ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/460/20 Справа № 188/340/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, невмотивовану і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити мінімальний розмір застави.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя, при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , належним чином не виконав вимоги ч. 1 ст. 194 КПК України, а також не надав оцінку вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Посилається на те, що поза увагою слідчого судді, слідчого та прокурора залишився той факт, що ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні дитину, вагітну цивільну дружину.
Вважає, що вказане твердження прокурора про існування ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності базується лише на тому, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, жодних інших обґрунтованих доводів стороною обвинувачення приведено не було.
Також посилання прокурора у клопотанні на те, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є безпідставним, оскільки ОСОБА_8 навіть не відомо хто саме є свідками у вказаному кримінальному провадженні.
Зазначає, що прокурор вказує на те, що існування зазначених ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, але стороні захисту, та перш за все слідчому судді, вказані матеріали надані не були.
Посилається на те, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 не лише продемонстрував свою готовність повністю співпрацювати з органом досудового розслідування, судом, а й наголосив на неухильному дотриманні своїх процесуальних обов`язків - з`являтися до органів досудового розслідування або слідчого судді, суду на першу вимогу, давати показання, всіляко вживати заходів до встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
В запереченнях до апеляційної скарги прокурор просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, оскільки перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 рокубуло задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 16 години 20 хвилин 15 березня 2020 року до 16 години 20 хвилин 12 травня 2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти громадського порядку та моральності із застосуванням насильства щодо двох потерпілих, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Отже, до моменту закінчення кримінального провадження існують ризики ухилення ОСОБА_8 від слідства і суду, можливість його впливу на свідків та потерпілих, оскільки перебування під домашнім арештом не може виключити його спілкування зі свідками та вплинути на їх свідчення, а також запобігти спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, тому клопотання обґрунтоване, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 березня 1984 року у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Відповідно до наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних у кримінальному провадженні, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 15 березня 2020 року, протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 15 березня 2020 року, свідка ОСОБА_15 від 17 березня 2020 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання з потерпілим та свідками від 16 березня 2020 року, в ході яких ОСОБА_8 був впізнаний, як особа, що наносила тілесні ушкодження потерпілому (а.м.п.14-15, 17-26, 39), а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Також слід зазначити, що питання щодо недопустимості доказів відповідно до ч. 3 ст. 89 КПК України на цій стадії провадження не вирішуються, оскільки зазначені питання вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадського порядку і моральності із застосуванням вогнепальної зброї та насильства щодо двох потерпілих, тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі визнання його винним, та з метою уникнення відповідальності може переховуватись від досудового розслідування і суду, також може впливати на інших підозрюваних, свідків та потерпілих шляхом вмовляння чи залякування змінити показання, оскільки підозрюється у вчиненні злочину групою осіб, а також підозрюваний офіційно ніде не працевлаштований, джерела доходу не має, що може спровокувати вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він підтверджується матеріалами клопотання, отже, твердження захисника про відсутність в матеріалах провадження вищевказаних доказів не є слушним.
Тому доводи захисника щодо не дослідження в повному обсязі обставин, передбачених ст. 177 КПК України, та не надання їм оцінки, не підлягають врахуванню.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, який офіційно не працює, відсутні у нього міцні соціальні зв`язки, та обґрунтовано дійшов висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, з чим погоджується колегія суддів.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Твердження захисника про те, що обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивовано слідчим суддею лише тяжкістю кримінального правопорушення, не може бути взято до уваги, оскільки згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини Осипенко проти України, тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту.
Посилання захисника на відсутність ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він навіть не знає вказаних у кримінальному провадженні свідків, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину проти громадського порядку і моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю та неповагою до суспільства, тому що він знаходився в приміщенні кафе-бару Зіма-Літо, в якому були присутні сторонні особи, які словесно вимагали припинити підозрюваного вчиняти хуліганські дії, яких він міг і не знати, але які спостерігали за вищевказаними хуліганськими діями та є свідками вказаного кримінального правопорушення.
Також відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_15 , встановлено, що вона є співмешканкою потерпілого ОСОБА_9 та наразі користується його мобільним телефоном, на який дзвонила невідома особа та погрожувала їй фізичною розправою, а також ця особа сказала, що вони не з тими зв`язалися, та їм необхідно відмовитись від претензій та не надавати показання (а. м. п. 39), а тому ОСОБА_8 може впливати на свідків і перешкоджати об`єктивному розслідуванню цього кримінального провадження.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні дитину, вагітну цивільну дружину, дотримується процесуальних обов`язків колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :
_____________ _________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4