У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2019 року, у відношенні засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одесса

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати та задовольнити його клопотання, замінити ОСОБА_6 невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував дані про засудженого ОСОБА_6 , які свідчать про позитивну динаміку його виправлення та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт. Також не врахував клопотання підприємства « МІ А ТРАНС», яке повідомило, що працевлаштує ОСОБА_6 на своєму підприємстві.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що дані довідки про заохочення та стягнення, та дані про особу засудженого ОСОБА_6 за весь період відбування ним покарання не свідчать про те, що він твердо став на шлях виправлення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Як передбачено ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону та прийняв рішення з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, належним чином мотивувавши своє рішення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.121, ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін знаходження під вартою з 02.08. 2014 до 11.06.2015 та з 15.02.2016 до 19.05.2016.

Початок строку: 15.02.2016. Кінець строку: 04.01.2022.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів.

Відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі, засуджений ОСОБА_6 в період відбування покарання має лише одне заохочення за жовтень 2018 року.

З 03.06.2019 ОСОБА_6 відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання стягнень та заохочень не має, характеризується задовільно.

Разом з тим, за період відбування покарання мав декілька стягнень. Так, у травні 2016 року мав 2 стягнення за зберігання заборонених речей та пошкодження майна установи, стягнення за жовтень 2016 року за те, що не вийшов на перевірку, стягнення в червні 2017 року за зберігання заборонених речей та стягнення в жовтні 2017 року за паління цигарок в секції.

Хоча всі стягнення на даний час погашені та зняті в установленому законом порядку, проте, дані про особу засудженого у своїй сукупності свідчать про недостатність позитивних змін у особистості засудженого і неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт відносно засудженого ОСОБА_6 .

Суд вважає, що всі доводи апелянта про незаконність ухвали суду першої інстанції є неспроможними, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2019 року у відношенні ОСОБА_6 про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3