УХВАЛА

09 липня 2020 рокум. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про зміну міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 ,підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 27, ч. 3 ст .146, ч. 2,3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернулась в суд із клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.
В обґрунтування клопотання вказує, що в провадженні СУ ГУ НП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000052 від 07.03.2019 року відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених . 2,3 ст. 27, ч. 3 ст .146, ч. 2,3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 186 КК України.
У рамках вказаного кримінального провадження за результатами клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 20.05.2020 відносно ОСОБА_5 , 21.05.2020 слідчим суддею винесено ухвалу про задоволення клопотання, обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
19 травня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених . 2,3 ст. 27, ч. 3 ст .146, ч. 2,3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 186 КК України.
Захисник та підозрюваний вважають, що станом на день звернення до суду із вказаним клопотанням існують обставини, які дають суду можливість змінити раніше обраний запобіжний захід.
Вказують на те, що повідомлення про підозру від 19.05.2020, що передувало клопотанню про застосування запобіжного заходу від 20.05.2020 не відповідає вимогам ст. 277 КПК України.
Також підозрюваному без належного обґрунтування та без зазначення фактичних обставин вчинення будь-якого діяння, яке можна кваліфікувати за ст. ст. 27, 28, 127 КК України, повідомили про підозру за вчинення кримінального правопорушення, якого він не вчиняв.
Окрім того, ОСОБА_5 не має наміру переховуватись, а навпаки співпрацює з слідством, не володіє будь-якою інформацією, які він бажає приховати чи знищити і яка може бути використана для подальшого розслідування кримінального провадження.
Ризику назаконного впливу на потерпілих та свідків немає, так як ОСОБА_5 був реабілітантом центру, де позбувся своєї алкогольної залежності поряд з іншими, а тому вважає їх усіх своїми друзями і не має наміру чинити будь-який незаконний вплив на будь-кого з них.
За таких обставин, станом на даний час відсутні ризики, передбачені у ст. 177 КПК України задля обрання відносно ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; відсутня необхідність обмеження його права на свободу пересування, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження; вважають за можливе застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання; ОСОБА_5 гарантує належну процесуальну поведінку та виконання всіх обов`язків, які будуть на нього покладені слідчим суддею у разі заміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 , та його захисник клопотання підтримали, просили суд врахувати обставини, наведені у ньому та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання за безпідставністю.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали і доводи клопотання в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого суді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, строк якого закінчується 18 липня 2020 року.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду від 17 червня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21.05.2020 - залишено без змін.
Таким чином, адвокат звернулась до суду у відповідності до вимог ст. 201 КПК України.
Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.
ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Основними аргументами тримання під вартою слідує, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Взятті під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну повенінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи єж можливість обмежитися у даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного захлду.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що викладено у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України».
При розгляду даного клопотання слідчим суддею враховано доводи підозрюваного та його захисника про відсутність судимостей у ОСОБА_5 , наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя.
В судовому також засіданні встановлено, що підозрюваний має намір співпрацювати з органом досудового слідства та надати слідству показання щодо з`ясування обставин справи, однак за час перебування в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» жодних слідчих (розшукових) дій з його участю проведено не було.
Із повідомлення про підозру, яка оголошена ОСОБА_5 вбачається, що вчинені ним кримінальні правопорушення мали місце з грудня 2016 року, однак дане твердження спростовується наданим захисником підозрюваного матеріалами, зокрема довідкою про працевлаштування ОСОБА_5 , який у період з грудня 2015 року по липень 2018 року працював у фірмі ОСОБА_7 на посаді столяра в м. Ґданськ, Польща, що ставить під сумнів обгрунтованість підозри.
Після повернення з Польщі, ОСОБА_5 неодноразово проходив курси лікування від алкоголізму в КП "Острозька обласна психіатрична лікарня".
Однак на даний час, згідно наданої характеристики Славутської міської ради від 25.05.2020 №39 з місця проживання підозрюваного ОСОБА_5 , останній проживає разом із батьками та молодшою сестрою за адресою АДРЕСА_1 , де характеризується позитивно, є законопослушним громадянином, не конфліктний. Таким чином у підозрюваного наявні стійкі соціальні зв`язки.
З наданих матеріалів також слідує, що в січні 2019, батьки ОСОБА_5 добровільно відправили останнього для проходження курсу лікування від алкоголізму до громадської організації " Центру реабілітації", що знаходиться в Тернопільській області, за що перераховували грошові кошти на рахунок "Центру", що підтверджується квитанціями банку.
Слідчим та прокурором в судовому засіданні суду не надано нових жодних доказів які б, підтверджували твердження того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Також не надано нових доказів щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілих та свідків, слідчий суддя вважає, що вказані ризики є безпідставними, оскільки немає жодних переконливих доказів, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При розгляді вказаного клопотання слідчий посилався на ризики, які існували на момент винесення ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 21.05.2020, а жодних нових ризиків, у відповідності до ст. 177 КПК не навів.
Одна тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обгрунтуванням тримання особи під вартою, що не відповідатиме вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.
Врахувавши дані обставини у їх сукупності, слідчий суддя приходить до переконання щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки саме такий вид запобіжного заходу буде достатнім засобом, здатним забеспечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Доказів на спростування клопотання адвоката, слідчим та прокурором не надано, а слідчим суддею не здобуто.
На підставі викладеного, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , з покладенням відповідних обов"язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 201,205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовільнити.
Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому в АДРЕСА_2 , з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв, із застосуванням електронних засобів контролю за адресою АДРЕСА_2 строком на два місяці.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до СУ ГУНП в Рівненській області.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обовязки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, заборонити спілкуватись з іншими особами по кримінальному провадженні № 0000052 від 07.03.2019.
Термін дії обов`язків, покладених судом визначити до 06.09.2020.
Встановити строк дії ухвали до 06.09.2020.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_5 негайно доставляється до місця проживання.
Ухвала може бути оскаржена протягом п"яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1