Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/2325/18
Провадження № 1-кп/490/227/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

її захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українкою, громадянином України, здобула вищу освіту, є розлученою, має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є безробітною, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняла злочинів та не судилась

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене та визнане недоведеним.

1. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачено у вчиненні злочину за таких обставин
20.02.2018 року приблизно о 10:30 - 10:40 годині [вона], перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, вул. Північна, 24, СВТ "Хризантема", під час проведення комісійного обстеження з приводу обстеження садових будинків КСТ "Хризантема" а саме у дворі вищевказаного кооперативу під час раптово виниклої сварки, на ґрунті неприязних відносин, що виникли внаслідок періодичних конфліктів з громадянином ОСОБА_6 з приводу відімкнення ОСОБА_6 газопостачання до будинку ОСОБА_4 , а також аморального способу життя ОСОБА_4 .. В зв`язку з чим ОСОБА_4 нанесла ОСОБА_6 один удар правою рукою в область обличчя, а саме в область щоки, а також з перцевого газового балончику бризнула ОСОБА_6 в очі, чим самим спричинила тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої щоки та хімічного опіку кон`юнктиви обох очей, котрі згідно висновку експерта № 248 від 21.02.2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
2. Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - як умисне легке тілесне ушкодження.

Підстави виправдання обвинуваченої.

Загальні застереження щодо досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

І......Обставини досудового розслідування цього кримінального провадження зводяться до такого.

3. 20 лютого 2018 року о 14 годині 14 хвилин ОСОБА_6 звернувся до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області із усною заявою про вчинення відносно нього ОСОБА_4 злочину та його заява була прийнята слідчим ОСОБА_9 та занесена до "Протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується)"
Це підтверджується залученим до матеріалів кримінального провадження "Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується)"

4. 20 лютого 2018 року о 17:35:06 годині відомості, викладені у згаданій заяві ОСОБА_6 , були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується залученим до матеріалів кримінального провадження витягом з цього Реєстру

5. 20 лютого 2018 року о 20:05:44 кримінальне провадження за заявою ОСОБА_6 про стверджуваний ним злочин було зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань та йому був присвоєний номер 0000679, що підтверджується залученим до матеріалів кримінального провадження витягом з цього Реєстру.

6. Після 20:05:44 години 20 лютого 2018 року начальником слідчого відділу Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області ОСОБА_10 був виданий документ під назвою "Доручення про проведення досудового розслідування".
З тексту вказаного документу вбачається, що:
-він був адресований слідчим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ;
-шляхом його видання вказаним слідчим було доручено провести досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, та від них вимагалось вжити заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законних процесуальних рішень в передбачені кримінальним процесуальним законодавством України строки.
Ці обставини підтверджується залученим до матеріалів кримінального провадження документом під назвою "Доручення про проведення досудового розслідування".
Та обставина, що вказаний документ був створений саме після 20:05:44 20 лютого 2020 року підтверджується тим, що у ньому згадується номер кримінального провадження - 0000679 якого до цих часу та дати не існувало.

7. Інших процесуальних документів про зміну групи слідчих в цьому кримінальному провадженні матеріали кримінального провадження не містять, сторони кримінального провадження, зокрема обвинувачена та захисник з такими документами ознайомлені не були.
В той же час:
-у згаданому вище витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань зазначається, що розгляд цього кримінального провадження здійснювався одним слідчим - ОСОБА_12 ;
-в направленому до суду обвинувальному акті зазначається, що: "Проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 " /а.с. 3, 3 абзац/;
-у доданому до направленого до суду обвинувального акту Реєстрі матеріалів досудового розслідування /а.с. 5, пункт 3/ зазначається, що доручення на здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було надане лише слідчому ОСОБА_12
-матеріали кримінального провадження свідчать, що після 20 лютого 2018 року усі дії щодо розслідування цього кримінального провадження здійснювались лише слідчим ОСОБА_12 та жодних дій слідчим ОСОБА_13 не здійснювалось.

8. 22 березня 2018 року слідчим ОСОБА_12 в межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 була повідомлена про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.
При цьому матеріали кримінального провадження свідчать, що протягом періоду з 20 лютого 2018 року до 22 березня 2018 року з письмовою заявою про її притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не звертався.

9. 28 березня 2018 року в межах цього кримінального провадження слідчим ОСОБА_12 був складений обвинувальний акт, який в той же день був затверджений прокурором та спрямований до Центрального районного суду міста Миколаєва.
При цьому матеріали кримінального провадження свідчать, що протягом періоду з 20 лютого 2018 року до 28 березня 2018 року з письмовою заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не звертався.

ІІ......Оцінка встановлених вище обставин в частині, що стосується визначення слідчого (слідчих) для здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження призводить до такого.

10. Відповідно до частини 1 статті 214, пункту 1 частини 2 статті 39 Кримінального Процесуального Кодексу України слідчий (слідчі), які здійснюватимуть досудове розслідування відповідного кримінального провадження, призначаються керівником органу досудового розслідування.
При цьому відповідно до категоричних вказівок у пункті 1 частини 2 статті 39 Кримінального Процесуального Кодексу України у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою керівник органу досудового розслідування має визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

11. Обставини досудового розслідування цього кримінального провадження свідчать про таке.

11.1. Склад слідчих для здійснення досудового розслідування у ньому змінювався, що поза розумним сумнівом доводять зміст наданих суду "Доручення про проведення досудового розслідування" та витягу з Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань.

