ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1178/19 Справа № 212/2562/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_13 , з доповненнями, та прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_15 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0002389, № 0002428, № 0001299, № 0003602, № 000344, № 0001051, № 003644, № 0000677, -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей 2004, 2006, 2007 року народження, з професійно технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 07.03.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.03.2017 року та вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27.03.2017 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.03.2018 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців та зараховано у строк покарання відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.03.2018 року період з 27.09.2018 року до 13.12.2018 року.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 27.09.2018 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ярославський, Хорольського району, Приморського краю, Російська Федерація, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2004 та 2014 року народження, з професійно технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.06.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04.06.2015 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців.

Зараховано в строк відбуття покарання, строк перебування ОСОБА_8 під вартою, а саме з 17 травня 2016 року по 18 жовтня 2018 року, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України № 2341-III від 5 квітня 2001 року (в редакції ч. 5 ст. 72 КК України на підставі змін внесених законом № 838-VIII від 26.11.2015 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 залишено без змін, до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку 2003 року народження, з базовою загально середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, останній раз:

- 25.07.2017 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України, призначено покарання - 2 роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06.04.2017 року, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Зараховано ОСОБА_9 в строк відбуття покарання період перебування під вартою, а саме: з 20 березня 2017 року по 13 грудня 2018 року, з урахуванням вимог норми ч. 5 ст. 72 КК України № 2341-III від 5 квітня 2001 року (в редакції ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі змін внесених законом № 838-VIII від 26.11.2015 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 залишено без змін, до набрання вироком законної сили.

Початок строку покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 20.03.2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13 900 гривень.

В рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто на користь ОСОБА_13 :

- з ОСОБА_7 1 500 гривень;

- з ОСОБА_8 1 500 гривень;

