Справа № 206/248/20
Провадження № 1-кс/206/31/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів,
Слідчий звернувся із клопотанням, погодженим прокурором, про тимчасовий доступ до речей і документів.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотанняпідтримали та просили задовольнити, докази направлення відповідних запитів до КП « ІНФОРМАЦІЯ_14 » ДОР та отримання відмови слідчому судді надати не змогли.
Вислухавши думку слідчого та прокурора, дослідивши подані матеріали в їх сукупності, вважаю, що клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Слідчий суддя вважає за необхідне, також, послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно п. п. 3, 7 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Частиною 6 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено назва, опис, інші відомості, які дають можливість визначити речі і документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ.
Частинами 1, 2 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу, що слідчим не зазначено обґрунтування та не підтверджено того, що доступ до документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом витребування документів (копій), відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом.
Також, слідчим та прокурором не зазначено жодного обґрунтування щодо необхідності вилучення саме оригіналів документів та лише зазначено, що доступ потрібен до інформації та оригіналів документів, а саме в цілому до матеріалів інвентаризаційних справ з можливістю їх вилучення (виїмки) без жодного уточнення та переліку конкретних документів, які містять інвентаризаційні справи до яких планується отримати тимчасовий доступ, які матимуть значення доказів, на які в майбутньому спиратиметься слідство, що в свою чергу не дає змогу слідчому судді виконати вимоги ст. 164 КПК України в частині зазначення в ухвалі про тимчасовий доступ до документів назви, опису, інших відомостей, які дають можливість визначити документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ.
Частиною 7 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
В той же час, слідчим жодним чином не доведено необхідність саме вилучення вищезазначених документів, а лише вказано про наявність реальної загрози зміни або знищення документів без жодного належного обґрунтування існування такої загрози.
Також, слідчий суддя звертає увагу, що згідно інформації з Державного реєстру ручових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо квартири за адресою: АДРЕСА_6 взагалі відсутні, а в свою чергу квартири за адресам: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 мають нових власників, відтак необґрунтоване та безпідставне надання слідчому тимчасового доступу до оригіналів інвентаризаційних справ на квартири за вищевказаними адресами буде прямим порушенням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).
Окрім цього, згідно п. 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.12.2012 № 01-06/1953/2012 зазначено, що Згідно з пунктами 2, 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України" від 11.02.2010 № 1878-VI новий порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запроваджується з 01.01.2013. Відтак з 01.01.2013 реєстратори бюро технічної інвентаризації втрачають повноваження щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Такі повноваження здійснюватимуться виключно реєстраторами органів державної реєстрації прав на нерухоме майно та, у передбачених законом випадках, - нотаріусами.
В той же час, слід звернути увагу, що жоден з долучених слідчим до матеріалів справи протоколів допиту свідків не містить відомостей про паспорт або інший документ, що засвідчує особу, а відтак слідчий суддя не може прийти до однозначного висновку про те, що упередженість допитаних свідків не є безсумнівною та їх допит взагалі проводився.
Також, слідчий суддя звертає увагу і на неналежну якість копій документів долучених до матеріалів справи.
Слідчий суддя також звертає увагу, що статтею 163 КПК України також закріплено обов`язок сторони кримінального провадження довести зв`язок між кримінальним провадженням та витребовуваними документами і суттєвість значення цих документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Однак, самі лише посилання слідчого у клопотанні, що документи матимуть значення доказів, на які в майбутньому спиратиметься слідство та без яких унеможливиться встановлення істини по справі, без належних та достатніх обґрунтувань, залишаються лише процитованою нормою КПК України та жодним чином не доводять наявність зв`язку між кримінальним провадженням за ч. 1 ст. 115 КК України та витребуваними документами.
Враховуючи викладене, слідчий суддя, вислухавши доводи та пояснення слідчого, прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії), за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 93, 100, 131, 132, 159-164, 214, 369-372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити повністю.
Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений та проголошений 28.01.2020 о 08 годині 25 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1