11.2. При цьому матеріалами кримінального провадження зафіксоване лише одне з рішень керівника органу досудового розслідування, викладене у "Дорученні про проведення досудового розслідування". Але зміст оформленого шляхом складання згаданого "Доручення про проведення досудового розслідування" рішення у світлі наведених вище приписів кримінального процесуального законодавства не є ані - чітким, ані - однозначним, адже з його тексту вбачається, що для здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження була призначена група слідчих без визначення старшого групи.
Інші рішення керівника органу досудового розслідування щодо призначення слідчого для здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження матеріалами справи не зафіксовані.

Наведені обставини у їх сукупності не дозволяють встановити зміст жодного з дійсно прийнятих компетентною посадовою особою рішень щодо визначення слідчого (слідчих) для розгляду цього кримінального провадження та періоди дії відповідних рішень, до того ж - породжують обґрунтовані сумніви у тому, що зміст наданого суду "Доручення про проведення досудового розслідування" повною мірою відповідає зазначеним у цьому документі обставинам його складання та змісту рішення, що було оформлене шляхом складання цього документу.

12. З огляду на таке суд наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 110 Кримінального Процесуального Кодексу України всі рішення органів досудового розслідування /одним з яких, поза розумним сумнівом, є рішення керівника відповідного органу про визначення слідчого/ є процесуальними, а відповідно до частини 3 статті 110 цього Кодексу усі процесуальні рішення органів досудового розслідування приймаються у формі постанови.
Ухвалюючи вирок, суд враховує й те, що дійсно кримінальне процесуальне законодавство не містить приписів про обов`язковість винесення постанови з метою призначення слідчого.
В той же час, відповідно до частини 3 статті 110 Кримінального Процесуального Кодексу України постанова виноситься не тільки у випадках, коли це прямо передбачене законом, але й у інших випадках, коли для цього існує необхідність.
Та така необхідність поза розумним сумнівом існує, коли зміст та строк дії відповідного процесуального рішення не можуть бути однозначно усвідомленими без їх викладення в відповідному письмовому документі, яким, стосовно рішень органів досудового розслідування, є лише постанова.
В цьому ж випадку, як доведено вище, зміст та строк дії рішень керівника органу досудового розслідування з питань призначення слідчого для здійснення досудового розслідування не є визначеними однозначно, отже стосовно обставин розгляду цієї справи, та й загалом - при призначенні групи слідчих та її зміні - винесення відповідних постанов є об`єктивно необхідним, отже - з огляду на приписи частини 3 статті 110 Кримінального Процесуального Кодексу України - обов`язковим. Така позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду з повністю аналогічного питання - питання визначення повноважного прокурора в процесі - що докладно викладена у постановах Касаційного Кримінального Суду від 19 квітня 2018 року(справа № 754/7062/15-к), від 19 вересня 2018 року (справа № 761/20108/15-к) та від 17 грудня 2019 року (справа № 235/6337/18).
Всупереч такому ж в межах цього кримінального провадження жодних постанов про призначення слідчого (слідчих) для здійснення досудового розслідування не виносилось та такі постанови сторонам кримінального провадження, зокрема - обвинуваченій та захиснику - не відкривались.

За таких обставин суд вважає доведеним, що слідчий (слідчі) для здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження визначались всупереч встановленого порядку та не у встановлений законом спосіб.
В зв`язку із цим ту обставину, що в цьому випадку досудове розслідування здійснювалось, відповідні слідчі дії - вчинялись, та відповідні процесуальні рішення - приймались слідчим, який мав повноваження щодо їх вчинення, суд вважає недоведеною.

Отже, усі докази, отримані під час досудового розслідування, як отримані особою, повноваження якої не є підтвердженими у встановленому законом порядку, тобто - не уповноваженою особою - є недопустимими.

ІІІ......Оцінка встановлених вище обставин в частині, що стосується наявності передбачених законом підстав для здійснення цього кримінального провадження призводить до такого.

13. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 477 Кримінального Процесуального Кодексу України провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України (у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ) має здійснюватись у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до частини 1 статті 477 Кримінального Процесуального Кодексу України таке означає, що воно може бути розпочате слідчим (прокурором) лише на підставі заяви потерпілого та здійснюватись лише відповідно до такої заяви.

14. Встановлені вище обставини досудового розслідування цього кримінального провадження поза розумним сумнівом доводять, та прокурор та потерпілий не заперечують того, що в цьому випадку під час досудового розслідування письмової заяви про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не подавав.

15. Прокурор стверджує про прийнятність такого, на підтвердження чого посилається на обґрунтування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладене у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к.
Проте, з обґрунтованістю такої позиції прокурора повною мірою погодитись неможливо за такого.

15.1. Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду /але - не тільки Великої Палати Верховного Суду/, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

15.2. В цьому випадку провадження у справі № 288/1158/16-к і у цій справі є подібними лише в частині відсутності заяви потерпілого про притягнення особи до кримінальної відповідальності. Проте, обставини здійснення досудового розслідування, зокрема - підстав його початку та форми його здійснення, процесуальні дії і рішення органу досудового розслідування, а також - обставини направлення кримінальних проваджень до суду суттєво відрізняються
Так, в межах справи № 288/1158/16-к особи під час досудового розслідування обвинувачувались у вчиненні злочинів публічного обвинувачення - за статтями 263, 296 Кримінального Кодексу України, саме за цим обвинуваченням справа була скерована до суду, та суд внаслідок судового розгляду під час ухвалення вироку змінив кваліфікацію діяння на злочин приватного обвинувачення.
В цій справі ж кримінальне провадження було розпочате стосовно злочину приватного обвинувачення, та саме за обвинуваченням у вчиненні такого злочину кримінальне провадження було спрямовано до суду.