- з ОСОБА_9 1 500 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , визнано винуватими у вчиненні наступного.
ОСОБА_7 , повторно, близько 14.30 год. 09.08.2015 року за запрошенням господаря квартири, прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що господар квартири знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та на нього ніхто не звертає уваги, з поверхні меблевої стінки, яка знаходилась в кімнаті таємно викрав мобільний телефон.
Після цього, з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд. В результаті ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальний збиток на загальну суму 640 грн.
ОСОБА_7 , повторно, близько о 01.30 годині 13.08.2015 року, прийшов до будинку АДРЕСА_5 , відчинив двері перегородки квартири АДРЕСА_6 та скориставшись відсутністю свідків та очевидців, таємно викрав 2 дитячі велосипеди та інше майно, спричинивши потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 2 840 грн.
Крім цього, ОСОБА_7 , о 01.00 годині ночі 28.08.2015 року, перебуваючи поблизу магазину «АТБ-Маркет», який розташований на 4-му м-ні Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, зустрів раніше знайомого ОСОБА_9 . В ході розмови, ОСОБА_7 побачив раніше незнайомого ОСОБА_18 та дізнавшись у останнього адресу його мешкання, запропонував ОСОБА_9 заробити грошові кошти, шляхом крадіжки майна із квартири АДРЕСА_7 , на що останній дав свою згоду. Вступивши в попередню змову з ОСОБА_7 на таємне викрадення чужого майна, та розподіливши ролі, того ж дня, приблизно о 04.00 годині ОСОБА_7 , діючи повторно, постукав до квартири ОСОБА_18 та під вигаданим приводом попросив вийти разом із ним на вулицю, відволікаючи таким чином його увагу, на що ОСОБА_18 погодився та не зачиняючи вхідні двері на замок вийшов за ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_9 , чекаючи поки ОСОБА_7 та ОСОБА_18 вийдуть із під`їзду, зайшов до вказаної квартири, звідки таємно викрав особисті речі, які належали потерпілому ОСОБА_18 , а саме: електродриль вартістю 500 грн., ноутбук марки 7 307,50 грн., та інше майно, на загальну суму 9 076,81 грн., яким розпорядились на свій розсуд.
Крім того, ОСОБА_7 , о 22.00 годині 29.08.2015 року, повторно, перебуваючи поблизу будинку № 20 по вулиці Електрозаводській в Жовтневому районі міста Кривого Рогу, зустрів раніше знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонував їм заробити грошових коштів, шляхом крадіжки майна із гаражу № НОМЕР_1 , який розташований в ГБК «Зоряному» по вулиці Електрозаводській в м. Кривому Розі, з чим останні погодились.
В той же день близько 22 години ОСОБА_9 , зателефонував своєму знайомому ОСОБА_13 та під заздалегідь вигаданим приводом попросив про допомогу, на що ОСОБА_13 погодився та запросив ОСОБА_9 , до себе в зазначений гараж. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направились разом із ним, та діючи узгодженно, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 зайшли до вказаного гаражу та відволікаючи увагу потерпілого ОСОБА_13 , надали змогу ОСОБА_7 непомітно потрапити до гаражу та сховатися у середині.
В подальшому, ОСОБА_7 , дочекавшись доки ОСОБА_13 вийшов з приміщення гаражу та зачинив із зовнішньої сторони металеві двері на замок, відчинив з середини двері гаражу, та впустив в середину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Після чого, вони спільно таємно викрали із вказаного гаражу двигун від холодильника та ламповий підсилювач звука, вартістю відповідно 625 грн. та 800 грн., чим заподіяли потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 1 425 грн., набір ключів комбінованих в кількості 25 одиниць, зварювальний кабель, двигун до мотоцикла «Урал», та інше майно на загальну суму 13 900 грн.
Крім цього, ОСОБА_8 , приблизно о 20.00 годині 18.10.2015 року, знаходячись на технічному поверсі будинку АДРЕСА_8 , шляхом вільного доступу таємно, повторно викрав велосипед, вартістю 2 050 грн., спричинивши потерпілій гр. ОСОБА_19 матеріальні збитки на суму 2 050 грн.
Крім викладеного, ОСОБА_7 , повторно, приблизно о 03.00 годині 02.12.2015 року, прийшов до 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_9 , де піднявся на площадку між 5 та 6 поверхом, та шляхом підбору ключа, проник до кладового приміщення, звідки таємно викрав майно, належне ОСОБА_20 , а саме: дитячу коляску марки вартістю 2 150 грн., металеві двері вартістю 1 250 грн. та з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілій збитки на загальну суму 3 400,00 грн.
Також ОСОБА_9 , близько 14.00 години 22.12.2015 року, маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів для особистого вживання, без мети збуту, прийшовши до ділянки місцевості, яка розташована в лісосмузі біля КЗШ № 126 на м-ні 5-й Зарічний в Жовтневому районі, де у невстановленої особи, за 123 гривні, незаконно, повторно придбав медичний шприц ємністю 2.0 мл., що містить речовину коричневого кольору в кількості приблизно 1,0 мл. наркотичного засобу, а саме опій ацетильований, після чого, без мети збуту зберігав при собі.
В той же день, співробітниками поліції у нього вказаний наркотичний засіб було вилучено, масою 0,0303 гр. у перерахунку на суху речовину.
Також він повторно, близько 13.30 годин 01.03.2017 року, знаходячись неподалік КЗШ № 86 по вулиці Женевська в Покровському районі міста Кривого Рогу, в кущах знайшов пляшку з рідиною в кількості приблизно 30.0 мл. наркотичного засобу - опію ацетильованого, який взяв з собою та почав зберігати при собі, для власного вживання, без мети збуту.
В той же день, близько 14.40 годині співробітниками Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину становить 19,1701 г., було вилучено.
Крім цього, ОСОБА_9 , близько 12.00 годин 04.03.2016 року, знаходячись неподалік зупинки громадського транспорту «Октябрська» в Покровському районі м. Кривого Рогу, придбав у невстановленої особи тротилову шашку, яку помістив до куртки, таким чином незаконно придбавши вибухову речовину та почав в подальшому її зберігати при собі без передбаченого законом дозволу.
В той же день, ОСОБА_9 переніс вищевказану тротилову шашку до приміщення кафе «Бістро», розташованого за адресою: вул. Тухачевського, будинок 61А в Покровському районі м. Кривого Рогу.
В той же день, о 18.40 годині співробітниками Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області у ОСОБА_9 була вилучена тротилова шашка масою 200 г., яка придатна для здійснення вибуху, та яку ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав при собі, без передбаченого законом дозволу.
Також ОСОБА_8 , повторно, 06.04.2016 року, знаходячись біля третього під`їзду будинку № 44 на мікрорайоні 5 Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу поряд з вищевказаним будинком, знайшов медичний шприц об`ємом 2.0 мл. з рідиною та почав в подальшому зберігати при собі як наркотик для власного вживання без мети збуту.
В той же день, о 11.40 годині співробітниками Жовтневого ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області у ОСОБА_8 було вилучено вказаний наркотичний засіб з рідиною коричневого кольору в кількості приблизно 1,4 мл. Під час огляду місця події було вилучено зазначений медичний шприц ємністю 2,0 мл. з рідиною коричневого кольору в кількості 1,4345 гр., що згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0117 г.
Крім цього, ОСОБА_7 , 26.04.2016 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_10 за місцем свого мешкання та мешкання - ОСОБА_21 , таємно, повторно викрав ноутбук, який належить потерпілій вартістю 6 250 грн., чим спричинив збитки потерпілій на зазначену суму.
В апеляційних скаргах та доповненнях:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

Вважає, що при призначенні покарання судом не в повній мірі враховано, що він щиро розкаявся у скоєному, повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин за тяжких сімейних обставин, оскільки не міг знайти роботу та забезпечити свою сім`ю.

Також просить зарахувати йому в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення до постановлення рішення апеляційною інстанцією, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок скасувати, та призначити йому менш суворе покарання.

Вказує, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, допомагав слідству.

Вважає, що суд першої інстанції провів судовий розгляд без допиту свідків та понятих; потерпілий ОСОБА_13 давав суду суперечливі покази, однак судом дані суперечності не усунуті.

- потерпілий ОСОБА_13 в своїй апеляційній скарзі з доповненнями, просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вказує, 10.12.2018 року ним було подано клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з находженням на лікарняному, але 13.12.2018 року був винесений вирок без його участі.

Апелянт вважає, що:

- суд не в повному обсязі надав експерту матеріали для проведення експертизи, а після отримання відповіді від експерта проігнорував відповідь експерта та потерпілого;

- при судовому розгляді йому не було надано можливості заявити клопотання про проведення експертизи моральної шкоди, судом чи слідством така експертиза, на його думку, в порушення вимог ст. 242 КПК України, проведена не була;

- копію ухвали про проведення експертизи та відповідні висновки експерта ним отримано не було, а суд, постановивши дану ухвалу без його участі, позбавив його можливості поставити питання експерту;

- з матеріалами справи він не був ознайомлений та несвоєчасно, неналежно повідомлений про розгляд справи;

- його не було повідомлено про дату та час проголошення вироку, але не надано йому можливості брати участь у дебатах;

- були проігноровані, на його думку, всі клопотання про отримання технічного запису судового засідання, та що у порушення норм Закону України Про судовий збір, суд першої інстанції не надав йому копії технічного запису судового засідання без сплати судового збору.

- прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 70 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст. 71 КК України 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 70 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 70 КК України 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 70 КК України 5 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 70 КК України 6 років позбавлення волі.

Вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченим занадто м`яке покарання.

На його думку, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше судимі. Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує їх покарання є рецидив злочину. На момент вчинення злочинів обвинувачені не працювали.

