Справа № 639/3166/20
Провадження № 1-в/639/409/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2020 року Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, а також подання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про застосування покарання за наявності кількох судових рішень або звільнення засудженого від покарання за хворобою, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 .

Крім того, до суду надійшло подання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про застосування покарання щодо ОСОБА_4 за наявності кількох судових рішень або звільнення засудженого від покарання за хворобою.

При цьому начальник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» посилався на те, що відносно ОСОБА_4 існують два судових рішення, які підлягають виконанню: вирок Білокуракінського районного суду Луганської області від 29 травня 2018 року (з урахуванням ухвали Луганського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року) та ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.06.2020 р. провадження за вказаними матеріалами об`єднані в одне судове провадження

Засуджений в судовому засіданні вимоги свого клопотання підтримав, просив його задовольнити. При цьому засуджений просив зарахувати до строку покарання за вироком Білокуракінського районного суду Луганської області від 29.05.2018 р. строк попереднього ув`язнення з 06.07.2017 р. по 23.11.2018 р. з розрахунку «1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі». При вирішенні подання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» покладався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 заперечував, оскільки останній засуджений за вчинення злочинів, які було вчинено після 21.06.2017 року, та щодо нього застосовано заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тому немає правових підстав для зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року). В той же час просив вирішити питання щодо окремого виконання вироку Білокуракінського районного суду Луганської області від 29 травня 2018 року (з урахуванням ухвали Луганського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року) та ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в судове засідання не прибув, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено наступне.

ОСОБА_4 засуджений 29.05.2018 р. вироком Білокуракінського районного суду Луганської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23.11.2019 р. (частково змінений ухвалою Луганського апеляційного суду від 23.11.2019 р. без зміни призначеного покарання).

По даному кримінальному провадженню до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 06.07.2019 р.

Відповідно до вироку суду, злочини ОСОБА_4 було вчинено 05.07.2017 р.

По іншій справі, ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.12.2018 р. ОСОБА_4 тимчасово залишено у слідчому ізоляторі до розгляду по суті кримінального провадження за його обвинуваченням за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

По даному кримінальному провадженню ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08.04.2020 р., яка набрала законної сили 13.05.2020 р., застосовано до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Запобіжний захід до ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року по справі №663/537/17 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).

Згідно пунктів 105 - 107 вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Суд зазначає, що 21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII від 18.05.2017 року, згідно якого норму ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 засуджений за злочини, які було вчинено після 21.06.2017 року, відсутні правові підстави для зарахування йому у даному кримінальному провадженні строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).

З огляду на викладене, враховуючи, що підстави зарахування ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року відсутні, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити.

При вирішенні ж подання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про застосування покарання при наявності кількох судових рішень або звільнення ОСОБА_4 від покарання на підставі ст. 84 КК України суд зазначає, що підставою для такого звільнення є вмотивоване подання адміністрації установи виконання покарань.

Так, згідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Згідно Наказу Міністерства юстиції та Міністерства охорони здоров`я № 1348/5/572 від 15.08.2014 року, а саме п.п. 1,2 Розділу IV медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставок) для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС, а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

В той же час беручи до уваги наявність такої, що набрала законної сили, ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.04.2020 р., якою застосовано до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, суд вважає, що дана ухвала підлягає окремому, першочерговому виконанню відносно ОСОБА_4 , та після її виконання у випадку одужання ОСОБА_4 в залежності від можливості відбувати їм покарання за вироком суду за медичними показниками може бути вирішено питання про подальше відбування покарання або звільнення від нього на підставі ст. 84 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 72, 84 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.

Подання Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» про застосування покарання за наявності кількох судових рішень задовольнити.

Встановити, що вирок Білокуракінського районного суду Луганської області від 29 травня 2018 року (з урахуванням ухвали Луганського апеляційного суду від 23 лиситопада 2018 року) підлягає окремому виконанню щодо невідбутої частини покарання засудженим ОСОБА_4 після виконання ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2020 року про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали складено 10.06.2020 р.

Суддя ОСОБА_1