Ухвала

8 квітня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-1789 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
Засуджений звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду

з касаційною скаргою.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 3-5 ч. 2, ч. 5 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: судові рішення, що оскаржуються; обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
В порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК засуджений не зазначив рішень суду, які він оскаржує в суді касаційної інстанції, що позбавляє можливості встановити чи можуть вони бути предметом перевірки у касаційному порядку з огляду на положення ст. 424 КПК.

Крім того, відповідно до п. 4 ч 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу,

із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Також, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга взагалі не містить вимог

до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни,

а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Окрім зазначеного, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано копії оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу засудженого, надавши строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3