ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1792/20 Справа № 190/1352/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні контрольне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 27.01.2017 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України у кримінальному провадженні № 0000410,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
встановила:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 , будучи особою суспільно-небезпечною, раніше неодноразово судимою, відбуваючи призначену міру кримінального покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія (№122)» з 11.04.2017 року за вироком Тернівського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 27.01.2017 року, протиправної поведінки не змінив, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.
Так, 05.06.2019, близько 18:00 год., ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 , відбуваючи покарання в ДУ «П`ятихатська ВК (№122)», розташованої за адресою: вул. Набережна 1, с. Красноіванівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, закликали інших засуджених вчиняти дії, що дезорганізовують роботу установи виконання покарання, а саме перешкоджати адміністрації ДУ «П`ятихатска ВК (№122)» здійснювати свою діяльність. В подальшому ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 та іншими засудженими заблокували входи до локальних секторів, пошкодили та знищили майно ДУ «П`ятихатська ВК (№122)».
Оскарженою ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 червня 2020 року, включно.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено позбавлення волі строком до 10 років.
Оскільки по справі слід провести судовий розгляд, допитати свідків за клопотанням захисника, що неможливо до спливу строку дії запобіжного заходу, враховуючи тяжкість злочину та міру покарання у разі їх доведеності в суді, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, згідно зі ст. 331 КПК України.
Доводи обвинуваченого про наявність постійного місця проживання, дружини та дітей, суд першої інстанції не взяв до уваги, тому як зазначені обставини не підтверджено доказами.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та відмовити прокурору в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так при винесенні ухвали, висновки суду не підтверджені доказами, а саме суд зробив висновок, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення особливо тяжкого та тяжких злочинів, не працює, засобів для існування не має, проте такі висновки не підтверджуються доказами, оскільки до клопотання прокурора не долучені будь-які додатки та докази наведеного.
Також при винесенні ухвали суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме ті обставини, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, дружину та дітей, що підтверджується зазначеним в обвинувальному акті.
Судовий розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 та винесення ухвали проведено з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме судове провадження здійснено за відсутності захисника, що підтверджується самою ухвалою суду та записом судового засідання, де ОСОБА_6 вимагав присутність захисника.
Звертає увагу суду, що 07.06.2019 року, ОСОБА_6 в межах цього кримінального провадження вручено повідомлення про підозру в скоєнні злочину передбаченого ст. 392 КК України. 17.10.2019 року Тернівським районним судом м. Кривй Ріг призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 02.03.2020 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Зазначені обставини, на думку захисника, свідчать, що розгляд справи проводиться з грубим порушенням вимог ст. 28 КПК України.
Окрім того за весь період з 07.06.2019 року по 06.04.2020 року ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не вбачалось стороною обвинувачення та не існувало, в зв`язку з чим запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Вважає, що суд першої інстанції обґрунтував в ухвалі свої висновки про наявність ризиків лише тяжкістю покарання передбаченого ст. 392 КК України, а також припущеннями сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, скоїти нове кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків, але жодних доказів даного припущення нема.
В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, при цьому підтримавши позицію сторони обвинувачення і навівши доводи ідентичні з доводами, викладеними в клопотанні прокурора про обрання тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційні вимоги сторони захисту та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника та вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
Представник потерпілого підтримав думку прокурора.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання або продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.
Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів є не обґрунтованими.
Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд першої інстанції визнав доведеними наявність ризиків того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може вчинити спроби переховуватись від суду, чинити тиск на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Колегія суддів вважає, що матеріали провадження містять дані, які доводять існування зазначених ризиків, зокрема з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого під час відбування покарання, призначеного за попереднім вироком, раніше неодноразово судимий, у тому числі до реальної міри покарання, не працював, тобто не мав постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності обрання останньому запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, щоб завадити цьому.
Дослідивши належним чином матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, суд навів мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу колегія не вбачає.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений має постійне місце проживання, дружину та дітей, заслуговують на увагу та оцінюються колегією суддів в сукупності з іншими даними по справі.
Доводи захисника про те, що судом було порушено право ОСОБА_6 на захист та проведено судове засідання за відсутності захисника, є необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів проведення, журналу судового засідання та технічного запису судового засідання, судом першої інстанції, в зв`язку з неявкою захисника ОСОБА_7 , було прийнято рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 захисника за рахунок держави, на окрему процесуальну дію.
Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги було призначено адвоката ОСОБА_11 для захисту інтересів ОСОБА_6 під час розгляду клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та судове засідання було проведено за участю визначеного захисника.
Таким чином, право на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , судом першої інстанції порушено не було.
Не є обґрунтованими, на думку колегії суддів, є і посилання захисника про порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, під час призначення та проведення підготовчого судового засідання.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Істотні порушення процесуального закону, які б потягли безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно до норм процесуального закону, таким, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено о 15 годині 00 хвилин 04 червня 2020 року в приміщенні Дніпровського апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4