Справа № 713/1622/16-к
Провадження №1-в/713/21/20
УХВАЛА
іменем України

01.04.2020 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця подання старшого інспектора Вижницького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_3 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянство України, не одруженої, пенсіонера, з освітою вищою, засудженої 11.01.2017 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу,

УСТАНОВИВ:

Інспектор Вижницького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_3 звернувся в суд з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно ОСОБА_4 .

У поданні вказував, що на виконання до Вижницького РС філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області 07.04.2017 року надійшов вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.01.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого остання засуджена за ч.2 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Вирок набрав законної сили 21.03.2017 року.

10.05.2017 року інспектором ОСОБА_3 в суд направлено подання відносно ОСОБА_4 для вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. Однак дане подання було повернуто для доопрацювання з підстав невідповідності вимогам закону.

14.08.2017 року інспектором ОСОБА_3 повторно направлено подання до суду відносно ОСОБА_4 для вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. Ухвалою суду від 30.08.2017 року особову справу відносно ОСОБА_4 повернуто для доопрацювання, оскільки порушень зазначених в ухвалі інспектором ОСОБА_3 не усунуто.

Станом на 20.03.2020 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженої документа про сплату штрафу.

Інформації про причини невиконання вироку суду протягом понад двох років уповноважений орган з питань пробації не має, інформацією про місце перебування, а також про матеріальний стан чи інші обставини життя засудженої не володіє.

Посилаючись на ст.ст.537 ч.1 п.14, 539 ч.2 п.4 КПК України, ст.80 ч.1 п.1 КК України просив розглянути питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

У судове засідання інспектор ОСОБА_3 не з`явився, в адресованій суду заяві просив подання розглядати за його відсутності, подання підтримує.

У судове засідання процесуальний прокурор не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду подання. Причини неявки суду не повідомив.

Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, належно повідомлена про місце, день та годину розгляду подання. В адресованій суду заяві просила подання розглядати за її відсутності, щодо звільнення не заперечувала.

Суд, вивчивши матеріали, вважає, що подання інспектора ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно ОСОБА_4 необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 4 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

Судом установлено, що вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.01.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 21.03.2017 року та постановою Верховного Суду від 15.05.2018 року, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700,00 грн. в дохід держави.

Вирок набрав законної сили 21.03.2017 року і 05.04.2017 року направлений для виконання у Вижницький районний сектор з питань пробації Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвалою Вижницького районного суду від 24.05.2017 року по справі №713/1622/16-к (провадження №1-в/713/24/17) подання Вижницького районного сектору з питань пробації, про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавленням волі стосовно засудженої ОСОБА_4 повернуто інспектору ОСОБА_3 . До таких висновків суд дійшов у зв`язку з невідповідністю подання вимогам закону, зокрема, не зазначено: який саме вид покарання застосувати, а суд позбавлений можливості самостійно його визначати; не зазначено на який час необхідно здійснити розстрочку не сплаченої засудженою суми штрафу; не встановлено підстав та причин несплати штрафу засудженою.

26.07.2017 року інспектором ОСОБА_3 відібрано пояснення у засудженої ОСОБА_4 , яка повідомила, що штраф не сплачено у зв`язку з подачею касаційної скарги на вирок Вижницького районного суду від 13.01.2017 року, залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 21.03.2017 року.

Ухвалою Вижницького районного суду від 30.08.2017 року по справі №713/1622/16-к (провадження №1-в/713/52/17) подання Вижницького районного сектору з питань пробації, про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавленням волі стосовно засудженої ОСОБА_4 повторно повернуто інспектору ОСОБА_3 До таких висновків суд дійшов у зв`язку з невідповідністю подання вимогам закону, зокрема, не зазначено: який вид покарання застосувати, оскільки суд позбавлений можливості самостійно його визначати; періоду на який час необхідно здійснити розстрочку не сплаченої засудженою суми штрафу; не встановлено підстав та причин несплати штрафу засудженою.

Згідно довідки про судимість № від 13.02.2020 року ОСОБА_4 нового злочину не вчинила.

Станом на 23.03.2020 року вирок засудженою ОСОБА_4 не виконаний.

Статтею 152 КВК України визначено, що підставами звільнення від відбування покарання є, зокрема закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

У статті 80 КК України передбачено підстави звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, ч.3 ст.80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, погоджуючись з висновком про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.12.2015 року по справі №5-324кс15.

З досліджених у судовому засіданні доказів Судом установлено, що станом на 22.03.2019 року закінчився строк давності виконання обвинувального вироку Вижницького районного суду від 13.01.2017 року відносно ОСОБА_4 , який набрав законної сили 21.03.2017 року.

В матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України та наявні дані про те, що за період з 21.03.2017 року по 21.03.2019 року вона нового злочину не вчинила, а тому відсутні підстави вважати, що перебіг строку давності виконання обвинувального вироку зупинявся чи переривався.

Враховуючи вищенаведене Суд дійшов висновку, що подання інспектора ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно засудженої ОСОБА_4 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.80 КК України, ст.152 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Подання інспектора Вижницького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_3 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно засудженої ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.01.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700,00 грн. в дохід держави у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1