Справа № 175/4663/17-к
Провадження № 1-о/175/1/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське провадження за заявами засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 1999 року ухваленого відносно нього за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.86 ч.2, 140 ч.2, 193 ч.3, 142 ч.3, 208, 93 п.п. «а», «г», «е», «з», «і», 42, 43 КК України (в редакції 1960 року), по кримінальній справі № 1-175/1999,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.86 ч.2, 140 ч.2, 193 ч.3, 142 ч.3, 208, 93 п.п. «а», «г», «е», «з», «і», 42, 43 КК України та призначено покарання у виді смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Ухвалою Верховного Суду України від 30 травня 2000 року вирок змінено та ОСОБА_7 піддано кримінальному покаранню у виді довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

В лютому 2020 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року надійшли матеріали провадження за заявами засудженого ОСОБА_7 від 21 і 27 листопада 2017 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами вважає те, що після отримання 04 вересня 2017 року листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 31 серпня 2017 року, він дізнався, що судді Дніпропетровського обласного суду ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які розглядали його кримінальну справу та 14 грудня 1999 року винесли вирок з покаранням у виді смертної кари - розстрілу, а також судді Верховного Суду України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які переглядали вирок, не склали письмової присяги судді України, так як тексти присяги з підписами суддів відсутні в їх особових справах, а за таких обставин ці судді не мали права розглядати його справу та працювати суддями України, що призвело до винесення цими особами неправосудного рішення.

24 березня 2020 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 23 березня 2020 року (а.с.111). Нововиявленими обставинами вважає те, що після отримання 03 грудня 2019 року відповіді із Державного архіву Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року, він дізнався, що в 1999 році ОСОБА_13 , 1963 року народження було лише 36 років. На протязі всього судового розгляду були присутні лише двоє народних засідателів, це була жінка похилого віку років 60 якщо не більше і дідусь похилого віку від 60 до 70 років, і більше ніяких народних засідателів не було. Також вказує, що було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки під час ухвалення вироку в нарадчій кімнаті перебувала стороння людина ОСОБА_13 , 1963 року народження, яка не була присутньою під час розгляду кримінальної справи.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав свої заяви і просив скасувати вирок відносно нього як неправосудний.

Захисник ОСОБА_6 підтримав заяви ОСОБА_7 .

Прокурор заперечував щодо задоволення заяв засудженого ОСОБА_7 .

Вислухавши думку сторін і дослідивши надані засудженим докази, суд дійшов до наступного.

Звернення засудженого із заявами про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення (процесуальна дія) після набрання чинності КПК України 2012 року має здійснюватися згідно з положеннями норм саме цього Кодексу, які діяли на момент такого звернення до суду.

Відповідно до п.п.4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, зокрема, обставини, визначені ч. 2 ст. 459 КПК України, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Згідно ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмету доказування у кримінальній справі та спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у закону силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

За змістом вищенаведених норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак, суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, в тому числі шляхом переоцінки вже досліджених доказів, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами можливий, якщо такі обставини виникли вже після розгляду кримінального провадження або існували на момент його розгляду, проте, не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою, крім того, вони не були предметом досудового розслідування та судового розгляду, не відображені жодним чином у матеріалах справи.
Із копії листа заступника керівника секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_14 від 31.08.2017 року за вих. № С-4597/17 вбачається, що у суддівських досьє суддів апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , суддів Верховного Суду України ОСОБА_15 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 інформація про складення прийняття присяги судді у Комісії відсутня. Аналогічну відповідь викладено у листі заступника керівника секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_16 від 26.10.2017 року під вих. № 21-5523/17 із зазначенням, що суддівські досьє суддів Верховного Суду України ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у Комісії відсутні, оскільки цих суддів звільнено з посади до моменту створення та передачі Державною судовою адміністрацією України до Комісії суддівських досьє діючих суддів згідно з вимогами абзацу першого пункту 14 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд». Окрім цього, ОСОБА_7 посилаючись на відповідь із Державного архіву Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року та вік ОСОБА_13 , стверджував, що ОСОБА_13 , 1963 року народження не приймала участь в розгляді кримінальної справи як народний засідатель.

Конституцією України передбачено, що народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через народних засідателів і присяжних (п. 4 ст. 124 Конституції України), що правосуддя в Україні здійснюють професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні (ч. 1 ст. 127 Конституції України), а також, що судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних (ч. 2 ст. 129 Конституції України).

ОСОБА_7 посилається на вказані листи як на доказ того, що вирок і ухвали стосовно нього були ухвалені неповноважним складом суду. Проте, як убачається із наданих листів, дані обставини не свідчать про те, що судді ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не приймали присягу судді, а лише констатується відсутність бланків присяги в їх особових справах.

Посилання заявника на вік народного засідателя (36 років на момент розгляду кримінальної справи) не підтверджує неможливість ОСОБА_13 участі в розгляді справи, а вказує на дотримання вимог ст. 127, 129 Конституції України, що також відповідає оглянутим колегією суддів в нарадчій кімнаті протоколу судового засідання під головуванням судді ОСОБА_8 та вироку суду від 14 грудня 1999 року .

Статтею 10 Закону України «Про статус суддів» від 15 лютого 1992 року, який набрав чинності 10 лютого 1993 року, передбачено, що вперше обраний суддя в урочистій обстановці приймає присягу. Вказаною нормою не передбачено повторної присяги суддів, які її прийняли до прийняття вказаного закону.

Відповідно до п.12 перехідних положень Конституції України від 28 червня 1996 року судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.

Таким чином, на дату ухвалення вироку судді ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є такими, що прийняли присягу, а тому вирок ухвалено законним складом суду, у зв`язку з чим доводи ОСОБА_7 , з посиланням на них як на нововиявлені обставини, є безпідставними.

За приписом ч. 1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

На підставі вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що сама по собі незгода з вироком в кримінальній справі не може бути підставою перегляду за нововиявленими обставинами, а наведені засудженим ОСОБА_7 обставини не підпадають під ознаки нововиявлених обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, а отже його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 459-467 КПК України, суд

у х в а л и в:

Заяви засудженого ОСОБА_7 від 21 і 27 листопада 2017 року та від 23 березня 2020 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3