник адвокат ОСОБА_5 , яка спостерігала ці події.

В ході розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_3 , який має статус обвинуваченого у кримінальному провадженні і утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», звернувся до прокуратури Одеської області із заявою, що була направлена із ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до прокуратури Одеської області 26.11.2019 року за № 5/4-ис-1038.

У зазначеній заяві ОСОБА_3 вказав, що 21.11.2019 року суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 в ході судового засідання у кримінальному провадженні № 522/16951/18 порушив його право на захист, видаливши із зали суду. Такі обставини, на думку ОСОБА_3 , є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення суддею злочину, передбаченого ст. 374 КК України.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_3 , слідчий суддя виходить з такого.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують прокурора після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Як встановлено вказаним положенням закону, реєстрації в ЄРДР підлягають тільки заяви або повідомлення, які містять ознаки злочину, а не будь-які інші.

Підставами вважати заяву саме про злочин, окрім наведення тієї чи іншої статті кримінального закону, є обов`язкова наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві таких даних немає, то вона не може вважатися такою, яка має бути обов`язково внесена до ЄРДР.

В заяві на адресу прокуратури ОСОБА_3 вказав на наявність, на його думку, в діяннях судді ОСОБА_4 ознак злочину, передбаченого ст. 374 КК України, в зв`язку зі здійсненням правосуддя. При цьому із тексту скарги та пояснень скаржника вбачається, що суддя ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки у відповідності з положеннями ст. 321 КПК України, як головуючий застосував заходи, прямо передбачені ч. 1 ст. 330 КПК України. При цьому у вказаному судовому засіданні здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_3 забезпечувалося адвокатом ОСОБА_5 .

Сама по собі незгода обвинуваченого, який представлений захисником, з прийнятим суддею рішенням про видалення із зали судового засідання не означає, що це рішення містить ознаки порушення його права на захист.

При цьому слід зауважити, що внесенню до ЄРДР даних про кримінальне провадження має передувати встановлення об`єктивних даних щодо порушення права на захист, а таких даних ОСОБА_3 зазначено не було. Правильне застосування норми закону, в даному випадку ст. 374 КК України, передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Стаття 374 КПК України (порушення права на захист) передбачає недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого на захист, вчинене слідчим, прокурором або суддею. Інше грубе порушення права на захист може полягати у вчиненні діянь, направлених на позбавлення особи права захищатися від підозри та обвинувачення, а також захищати свої особисті і майнові інтереси.

Крім того, для констатації наявності в діях судді злочину, склад якого передбачений ч. 1 ст. 374 КК України, необхідно також встановити, що вчинене діяння є суспільно небезпечним (у кримінальноправовому розумінні), не є малозначним і вчинене за відсутності обставин, що виключають злочинність діяння. За відсутності зазначених ознак відсутні і підстави вважати, що дії судді можуть містити склад злочину, передбаченого ст. 374 КК України.

У заяві ОСОБА_3 до прокуратури та з наданих ним пояснень у цьому судовому засіданні таких даних не вбачається, а лише містяться відомості про те, що суддя ухвалив судове рішення, з яким не згодний обвинувачений, а також містяться міркування ОСОБА_3 про власне розуміння положень кримінально-процесуального та кримінального законодавства України.

Будь-які дані, що суддя порушив право обвинуваченого ОСОБА_3 на захист, - відсутні. Виходячи з викладених скаржником відомостей, суддя діяв у відповідності з вимогами КПК України, на підставі матеріалів, що були в його розпорядженні, відповідно до своєї внутрішньої впевненості та розуміння окремих положень кримінального процесуального законодавства.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :
Скаргу ОСОБА_3 щодо невнесення прокуратурою Одеської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей відносно судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 , викладених ним у заяві, датованій 25.11.2019 року, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1