Зазначає, що призначаючи мінімальне покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 309 КК України, суд не врахував, що він вчинив декілька епізодів за ст. 309 КК України.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, та заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг обвинувачених та потерпілого, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та звільнити його з під варти, обвинуваченого ОСОБА_8 , який вирок просив залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, без задоволення, думку захисника ОСОБА_12 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_7 , а апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_13 залишити без задоволення, захисника ОСОБА_10 , який просив зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та звільнити його з під варти, а апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_13 залишити без задоволення, захисника ОСОБА_11 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого та просила вирок залишити без змін, думку потерпілого ОСОБА_13 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі, вирок скасувати, а справу направити на новий розгляд, представника потерпілого, який підтримав доводи апеляційної скарги потерпілого та просив їх задовольнити в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України; доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України за фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, а також правильність кваліфікації їх дій за цим Законом жодним учасником судового розгляду не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не переглядаються.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку та матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
На підставі оцінки й аналізу наведених у вироку доказів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_7 в зазначених кримінальних правопорушеннях та правильно кваліфікував його дії: за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло; за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло; за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення.
Також, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_8 в зазначених кримінальних правопорушеннях та правильно кваліфікував його дії: за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення; за ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно.
Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано визнано винним ОСОБА_9 в вищезазначених кримінальних правопорушеннях та правильно кваліфікував його дії: за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло; за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно; за ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 307 КК України; за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками носіння, зберігання, придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Розглянувши кримінальне провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегією суддів встановлено, що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України - за що їх засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.
Як убачається з оскаржуваного вироку, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожний окремо, по всіх інкримінованих їм епізодах крадіжок майна, вину в пред`явлених обвинуваченнях визнали в повному обсязі. Зазначили, що майже усім потерпілим викрадене майно повернуто. Вимоги цивільного позову ОСОБА_13 в частині матеріальної шкоди, обвинувачені визнали повністю.
В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 по епізодах незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинених повторно, провину визнав повністю, послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочинів. Вину в придбанні, носінні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу визнав повністю, надавши пояснення, де, яким чином, придбав вибухову речовину, як зберігав її при собі, та яким чином він був виявлений, що повністю відповідає викладеним в обвинувальному акті обставинам справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами.
В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 по епізоду незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно, вину визнавав частково, мотивуючи тим, що зазначений наркотичний засіб, був йому підкинутий. Однак, після допиту свідків по зазначеному епізоду, провину визнав повністю, надавши пояснення, які відповідають викладеному в обвинувальному акті обставинам. В скоєному розкаявся.
В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що винним себе в інкримінованих злочинах, визнав повністю, та прохав вирок залишити без змін. Заявив клопотання про зарахування в строк відбуття покарання періоду тримання під вартою, 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 14.12.2018 року по 27.12.2019 року включно.
Оцінюючи доводи прокурора та ОСОБА_7 щодо обгрунтованності призначення покарання, колегія суддів зазначає.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не враховано, що обвинувачені раніше судимі, що обставиною, яка обтяжує їх покарання є рецидив злочину, а тому обвинуваченим призначено, на його думку, занадто м`яке покарання, - не підлягають задоволенню виходячи зі слідуючого.
Також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення йому більш м`якого покарання, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. 50, 65 КК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та визнання, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особам обвинувачених через м`якість.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і ступінь небезпечності вчинених ними злочинів, які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, сукупність всіх обставин їх вчинення, характеризуючі дані обвинувачених, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність у обвинувачених на утриманні малолітніх дітей: трьох у ОСОБА_7 , двох у ОСОБА_8 та однієї дитини у ОСОБА_9 .
При призначенні покарання обвинуваченим, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнали повністю свою вину у інкримінованих злочинах, раніше судимі, за місцем мешкання характеризуються задовільно та розкаялися в скоєному. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають. ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря нарколога з березня 2012 року з приводу психічних поведінкових розладів вживання опіоїдів, синдром залежності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
Обставин, стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обтяжують покарання, - судом першої інстанції не встановлено.
Такий висновок суду першої інстанції, колегія суддів вважає вірним, остільки згідно наявних даних про особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вони раніше скоювали аналогічні злочини і їм обом інкриміновано ознаки повторного скоєння тотожних злочинів.
Обставиною, стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 яка обтяжує покарання, - суд першої інстанції визнав рецидив злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції також врахував обставини скоєного, суспільну небезпеку скоєних злочинів, їх кількість, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який тривалий час не бажає ставати на шлях виправлення і продовжував вчиняти корисливі злочини, та йому призначено покарання, в тому числі і з застосуванням ч. 1 ст. 71, ст. ст. 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України у виді реального позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Суд також вірно зарахував йому у строк покарання відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.03.2018 року, а саме період з 27.09.2018 року до 13.12.2018 року.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, його суспільно-небезпечні наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який вчинив злочин у період іспитового строку відбуття покарання, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував, що він скоїв злочин в період дії запобіжного заходу домашнього арешту. Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 року ОСОБА_9 було засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06.04.2017 року, остаточно йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. Врахувавши те, що останній відбуває покарання у виді позбавлення волі, а також те, що обвинувачений будучи раніше неодноразово засудженим, повторно скоїв зазначені злочини, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише з призначенням реального покарання у вигляді позбавлення волі.
При цьому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_9 суд призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 року, шляхом часткового складання призначених покарань, суд першої інстанції остаточно призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Також судом першої інстанції зараховано ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк перебування під вартою, а саме: з 20 березня 2017 року по 13 грудня 2018 року, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України № 2341-III від 5 квітня 2001 року (в редакції ч. 5 ст. 72 КК України на підставі змін внесених законом № 838-VIII від 26.11.2015 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні кожному із обвинувачених зазначених мір покарання у вигляді позбавлення волі, дотримався вимог кримінального закону. Будь-яких підстав для призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , так і більш суворого, про що просить прокурор, колегія суддів не знайшла, та підстав вважати призначені покарання несправедливими як унаслідок суворості, так і унаслідок м`якості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання справедливим, необхідним та достатнім для виправлення кожного із обвинувачених і попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень.
Така позиція, на думку колегії суддів, відповідає і практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права. Зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , що суд першої інстанції провів судовий розгляд без допиту свідків та понятих, а також те, що потерпілий ОСОБА_13 давав суду суперечливі покази, колегія суддів вважає безпідставними з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції розглянув питання щодо можливості закінчення судового слідства (розгляду) за відсутності свідків та потерпілих в судовому засіданні з врахуванням думки сторони обвинувачення та захисту.
Також в матеріалах справи містяться заяви потерпілих та свідків по справі, які просили проводити судовий розгляд справи за їх відсутності. Вина обвинувачених у скоєнному в повній мірі доведена і сукупністю інших доказів, наведених у вироку. При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду не наполягав на задоволенні апеляційної скарги з цього приводу, прохав вирок залишити без змін та заявив клопотання про зарахування йому в строк покарання період попереднього ув`язнення, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_13 , колегія суддів зазначає.
Вина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні крадіжки майна потерпілого за попередньою змовою із гаражу ОСОБА_13 встановлена насамперед поясненнями вказаного потерпілого про те, що 29.08.2015 року з гаража, який він винаймав, викрали належне йому майно, перелік якого він виклав в заяві про скоєння злочину. Поясняв, що в обвинувальному акті було зазначено не весь перелік речей, які були викрадені. Тому він подав позовну заяву, де зазначив перелік всіх викрадених речей на загальну суму 13 900 грн., які і просив стягнути з обвинувачених. Його позовні вимоги у цій частині судом першої інстанції були задоволені повністю, та стягнуто з обвинувачених на користь ОСОБА_13 - 13 900 грн.
Крім того, вважав, що діями обвинувачених йому спричинено моральну шкоду, у зв`язку з чим прохав стягнути кошти з обвинувачених у розмірі 10 000 грн.
В рахунок відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції стягнуто на користь ОСОБА_13 :

- з ОСОБА_7 1 500 гривень;

- з ОСОБА_8 1 500 гривень;

- з ОСОБА_9 1 500 гривень.

Як вбачається з вироку, визначаючи розмір відшкодування коштів в відшкодування моральної шкоди, судом було належно враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь вини обвинувачених, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, а також вимоги розумності, виваженності та справедливості.

Рішення суду про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з обвинувачених на користь потерпілого коштів в розмірі 4 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, як видно з вироку, є належно обгрунтованим.
Щодоінших доводів потерпілого ОСОБА_13 , то колегія суддів перевіривши наявні матеріали зазначає.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме розписки та журналу судового засідання від 06.04.2017 року, потерпілому ОСОБА_13 були належно роз`яснені його права та обов`язки. Ніяких заяв чи клопотань з приводу цього або клопотань щодо проведення експертизи від потерпілого не надходило.

Що стосується доводів, що ОСОБА_13 з матеріалами справи не був ознайомлений та несвоєчасно і неналежно повідомлений про розгляд справи, є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до заяви останнього від 03.07.2017 року, його представник-адвокат ОСОБА_14 04.07.2017 року був ознайомлений з матеріалами справи. ОСОБА_13 також неодноразово надавалась реальна можливість для ознайомлення з матеріалами справи.