15.3. Більше того, в межах провадження у справі № 288/1158/16-к Велика Палата Верховного Суду вирішувала лише сукупність таких питань:
-чи може суд, розглянувши справу за обвинуваченням у злочині публічного обвинувачення, змінити правову кваліфікацію інкримінованого діяння на злочин приватного обвинувачення незалежно від позиції потерпілого у справі;
-чи може вважатися заява потерпілого про вчинення щодо нього злочину без визначення правової кваліфікації діяння або з неправильною правовою кваліфікацією підставою для продовження розгляду, розпочатого за справою публічного обвинувачення, і винесення рішення щодо кваліфікації злочину;
-чи може суд прийняти рішення про кваліфікацію діяння як злочину приватного обвинувачення у справі, що була розпочата в порядку публічного обвинувачення без заяви потерпілого.
/пункт 7 Постанови/
отже - висловлювала міркування лише стосовно цих питань, тобто загалом - чи має суд процесуальне право за результатами розгляду кримінального провадження, розпочатого та скерованого до суду за процедурою публічного обвинувачення, змінити кваліфікацію діяння на злочин приватного обвинувачення без відповідної заяви потерпілого /пункт 21 Постанови/.

По цій справі ж перед судом поставлене питання про те, чи має орган досудового розслідування процесуальне право здійснювати досудове розслідування та розпочинати процедуру притягнення особи до кримінальної відповідальності шляхом пред`явлення відповідної підозри без відповідної заяви потерпілого.

15.4. Та стосовно питання про наявність саме в органу досудового розслідування відповідного права Верховний Суд висловився окремо.
Зокрема, у Постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 761/6142/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що:
"якщо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні у формі державного обвинувачення виникли підстави для складання повідомлення про підозру або про зміну раніше повідомленої підозри з перекваліфікацією діяння підозрюваного на злочин, за яким кримінальне провадження згідно зі ст. 477 КПК України може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, то прокурор або слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний з`ясувати з цього приводу думку потерпілого і має право скласти відповідно повідомлення про підозру або нове повідомлення про змінену підозру лише за наявності письмової заяви потерпілого про вчинення щодо нього злочину приватного обвинувачення. При цьому відповідно до вимог ст. 279 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу, у тому числі невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
У разі відсутності зазначеної згоди потерпілого прокурор має винести постанову про закриття кримінального провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України як у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.".
Та саме ці висновки, як такі, що, на відміну від висновків, на які посилається прокурор, стосуються застосування норм права у правовідносинах, що виникли в зв`язку із розгляду аналогічної справи, й мають застосовуватись під час розгляду цього кримінального провадження.

Отже, всупереч твердженням прокурора, в цьому випадку орган досудового розслідування не мав повноважень щодо здійснення досудового розслідування та повідомлення ОСОБА_4 про підозру за відсутності письмової заяви потерпілого.

16. Наслідки ж здійснення досудового розслідування за відсутності письмової заяви ОСОБА_6 та повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину також зазначені в Постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 761/6142/15-к; вони полягають ні в чому іншому, як у необхідності констатації того, що всі процесуальні дії в ході досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому отримані органом досудового розслідування докази є недопустимими та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Отже, наведені обставини у їх сукупності утворюють додаткову підставу для визнання усіх отриманих під час досудового розслідування доказів недопустимими.

Додаткові застереження щодо копії консультативного висновку спеціаліста Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні.

ІV……Оцінюючи цей документ із точки зору його допустимості, суд виходе з такого.

17. Відповідно до статті 93 Кримінального Процесуального Кодексу України
"Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом" /частина 3/.
" … потерпілий … здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів" /частина 4/

До того ж, відповідно до частини 3 статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України документи подаються для дослідження судом в оригіналах.

18. В цьому випадку ж, всупереч цих приписів, матеріали справи не містять відомостей про те, у який спосіб та під час вчинення якої слідчої дії згаданий висновок був отриманий під час досудового розслідування та залучений до матеріалів кримінального провадження.
До того ж, він був отриманий органами досудового розслідування в копії та у такому ж вигляді наданий до суду, хоча жодних складнощів в наданні його оригіналу ані потерпілий, ані орган досудового розслідування не мали, а таке не є припустимим.

Наведені обставини у їх сукупності самі по собі свідчать про те, що згаданий консультативний висновок стосовно цього кримінального провадження є недопустимим доказом.

Додаткові застереження щодо висновку судово-медичної експертизи № 248 від 21 лютого 2018 року.

V......Обставини призначення, організації та отримання результатів експертного дослідження, що стали підставами для складання вказаного висновку, зводяться до такого.

