Справа № 142/788/19
Провадження №11-кп/801/597/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 03.03.2020, якою продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бершадського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000201 від 03.11.2018 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 01.05.2020.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції врахував, що встановлені під час досудового слідства ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, не визнає себе винним у вчиненні злочинів, не допитані свідки по кримінальному провадженні та сам обвинувачений, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив замінити запобіжний захід на більш м`який. Вказує на наявність у нього міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання та вважає, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не доведена.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З наведеної норми закону вбачається, що питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку суд зобов`язаний вирішити незалежно від наявності клопотань.
Судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою.
При розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції було заслухано виступи прокурора, обвинуваченого та захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Також, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх тяжкість, наявність ризиків, які в сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на наявність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Колегія суддів погоджується із наявністю встановлених судом першої інстанції ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, продовжувати свою злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обґрунтовуючи наявність зазначених ризиків, судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, не визнає себе винним у вчиненні злочинів. Також суд зважив, що в кримінальному провадженні не допитані свідки та сам обвинувачений, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшились і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 03.03.2020 про продовження строку застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді