Справа № 489/3564/18
Провадження № 1-кп/487/256/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні особливого тяжкого злочину та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на теперішній час не зменшився і не змінився, а саме: переховуватися від суду, оскільки не працює, періодично вживає спиртними напоями, перебуває на обліку лікаря-нарколога з 10.09.2012 року з діагнозом РПП внаслідок вживання алкоголю, злочин вчинено щодо особи похилого віку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на прохання сина вбитої, за відсутності мотиву, тому інші більш м`яки запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаному ризику.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який зможе забезпечити процесуальну поведінку, посилаючись на тривале перебування під вартою, заявлені прокурором ризики не існують та не підтверджуються жодним доказом щодо виправдного тримання під вартою та не можливості запобігти вказаним ризикам більш м`який запобіжним заходом, своєю поведінкою обвинувачений довів, що не має наміру переховуватися від суду, крім того, обвинувачений також має міцні соціальні зв`язки, оскільки має батьків, цивільну дружину, друзів, постійне місце проживання, працював не офіційно, не є соціально небезпечною людиною, в наслідок захворювань потребує лікування та спеціального харчування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора посилаючись на те, що клопотання не обґрунтоване, ризик не існують, оскільки не має наміру переховуватися від суду, підтримав клопотання свого захисника.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти заявленого захисником клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжено обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинуваченого закінчується строк запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, а також наявність ризику, передбаченого ч. 1 п.1 ст.177 КПК України, який продовжує існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, а також враховує те, що не працює, тобто не має постійного офіційного доходу, вживає спиртні напої, перебуває на обліку лікаря-нарколога з 10.09.2012 року, злочин вчинено щодо особи похилого віку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на прохання сина вбитої, за відсутності мотиву.

Отже, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.

Тому, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки інші більш м`які ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти наявному ризику, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з врахуванням наявності публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Судом враховується наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 зареєстрованого місця проживання та родини, проте, вказані обставини не є підставою для зміни запобіжного заходу, з урахуванням вчинення особливо тяжкого злочину проти життя людини та не спростовують наявність ризику, визначеного при обрані запобіжного заходу, який продовжує існувати, будь-яких інших доказів, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризику, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суду не надано.

Будь-яких даних, що ОСОБА_6 за станом свого здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора, суду не надано.

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і таким, що підлягають задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 23.07.2020 року до 17-00 годин.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3