19. Як встановлено вище, 20 лютого 2018 року о 14 годині 14 хвилин ОСОБА_6 звернувся до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області із усною заявою про вчинення відносно нього ОСОБА_4 злочину, та в той же день о 17:35:06 годині відомості, викладені у його заяві були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

20. 20 лютого 2018 року протягом періоду з 18:00 до 18:35 години ОСОБА_6 був допитаний слідчим ОСОБА_9 , як потерпілий, що підтверджується відомостями Реєстру матеріалів досудового розслідування /а.с. 5, пункт 6/

21. Як встановлено вище, 20 лютого 2018 року о 20:05:44 кримінальне провадження за заявою ОСОБА_6 про стверджуваний ним злочин було зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань та йому був присвоєний номер 0000679.

22. До матеріалів кримінального провадження залучена винесена слідчим ОСОБА_9 постанова, датована 20 лютого 2018 року, якою по справі була призначена судово-медична експертиза.
На залученому до матеріалів кримінального провадження екземплярі постанови містяться позначки про отримання її копії потерпілим.
В тексті постанови зазначається, що вона була винесена в межах кримінального провадження № 0000620, такий номер кримінального провадження вказаний у тексті постанови двічі; при цьому останні чотири цифри номеру вписані до надрукованого бланку постанови ручкою.
За текстом постанови, для проведення експертного дослідження направляється потерпілий; жодних матеріалів експерту для проведення експертного дослідження не надавалось.

23. З показів потерпілого ОСОБА_6 у суді вбачається, що він, отримавши стверджувані тілесні ушкодження, спочатку звернувся до лікарні, де отримав необхідну медичну допомогу та консультативний висновок, після чого - звернувся до поліції, а наступного дня - до експертів, де й отримав підтвердження наявності в нього тілесних ушкоджень.

24. Матеріали кримінального провадження свідчать, що після 20 лютого 2018 року слідчий ОСОБА_9 жодних процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні не вчиняла, жодних доказів не збирала.

25. 21 лютого 2018 року о 08-45 годині потерпілий ОСОБА_6 звернувся до Миколаївського обласного бюро судово-медичних експертиз, де був оглянутий експертом ОСОБА_14 , та за наслідками його обстеження був складений висновок № 248 від 21 лютого 2018 року.
Ці обставини підтверджуються висновком експерта № 248 від 21 лютого 2018 року та повідомленням, що було направлене 23 квітня 2019 року за № 704 на ім`я публічного обвинувача у цьому кримінальному провадженні - прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 .

26. З тексту висновку експерта № 248 від 21 лютого 2018 року та пояснень експерта ОСОБА_14 під час судового розгляду кримінального провадження вбачається, що ним був наданий висновок на підставі даних об`єктивного обстеження (огляду) ОСОБА_6 , відомостей, що містились у постанові про призначення експертизи, у консультативному висновку спеціаліста Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні, а також - поясненнях ОСОБА_6 ..

27. За наслідками проведеного дослідження експертом ОСОБА_14 були зроблені висновки про те, що:
-у ОСОБА_6 мали місце тілесні пошкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої щоки, хімічного опіку кон`юнктиви обох очей;
-забій м`яких тканин лівої щоки утворився від однієї ударної дії тупого твердого предмету, яким могли бути руки, ноги та інші; хімічний опік кон`юнктиви обох очей утворився від дії якоїсь хімічної речовини, з давністю утворення не більше однієї доби до часу огляду;
-по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
-утворення цих тілесних ушкоджень при падінні тіла на площину з висоти власного зросту виключено;
-взаємне розташування потерпілого та нападника під час нанесення тілесних ушкоджень могло бути обличчям один до одного;
-локалізація тілесних пошкоджень доступна для їх спричинення власною рукою.
При цьому під час судового розгляду кримінального провадження експерт пояснив, що забій м`яких тканин лівої щоки бачив сам; хімічного опіку під час огляду не бачив, але його наявність встановив з консультативного висновку лікаря обласної офтальмологічної лікарні.
Експерт також додав, що на момент дачі висновку діагноз "Хімічний опік кон`юнктиви обох очей" ніякими об`єктивними даними підтверджений не був, зокрема - не був описаний стан кон`юнктиви обох очей та ступінь хімічного опіку, через що в дійсності при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень даний діагноз до уваги не приймався; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень була визначена лише з урахуванням наявності забою на лівій щоці.

VІ......Оцінка встановлених вище обставин в частині, що стосується наявності передбачених законом передумов для надання висновку експерта призводить до такого.

28. В цьому випадку прокурор стверджував, що невірна вказівка у тексті постанови про призначення експертизи на номер кримінального провадження, під час досудового розслідування якого вона винесена, є наслідком описки, яка не має юридичного значення та на сутність прийнятого рішення й результати його оцінки не впливає.
Але такі твердження не відповідають дійсним обставинам цього кримінального провадження.
Так, сукупність встановлених вище обставин цього кримінального провадження, а саме:
-те, що останні чотири цифри номера були вписані в бланк постанови двічі, отже - були зазначені не випадково, а свідомо;
-те, що в постанові про призначення експертизи вказаний номер кримінального провадження, який є меншим за дійсний;
-те, що ОСОБА_6 станом на 20:00 годину 20 лютого 2018 року й до 08:45 години 21 лютого 2018 року в приміщенні Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області не знаходився, хоча копію вказаної постанови отримав;
-те, що слідчий ОСОБА_9 вчиняла інші процесуальні дії до реєстрації кримінального провадження в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань та після 20 лютого 2018 року жодних процесуальних дій з розгляду цього кримінального провадження не вчиняла;
доводить, що невірна вказівка номеру кримінального провадження у постанові в дійсності викликана тим, що на момент її винесення кримінальне провадження за фактом, якого стосувалась постанова, не було зареєстроване у Єдиного державному реєстрі досудових розслідувань.
Отже, вказана постанова була винесена до внесення відповідних відомостей у вказаний Реєстр.

29. Між цим, відповідно до частини 3 статті 214 Кримінального Процесуального Кодексу України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не допускається.

Отже, висновок експерта № 248 від 21 лютого 2018 року був отриманий внаслідок процесуальних дій, вчинених всупереч вимог діючого законодавства, що становить окрему підставу для визнання його недопустимим доказом.

VІІ......Аналізуючи зміст висновку експерта № 248 від 21 лютого 2018 року суд додатково відзначає таке.

30. Відповідно до статті 13 Закону України "Про судову експертизу", пункту 2.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року судово-медичний експерт під час проведення експертизи має право лише порушувати клопотання перед особою, яка призначила експертизу, про надання додаткових матеріалів та документів, які необхідні для її проведення, та не має права самостійно отримувати додаткові докази.

В цьому ж випадку експертом для надання висновку отриманий додатковий документ - консультативний висновок (який, як доведено вище, стосовно обставин цього кримінального провадження є недопустимим доказом внаслідок, окрім іншого, самих по собі обставин його отримання), а також заслухані пояснення потерпілого.

За такого висновок експерта, як такий, що ґрунтується на відомостях, які були одержані у непередбачений законом спосіб, не може вважатись достовірним.

31. Далі, відповідно до пункту 4.10 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року:
"Підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обґрунтованими.
Складання так званих попередніх висновків, що містять здогадне твердження про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, неприпустиме".

Всупереч такого, в цьому випадку висновки експертом сформульовані узагальнено, потребують додаткових роз`яснень та уточнень, більше того, допускають їх подвійне тлумачення в залежності від подальших обставин розгляду кримінального провадження.
З огляду на таке, надані висновки не можуть вважатись ані - науково обґрунтованими, ані - достовірними.

32. Прокурор у суді посилався про те, що подвійне тлумачення висновку експерта виникло в зв`язку із тим, що всупереч встановленого порядку (без відкриття стороні обвинувачення) стороною захисту суду наданий документ під назвою "Консультативний висновок на адвокатський запит".
Прокурор просив не враховувати цей документ під час винесення судового рішення, як недопустимий доказ, адже він не був відкритим стороні обвинувачення.
Але ці посилання прокурора в цьому випадку не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже згаданий прокурором документ судом не використовується, використовуються лише роз`яснення, що були надані експертом під час судового засідання.
Обов`язок же попередньо відкривати роз`яснення, які експерт планує або може надати у суді, в сторін відсутній.

За наведених обставин висновок експерта № 248 від 21 лютого 2018 року не може бути покладеним у підґрунтя судового рішення ще й через його недостовірність, а також - неповноту та необґрунтованість

Підсумкова оцінка зібраних у справі доказів.

VIIІ……На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням надані такі докази:
-висновок судово-медичного експерта № 248 від 21 лютого 2018 року;
-протоколи слідчих експериментів за участі потерпілого та свідка ОСОБА_15 ;
-копія консультативного висновку спеціаліста Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні;
-матеріали, що характеризують обвинувачену (окрім досудової доповіді)
Також безпосередньо під час судового засідання були отримані:
-копія акта обстеження від 20 лютого 2018 року;
-копія рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 листопада 2019 року;
-покази потерпілого ОСОБА_6 ;
-покази свідка ОСОБА_16 ;
-покази свідка ОСОБА_17 ;
-покази свідка ОСОБА_15 ;
-покази свідка ОСОБА_18
-покази обвинуваченої ОСОБА_4
-досудова доповідь у справі.

33. Стосовно:
-висновку судово-медичного експерта № 248 від 21 лютого 2018 року;
-протоколів слідчих експериментів за участі потерпілого та свідка ОСОБА_15 ;
-копії консультативного висновку спеціаліста Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні
-матеріалів, що характеризують обвинувачену (окрім досудової доповіді)
суд зазначає, що, як доведено вище, ці докази є недопустимими, а висновок експерта - ще й недостовірним.
Отже, ці докази не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

34. Вирішуючи питання про можливість допустити покази обвинуваченої, потерпілого та вказаних вище свідків, як докази у кримінальному провадженні, суд відзначає таке.
Судове провадження є однією зі стадій кримінального провадження, яка відбувається після закінчення досудового розслідування. Для постановлення судом законного, обґрунтованого і справедливого процесуального рішення судовому розгляду має передувати вирішення питання про початок досудового розслідування; здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового розслідування, під час якого починає формуватися основний обсяг доказів, який буде досліджуватися в судовому засіданні, здійснення письмового повідомлення особі про підозру, що означає початок стадії притягнення особи до кримінальної відповідальності; вирішення прокурором на основі цього розслідування, в якій формі закінчити досудове розслідування.
З огляду на таке, суд відзначає, що під час досудового розслідування покази обвинуваченої, потерпілого та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були сформовані лише початково та ці покази отримали доказове значення лише під час судового розгляду внаслідок їх надання безпосередньо перед судом після попередження про кримінальну відповідальність за надання заздалегідь неправдивих свідчень та необґрунтовану відмову свідчити, а також - після складання присяги.
За такого встановлені вище вади досудового розслідування хоча й відобразились певною мірою на показах вказаних осіб, але не вплинули на них такою мірою, що це робить їх, навіть незважаючи на їх остаточне формування у суді, недопустимими доказами.
Що ж стосується показів свідка ОСОБА_18 , то вони формувались лише під час судового розгляду кримінального провадження, адже цей свідок був встановлений у суді та його покази первісно були отримані стороною захисту. Отже, вади досудового розслідування на покази цього свідка не впливають.
За такого суд вважає, що покази вказаних осіб у суді є допустимим доказом, через що - можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

35. Вирішуючи питання про можливість допустити
-копію акту обстеження від 20 лютого 2018 року
-копію рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 листопада 2019 року
як докази у кримінальному провадженні, суд відзначає таке.

35.1. Копія акту обстеження від 20 лютого 2018 року була надана суду прокурором, але потерпілий також наполягав на залученні до матеріалів кримінального провадження його екземпляру копії відповідного акту.
При цьому вона була отримана судом у встановленому законом порядку, а саме - за клопотанням, зокрема, потерпілого та за згодою захисту; зміст цієї копії за твердженням усіх сторін відповідає як оригіналу, так й - фактичним обставинам кримінального провадження. Таке дає змогу однозначно встановити зміст акту, складеного комісією за наслідками обстеження 20 лютого 2018 року.
До того ж, отримання оригіналу цього документу обвинуваченою або потерпілим є вкрай ускладненим, адже оригінал цього документу їм не видається, а застосувати процедури щодо примусового його отримання вони змоги не мають.

35.2. Копія рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 листопада 2019 року була надана суду потерпілим безпосередньо під час судового розгляду.
При цьому вона була отримана судом у встановленому законом порядку, а саме - за клопотанням потерпілого та за згодою захисту; зміст цієї копії за твердженням усіх сторін, оригіналу відповідає. Таке дає змогу однозначно встановити зміст наданого суду документа.
До того ж, оригінал цього документу взагалі не може бути виданим сторонам або органу досудового розслідування.

За такого суд вважає, що відомості, що викладені у вказаних копіях документів, відповідно до частини 5 статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України слід допустити, як докази у цьому кримінальному провадженні.

36. Що ж стосується досудової доповіді, то вона була отримана на судовій стадії кримінального провадження відповідно до ухвали суду, отже - підстави для визнання викладених у ній відомостей недопустимими є відсутніми.
За такого суд вважає, що відомості, що викладені у досудовій доповіді слід допустити, як докази у цьому кримінальному провадженні.
Встановлення обставин справи.

ІХ……Отримані судом належні та допустимі докази поза розумним сумнівом свідчать про такі фактичні обставини справи.
Станом на 20 лютого 2018 року ОСОБА_6 цілеспрямовано створював перешкоди у реалізації ОСОБА_4 та членами її сім`ї права користування газопостачанням для здійснення опалення будинком, що розташований на ділянці НОМЕР_1 у СВТ "Хризантема", яким ОСОБА_4 та члени її сім`ї користуються на законних підставах.
З метою відновлення порушеного права, зокрема, ОСОБА_4 звернулась до органів місцевого самоврядування.
Для розгляду цього звернення була створена комісія, яка 20 лютого 2018 року провела обстеження садових будинків, якими користуються, зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Під час комісійного обстеження ОСОБА_6 з метою обґрунтування та продовження вчинення дій щодо перешкод у реалізації ОСОБА_4 та членами її сім`ї права на користування газопостачанням у присутності комісії висловлювався негативно із приводу способу життя ОСОБА_4 , який, на його думку, ставить під загрозу безпечне користування газопостачанням.
Бажаючи припинити такі дії ОСОБА_6 з метою захисту свого права на отримання газопостачання, ОСОБА_4 під час проведення комісійного обстеження - приблизно о 10:30 - 10:40 годині - нанесла ОСОБА_6 один удар правою рукою в область обличчя, а саме в область щоки (дала йому ляпасу), а коли той відреагував - з перцевого газового балончику бризнула ОСОБА_6 в очі.

37. Так, з залученої до матеріалів кримінального провадження копії акту обстеження садових будинків ОК СТ "Хризантема" № 24 та № 25 від 20 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 дійсно перекрив газопостачання до будинку, яким користується ОСОБА_4 та члени її сім`ї, цієї обставини потерпілий та обвинувачена не оспорюють.
Не оспорюють потерпілий та обвинувачена й того, що станом на 20 лютого 2018 року газопостачання до цього будинку відновлено не було.

38. З показів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 вбачається, що дійсно в зв`язку із такими діями ОСОБА_6 . ОСОБА_4 та члени її сім`ї звернулись із заявою до органів місцевого самоврядування, та з метою розгляду цієї заяви була створена комісія, яка 20 лютого 2018 року здійснювала комісійне обстеження будинків.

39. З показів обвинуваченої та відомостей, що містяться у копії акту обстеження садових будинків ОК СТ "Хризантема" № 24 та № 25 від 20 лютого 2018 року вбачається, що під час комісійного обстеження ОСОБА_6 висловлювався про неможливість відновлення газопостачання до будинку, яким користується ОСОБА_4 , посилаючись про те, що її образ життя та висловлювання свідчать про те, що у разі наявності газопостачання вона своїми діями може призвести до вибуху.
Цю обставину під час судового розгляду кримінального провадження не заперечував потерпілий, зазначивши, що дійсно повідомив членам комісії про спосіб життя ОСОБА_4 та зазначив, що припинить перешкоди у користуванні газом у разі, якщо члени комісії нададуть гарантію того, що таке буде безпечним для оточуючих.
Остання обставина підтверджує мету, з якою діяв ОСОБА_6 , висловлюючись про спосіб життя обвинуваченої.

