Справа №573/561/20
Номер провадження 1-кс/573/149/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
27 березня 2020 року м. Білопілля

слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

- про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
ВСТАНОВИВ:
27 березня 2020 року старший слідчий ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 25 березня 2020 року, близько 00:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу домогосподарства №12 по вул. Холодна Гора в с. Марківка, Білопільського району, Сумської області, побачив, що до вказаного домогосподарства заїжджає автомобіль ВАЗ-21099 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_7 . Побачивши останнього, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 зайшов через відчинені ворота до господарства в АДРЕСА_2 , тим самим незаконно проникнувши на територію домогосподарства, де відкрито, застосовуючи погрози застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_7 , сів за кермо автомобіля та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення у напрямку свого домогосподарства, розміщеного за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, даним автомобілем ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Як зазначено у клопотанні слідчого, своїми умисними, протиправними діями, які виразились у незаконному заволодінні автомобілем марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним на праві власності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом поєднаному із проникненням до іншого сховища з погрозою застосування насильства.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №0000192 від 25 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

25 березня 2020 року о 19:05 год. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
26 березня 2020 року о 18:15 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

На існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідчий зазначив те, що останній розлучений, ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків за місцем реєстрації та за місцем фактичного проживання. Мешканці с. Марківка бояться ОСОБА_5 , характеризують його як агресивного, неврівноваженого сусіда, схильного до насильства, сварок та погроз. Із цього приводу останні неодноразово зверталися до поліції із заявами на ОСОБА_5 щодо його незаконних дій та агресивної поведінки з метою їх припинення. Таким чином, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може здійснювати вплив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні через застосування до них погроз або фізичної сили. Також, перебуваючи на свободі, останній може переховуватися від органів досудового слідства і, таким чином, перешкоджати проведенню повного, об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Марківка, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість за пред`явленою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не визнав. Проти задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував.

Захисник ОСОБА_6 також просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 2 ст. 289 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема: витягом з ЄРДР від 25.03.2020, протоколом про прийняття заяви потерпілого ОСОБА_7 від 25.03.2020 про вчинення щодо нього злочину ОСОБА_5 , протоколом огляду місця події від 25.03.2020, під час якого був виявлений автомобіль потерпілого з механічними пошкодженнями, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25.03.2020, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події від 25.03.2020 (а. п. 5-6, 11, 12-13; 15-18, 20-29, 92-94).

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Віднесення вказаного злочину до категорії тяжких свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду, продовжити злочинну діяльність, чому може сприяти й те, що Ковпаківським районним судом м. Суми на даний час розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а. п. 49-56).

До того ж, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, існує обґрунтований ризик незаконного впливу останнього на потерпілого та свідків, оскільки останній має репутацію агресивного, неурівноваженого, сварливого чоловіка, який зловживає спиртними напоями, вживає наркотичні засоби, вчиняє сварки в родині та з мешканцями с. Марківка Білопільського району, що пітверджується довідкою-характеристикою Марківського старостату від 25.03.2020, протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , який є в.о. старости Марківського старостату, ОСОБА_15 , а також матеріалами перевірки за скаргами мешканців с. Марківка на протиправну поведінку ОСОБА_5 (а. п. 30-34, 46, 59-81). Зазначене може вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду.

Також слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 не працює, не має міцних соціальних зв`язків, родини, постійного місця проживання, бо періодично мешкає то в м. Суми, то в с. Марківка Білопільського району.

При вирішенні клопотання слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, відповідно до якої особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків також є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що вказані вище обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків та вчинення іншого злочину, а тому застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, у зв`язку з чим вважаю за необхідне клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту задовольнити.

Щодо початку строку тримання під вартою, то слідчий суддя зазначає таке.

Як вбачається з протоколу затримання, то ОСОБА_5 затриманий о 19:05 год. 25.03.2020 (а. п. 83-84).

В судовому засідання підозрюваний зазначив, що фактично був затриманий працівниками поліції у період часу з 00:30 год. до 01:30 год 25 березня 2020 року, бо з цього часу він не мав можливості вільно пересуватися, поряд з ним постійно були працівники поліції.

Як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , на місце події прибули працівники поліції, які затримали ОСОБА_5 (а. п. 22-23).

Згідно з рапортами щодо надходження повідомлень про протиправну поведінку ОСОБА_5 , то працівники поліції на місце події прибули не пізніше 01:30 год. 25.03.2020 (а. п. 9-11).

Слідчий ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив, що з моменту прибуття поліції на місце події ОСОБА_5 постійно знаходився під супроводом працівників поліції.

Отже, ОСОБА_5 з 01:30 год. 25.03.2020 до офіційного затримання о 19:05 год. 25.03.2020 постійно був під контролем правоохоронних органів, тобто фактичне його затримання відбулося саме о 01:30 год. 25.03.2020, а тому початок строку тримання під вартою необхідно відраховувати саме з цього часу.

У своєму клопотанні слідчий нічого не вказав з приводу застосування підозрюваному запобіжного заходу виді тримання під вартою без можливості внесення застави чи з внесенням застави, на що слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в максимальному розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 01:30 год. 25 березня 2020 року.
Визначити суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок UA0008869, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава, ПІБ особи, за яку вносить застава.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити та покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Виконання даної ухвали покласти на Білопільський ВП Сумського РВП ГУНП України в Сумській області.

Строк дії ухвали до 23 травня 2020 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя