У Х В А Л А

23 січня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000412 за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Приятельське Алейського району Алтайського краю, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, розлучений, працює вантажником у ЗАТ "Свіжа їжа", зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2010 за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 7 років, 05.02.2016 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на підставі постанови Харківського районного суду Харківської області від 28.01.2016,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_6 обвинувачується у закінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині за наступних обставин:

09 травня 2019 року близько 22:30 години ОСОБА_6 перебував за місцем свого проживання в кімнаті АДРЕСА_3 , де до нього зайшов раніше знайомий ОСОБА_8 та під час спілкування між ними виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8

10 травня 2019 року близько 00:35 години, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_8 , взяв зі столу кухонний ніж та умисно наніс один удар в область шиї з лівої сторони останнього, чим спричинив ОСОБА_8 непроникаюче колото-різане поранення на боковій поверхні шиї ліворуч.

В подальшому ОСОБА_6 виконавши всі необхідні дії направлені на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 покинув зазначене місце, однак його умисел не був доведений до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 було вчасно госпіталізовано до Зміївської ЦРЛ.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2019 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - домашній арешт на строк до 10 липня 2019 року, із забороною ОСОБА_6 залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 21:00 до 06:00 години наступного дня, який в подальшому продовжено до 08 вересня 2019 року, і на цей час строк домашнього арешту закінчився.

В подальшому, під час судового провадження, Зміївським районним судом строк запобіжного заходу було продовжено до 30 жовтня 2019 року, та він припинив дію.

23.01.2020 під час судового розгляду прокурор Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотаннями про застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу - домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло.

Клопотання прокурора обґрунтоване тим, що існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи репутацію обвинуваченого, який має непогашену судимість за ч. 2 ст. 121 КК України та обвинувачується у особливо тяжкому злочині, з урахуванням тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у злочині, на думку прокурора, наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 не заперечували проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, однак просили встановити заборону покидати житло протягом часу з 21:00 години по 06:00 годину наступного дня, що необхідно обвинуваченому для виконання своїх трудових обов`язків.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час раніше застосованого запобіжного заходу - домашнього арешту у певний період доби слідчим суддею було враховано ризики переховування обвинуваченого від правосуддя та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відомостей про порушення обвинуваченим вимог застосованого раніше запобіжного заходу стороною обвинувачення не надано.

Суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачена відповідальність за частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, що у поєднанні з відомостями про непогашену судимість за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України вказують на наявність ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оцінивши обставини, визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, передбачені частиною першою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків належить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід - домашній арешт.

Водночас, відсутні підстави для застосування більш суворого запобіжного заходу порівняно з тим, що був застосований раніше.

За таких обставин, належить частково задовольнити клопотання сторони обвинувачення та застосувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід - домашній арешт із забороною йому покидати житло в період часу з 21:00 години по 06:00 годину наступного дня.

Також, відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на обвинуваченого ОСОБА_6 належить покласти обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою, або повідомляти про неможливість прибуття; не виїжджати за межі Зміївського району Харківської області без дозволу прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області чи Зміївського районного суду Харківської області; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до частини 7 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 131, 176, 181, 194, 199, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити частково.

2. Застосувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт, із забороною залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 21:00 години до 06:00 години наступного дня.

3. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою, або повідомляти про неможливість прибуття; не виїжджати за межі Зміївського району Харківської області без дозволу прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області чи Зміївського районного суду Харківської області; носити електронний засіб контролю.

4. Ухвалу для виконання передати Зміївському ВП ГУНП в Харківській області.

5. Строк дії ухвали визначити до 23.03.2020.

6. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3