40. З показів обвинуваченої, потерпілого та свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 вбачається, що у відповідь на таке ОСОБА_4 надала ОСОБА_6 ляпасу, на що той відреагував, у відповідь на що вона бризнула в його бік з балончика, після чого конфлікт був припинений ОСОБА_16 .

41. Зі змісту акту обстеження садових будинків ОК СТ "Хризантема" № 24 та № 25 вбачається, що повідомлення ОСОБА_6 про "аморальний" спосіб життя ОСОБА_4 були зрештою сприйнятими членами комісії, які проводили обстеження, адже зафіксовані в акті, тобто враховані під час прийняття рішення.

Х……Встановлені судом фактичні обставини дозволяють визначити зміст та спрямованість умислу ОСОБА_4 під час вчинення 20 лютого 2018 року дій відносно ОСОБА_6 ..
Так, відповідно до усталеної судової практики, питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

42. В цьому ж випадку спосіб дій обвинуваченої полягав ні в чому іншому, як у наданні ляпасу та використанні газового балончику у відповідь на реакцію на такий ляпас.
При цьому загальновідомим є те, що ляпас застосовується не для заподіяння тілесних ушкоджень, але - як вираз презирства і відсутності поваги до особистості того, кому вона наноситься, як відповідь на словесну образу або негідні дії, як демонстрація того, що опонент своїми діями показав відсутність у нього честі і людської гідності.
Що ж стосується газового балончику, то загальновідомим є те, що він призначений для захисту, але - не для заподіяння тілесних ушкоджень.

43. При цьому показовим є те, що безпосередньо перед вчиненням таких дій ОСОБА_6 , як доведено вище, висловлювався відносно ОСОБА_4 , безпідставно характеризуючи її, як особу, яка поводиться "аморально", чим образив її.
Також суд враховує, що цей конфлікт стався тоді, коли ОСОБА_6 перешкоджав реалізації, зокрема, ОСОБА_4 , права на отримання газопостачання, а образи на її адресу були висловлені ним в присутності осіб, які мали компетенцію щодо розгляду її скарги, з метою запобігти поновленню цими особами прав ОСОБА_4 ..
З цього приводу суд нагадує, що зміст акту обстеження від 20 лютого 2018 року доводить, що висловлені ОСОБА_6 образи були сприйнятими членами комісії, внаслідок чого права ОСОБА_4 відновленими не були.
З огляду на таке дії ОСОБА_4 об`єктивно були здатними завадити перешкодам у поновленні її прав, що фактично чинились ОСОБА_6 під час комісійного обстеження, а за такого - сприяти поновленню її прав.

44. Суд враховує й те, що дії ОСОБА_4 щодо використання газового балончику були вчинені у відповідь на реакцію ОСОБА_6 на її ляпас.

45. Суд також відзначає, що ОСОБА_4 стверджує, що наміру заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_6 не мала, лише захищалась від його дій; доказів протилежного матеріали кримінального провадження не містять.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать, що метою дій ОСОБА_4 у конфлікті, що є предметом розгляду цієї справи, було припинення протиправних посягань із боку ОСОБА_6 ..

Оцінка обвинувачення

46. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 91 Кримінального Процесуального Кодексу України обов`язковому доказуванню під час кримінального провадження підлягають, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
За такого ці обставини мають бути викладеними в обвинувальному акті.
Всупереч цього органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , неповно відобразили обставини вчинення нею стверджуваних дій, а саме - в обвинувальному акті штучно відокремили кінець подій, що відбувались 20 лютого 2018 року за участі обвинуваченої та потерпілого безперервно, від обставин їх початку та розвитку.

47. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 91 Кримінального Процесуального Кодексу України обов`язковому доказуванню під час кримінального провадження підлягають, окрім іншого, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
За такого ці обставини мають бути викладені в обвинувальному акті.
Але пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення подібних посилань не містить.

48. Органи досудового розслідування, публічне обвинувачення та потерпілий посилаються про те, що внаслідок дій ОСОБА_4 . ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження.
Але такі твердження не є доведеними за допомогою належних та допустимих доказів.
Так, відповідно до статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень можуть бути встановленими лише внаслідок проведення судово-медичної експертизи. В цьому ж випадку, як доведено вище, наданий суду висновок судово-медичної експертизи не є допустимим доказом, належного та допустимого висновку експерта з цього приводу суду не надано, можливість його отримання на разі виключена.

49. Прокурор, заперечуючи наявність в діях обвинуваченої юридично значущої мети самозахисту, стверджував, що необхідності в самозахисті в обвинуваченої в дійсності не було, адже під час конфлікту 20 лютого 2018 року на місці події був присутній дільничний інспектор, який був здатним та мав повноваження щодо припинення нападу на неї.
Але ці посилання прокурора не мають відношення до дійсних обставин цієї справи.
Так, у цьому доводі прокурор фактично стверджує про те, що 20 лютого 2018 року в ОСОБА_4 не було підстав для вчинення дій щодо самозахисту від фізичного насильства з боку ОСОБА_6 ..
Проте, судом встановлено, що дії ОСОБА_4 були пов`язаними не з фізичним насильством, але - з вчиненням ОСОБА_6 дій щодо перешкоджання у реалізації прав на отримання послуг з газопостачання обвинуваченої; захист від таких дій дільничний інспектор міліції внаслідок самої по собі фізичної присутності об`єктивно здійснити не міг та таке до його повноважень вочевидь не входить.

