КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 11 червня 2020 року, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі: прокурора захисників підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національної поліції України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , продовжено застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строком до 22 червня 2020 року, із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в певний період доби, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Як стверджує апелянт, стороною обвинувачення не надано належні докази на обґрунтування підозри, не доведено, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Окрім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, не викладено та не підтверджено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують тримання особи під цілодобовим домашнім арештом.
На думку захисника, недотримання належної процедури у даному випадку є перешкодою реалізації гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції права на справедливий судовий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом і є процесуальним порушенням.
Як стверджує сторона захисту, ОСОБА_6 жодного разу не порушила виконання покладених на неї обов`язків,паспорт для виїзду за кордон добровільно передала слідчому ще в січні 2020 року, раніше не судима,має на утримані неповнолітню доньку, є єдиним годувальником в родині, позитивно характеризується, має активну громадську позицію та міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу, позицію прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваної задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 1 липня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000285, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 5,6, 11, 12 ч. 2 ст. 115,ч. 1 ст. 263 КК України.

05 листопада 2019 року затримано ОСОБА_6 та того ж дня їй вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, саме:
- закінченому замаху, тобто вчиненні з прямим умислом діяння, з використанням сіх дій, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, спрямованого на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненими способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, на замовлення, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;
- незаконному носінні, зберіганні та придбанні вибухових речовин, вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 16 год. 50 хв. 03 січня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 9 місяців, а саме до 16 червня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваній ОСОБА_6 продовженого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 16 год. 50 хв. 24 лютого 2020 року

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року підозрюваній ОСОБА_6 змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 24 лютого 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року підозрюваній ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід цілодобовий домашній арешт до 24 квітня 2020 року включно.

21 квітня 2020 року прокурор першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_6 під домашнім арештом, із забороною цілодобово залишати місце свого проживання, в межах строку досудового розслідування на два місяці.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року вказане клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 даної статті у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.
Розглядаючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та обставини життя особи, які можуть свідчити про збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.
Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії», застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактним.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Незважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначено у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року)

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_6 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження підозрюваній запобіжного заходу. З огляду на те, що обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
У клопотанні органу досудового розслідування зазначено про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися і продовжують існувати, а саме, що підозрювана ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років та у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років;
- незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час проведення досудового розслідування у вказаному провадженні не знайдено всіх речових доказів, місце знаходження яких на даний час встановлюється.
Вивченням матеріалів судового провадження встановлено, що органом досудового розслідування доведено те, що вказані ризики продовжують існувати, слідчим суддею в межах КПК України їх оцінено, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_6 на даному етапі розслідування кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання органу досудового розслідування, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, за якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки висновки викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, то вони є безпідставними. На думку колегії суддів, суддя при розгляді клопотання прокурора про продовження застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Посилань апелянтів на те, що слідчим суддею не наведено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає їх непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Наявність даних, які характеризують особу підозрювану ОСОБА_6 зокрема, що вона жодного разу не порушила виконання покладених на неї обов`язків, паспорт для виїзду за кордон добровільно передала слідчому в січні 2020 року, раніше не судима, має на утримані неповнолітню доньку, є єдиним годувальником в родині, позитивно характеризується, має активну громадську позицію та міцні соціальні зв`язки, - не є безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких захисники просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому колегія суддів також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження, а тому апеляційні скарги захисників, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національної поліції України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , продовжено застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строком до 22 червня 2020 року, із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_11 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/2528/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Категорія ст. 181,199 КПК Доповідач: ОСОБА_11