Також колегія суддів не знайшла підстав для задоволення доводів потерпілого ОСОБА_13 про те, що 10.12.2018 року ним було подано клопотання про перенесення судового засідання, у зв`язку з находженням на лікарняному. 13.12.2018 року був винесений вирок без його участі.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що :

- заява про перенесення слухання справи була подана ОСОБА_13 не 10.12.2018 року, а 11.12.2018 року в день проведення судового засідання, на якому останній не був присутнім;

- згідно журналу судового засідання від 11.12.2018 року суд розглянув питання щодо можливості продовження слухання справи без участі ОСОБА_13 з врахуванням думки сторони обвинувачення та захисту. При цьому прокурором ОСОБА_15 було зазначено, що потерпілий ОСОБА_13 знаходився в приміщенні суду та навмисно затягує судовий розгляд. Всі учасники судового розгляду були згодні з необхідністю завершення слухання справи, зазначивши, що він надавав неодноразово пояснення в суді, та не надав довідку про лікарняний.
Доводи потерпілого ОСОБА_13 , що суд не в повному обсязі надав експерту матеріали для проведення експертизи, а після отримання відповіді від експерта проігнорував відповідь експерта та потерпілого, а також те, що копію ухвали про проведення експертизи та відповідні висновки експерта ним отримано не було, а суд, постановивши дану ухвалу без його участі, позбавив його можливості поставити питання експерту, є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи зі слідуючого.

08.10.2018 року потерпілому ОСОБА_13 було направлено лист-повідомлення та зобов`язано у строк, який не перевищує п`яти днів з дня отримання, надати суду відповідні документи.

10.10.2018 року ОСОБА_13 вказане повідомлення отримав особисто, але станом на 22.10.2018 року ухвала суду потерпілим не була виконана.

У зв`язку з ненаданням потерпілим ОСОБА_13 відповідних документів для проведення експертизи, 23.10.2018 року судовим експертом було надано повідомлення про неможливість надання висновку.

Рішення суду з цього приводу потерпілому не було направлено, оскільки експертиза не була проведена у зв`язку з ненаданням потерпілим відповідних документів у встановлений строк, який був досить достатнім для реального виконання потерпілим.

Що стосується доводу потерпілого ОСОБА_13 стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно не надав йому копії технічного запису судового засідання без сплати судового збору, колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки на кожен запит щодо отримання технічного запису судового засідання, судом першої інстанції було надано обґрунтовану відповідь, зазначено про необхідність сплати відповідного судового збору.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність зарахування йому в строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строку його попереднього ув`язнення із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі до постановлення рішення апеляційною інстанцією, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, остільки злочин ним скоєно після закінчення дії Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року. До 20.06.2017 року ОСОБА_7 за скоєння інкримінованих злочинів не було затримано.
Тому, ОСОБА_7 строк відбуття покарання обраховується як до дня винесення вироку так і після 14.12.2018 року до теперішнього часу, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, колегія суддів вважає його таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення 28.08.2015 року, 28.08.2015 року, 22.12.2015 року, 04.03.2016 року та 01.03.2017 року, тобто до 20 червня 2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону зі змінами, внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 № 838-VIIІ), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, у строк попереднього ув`язнення за КПК України включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. При цьому, строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України, зараховується при призначенні покарання за наслідками судового розгляду, якщо особа була попередньо ув`язнена.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 вірно зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 20.03.2017 року по 13.12.2018 року включно, із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Оскільки ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення до 20 червня 2017 року, і щодо нього продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, то колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 14.12.2018 року по 27.12.2019 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звільнити засудженого ОСОБА_9 з-під варти, остільки на даний час він фактично відбув призначене йому основне покарання.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_13 з доповненнями та прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_15 необхідно залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року, як законний, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_13 з доповненнями та прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_15 , - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Клопотання ОСОБА_9 задовольнити. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання термін попереднього ув`язнення, а саме: з 14 грудня 2018 року до 27 грудня 2019 року включно, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
У зв`язку з повним відбуттям обвинуваченим ОСОБА_9 призначеного покарання, звільнити його з під варти, негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - у той же строк з моменту отримання ним копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4