50. Зі змісту показів потерпілого під час судового розгляду кримінального провадження вбачається, що він вважає свої дії правомірними з огляду на конфлікт, який виник між ОСОБА_4 та іншими мешканцями СВТ "Хризантема" із приводу встановлення воріт 15 серпня 2017 року.
Але ані з показів потерпілого, ані з інших матеріалів кримінального провадження неможливо встановити, як саме дії ОСОБА_6 щодо перешкоджання у користуванні ОСОБА_4 правом на отримання газопостачання можуть призвести до утвердження або (у разі порушення) - до поновлення його прав на встановлення/знесення воріт до території кооперативу або зашкодити ОСОБА_4 вчиняти дії стосовно цих воріт.
Отже, ці посилання потерпілого його дій щодо ОСОБА_4 в обставинах, що наразі розглядаються, не виправдовують, але свідчать про його бажання заподіяти їй шкоду (розправитися).

51. Потерпілий посилається про те, що ОСОБА_4 веде "аморальний" спосіб життя, та таке твердження міститься у наданому суду обвинувальному акті.
Проте, такі твердження не є підтвердженими належними та допустимими доказами.
Так, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_4 порушує вимоги діючого законодавства, вчиняє адміністративні правопорушення або вчиняє інші дії, що порушують громадський порядок.
Всупереч цього з залученої до матеріалів кримінального провадження досудової доповіді вбачається, що вона проблем з житлом не має, перебуває на обліку у Центрі зайнятості населення, має неповнолітню дитину, власними коштами, що надають батьки та грошима, що сплачуються на дитину, розпоряджається адекватно, зважує свої витрати, потреб у додаткових коштах не має, боргів та кредитів не має, отримала вищу освіту; її психічний стан у нормі, спиртні напої та наркотичні засоби вона не вживає, підтримує з рідними теплі стосунки, антисоціальну поведінку відносно певних груп не проявляє.

Посилання органу пробації в досудовій доповіді про те, що: "Іноді у вирішенні проблеми [вона] використовує неадекватні стратегії для оточуючих, які несуть загрозу або шкоду для оточуючих" базуються лише на припущенні щодо вчинення нею в випадку, що наразі розглядається судом, злочину, отже - не є достовірними.

Відомості, що містяться у характеристиці на ОСОБА_4 , отриманої під час досудового розслідування, є недопустимим доказом, адже, як доведено вище, були отримані всупереч встановленого законом порядку,

Наведені обставини у їх сукупності доводять, що висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування та публічне обвинувачення діяли недобросовісно, тобто - без належної ретельності та дбайливості.
Висунуте ж їй обвинувачення в цілому є результатом перебільшення, що полягає у недобросовісному використанні частини обставин дійсності, їх штучному відокремлення від причин та наслідків та додаванні до них оціночних тверджень та відомостей, отриманих шляхом спотворення дійсності, а саме - з порушенням встановленого порядку .

Оцінка встановлених судом обставин кримінального провадження

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що:
-дії ОСОБА_6 щодо перешкоджання ОСОБА_4 у реалізації права на отримання послуг з газопостачання поза розумним сумнівом були вчинені всупереч встановленого законом порядку, та правомірність таких дій, зокрема, ОСОБА_4 оскаржує. До того ж, вони порушували житлові права ОСОБА_4 , отже - мали наслідком завдання їй істотної шкоди. За такого ці дії містять ознаки суспільно-небезпечного посягання, передбаченого статтею 356 Кримінального Кодексу України - самоправства;
-діяння щодо перешкоджання ОСОБА_4 у реалізації права на отримання послуг з газопостачання вчинялось безперервно протягом певного проміжку часу, зокрема й 20 лютого 2018 року. При цьому 20 лютого 2018 року ОСОБА_4 мала підстави очікувати поновлення її права, чому активно заважав ОСОБА_6 . Отже, дії ОСОБА_4 щодо спроби завадити потерпілому перешкодити відновленню її прав можна визнати своєчасними;
-дії ОСОБА_4 були спрямовані лише відносно ОСОБА_6 ;
-дії ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 мали на меті негайне припинення його дій щодо перешкоджання у відновленні її права на отримання послуг газопостачання.
При цьому належні та допустимі докази того, що вчинені ОСОБА_4 дії містять ознаки будь-якого злочину матеріали справи не містять, тим більше не містять вони підстав бодай припустити вчинення нею злочинів, передбачених у частині 3 статті 36 Кримінального Кодексу України.
З огляду на таке, суд вважає доведеним, що в цьому випадку обвинувачена діяла правомірно, а саме - реалізуючи надане їй частиною 5 статті 55 Конституції України право на самозахист.

Отже, склад злочину в діях ОСОБА_4 є відсутнім.

Обґрунтування рішення по суті пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 373, пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин ОСОБА_4 слід визнати невинуватою та за пред`явленим обвинуваченням виправдати.
Речові докази та судові витрати в межах цього кримінального провадження відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Запобіжні заходи в межах цього кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_19 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Виправдати ОСОБА_19 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - за відсутністю в її діях складу цього злочину.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_20 =

18.02.2020