Справа № 308/1818/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/4806/165/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24. 02. 2020.
Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 год. 13 хв. 20. 04. 2020 та визначено заставу в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 200 (двісті десять тисяч двісті) грн. щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, уродженця м. Світловодськ, Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 149 КК України.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави, на ОСОБА_6 покладено обов`язки прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Клопотання слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_6 , в період приблизно з початку січня 2020 року по 23.02.2020, маючи на меті завербувати, перемістити та передати осіб з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, спланувавши наперед свої дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, познайомився із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дізнався, що остання внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин перебуває в уразливому стані, а саме в наслідок відсутності роботи та заробітку, використав її уразливий стан.
У подальшому, ОСОБА_6 на початку лютого 2020 року, внаслідок неодноразових телефонних дзвінків та особистої зустрічі 12. 02. 2020 в м. Ужгороді з ОСОБА_10 , під час яких він ввійшов у її довіру, використовуючи її уразливий стан внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, пообіцяв працевлаштувати її на високооплачувану роботу в нічному клубі за кордоном, а саме нічний клуб «Lou Lou Kabaret» в м. Кошіце, Словацької Республіки, з метою використання в секс індустрії та зайнятті проституцією.

-2-

Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, умисно, з корисливих мотивів, з метою вербування, переміщення та передачі особи з метою її сексуальної експлуатації, отримав попередньо згоду ОСОБА_10 на виїзд за кордон до Словацької Республіки, повідомивши її про необхідність виїзду 23. 02. 2020 до м. Кошіце, Словацької республіки у дату та час, про які повідомить заздалегідь.
Так, 23.02.2019 о 13 год. 10 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на автостанції «Ужгород 1», яка розташована в м. Ужгороді по вул. Станційній, 2, Закарпатської області, посадив ОСОБА_10 в рейсовий автобус сполученням «Ужгород - Кошіце» та мав намір перемістити її в місто Михайловце, Словацької республіки, через пункт пропуску державного кордону України, а саме КПП Ужгород, який розташований в м. Ужгороді по вул. Собранецькій, 224, Закарпатської області, однак проїжджаючи КПП Ужгород, пройшовши прикордонний контроль, під час митного оформлення на митному посту Закарпатської митниці ДФС, що за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 224 був затриманий о 13 год. 55 хв. працівниками СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області.
Крім того встановлено, що ОСОБА_6 , в період приблизно із початку лютого 2020 року по 23.02. 2020, повторно, маючи на меті завербувати, перемістити та передати осіб з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, спланувавши наперед свої дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, познайомився із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дізнався, що остання внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин перебуває в уразливому стані, а саме в наслідок відсутності роботи та заробітку, використав її уразливий стан.
У подальшому, ОСОБА_6 на початку лютого 2020 року, внаслідок неодноразових телефонних дзвінків та особистої зустрічі 12. 02. 2020 в м. Ужгороді з ОСОБА_11 , під час яких він ввійшов у її довіру, використовуючи її уразливий стан внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, пообіцяв працевлаштувати її на високооплачувану роботу в нічному клубі за кордоном, а саме нічний клуб «Lou Lou Kabaret» в м. Кошіце, Словацької Республіки, з метою використання в секс індустрії та зайнятті проституцією.
Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, умисно, з корисливих мотивів, з метою вербування, переміщення та передачі особи з метою її сексуальної експлуатації, отримав попередньо згоду ОСОБА_11 на виїзд за кордон до Словацької Республіки, повідомивши її про необхідність виїзду 23. 02. 2020 до м. Кошіце, Словацької республіки у дату та час, про які повідомить заздалегідь.
Так, 23.02. 2019 близько 13 год. 10 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на автостанції «Ужгород 1», яка розташована в м. Ужгороді по вул. Станційній, 2, Закарпатської області, посадив ОСОБА_11 в рейсовий автобус сполученням «Ужгород - Кошіце» та мав намір перемістити її в місто Михайловце, Словацької республіки, через пункт пропуску державного кордону України, а саме КПП Ужгород, який розташований в м. Ужгороді по вул. Собранецькій, 224, Закарпатської області, однак проїжджаючи КПП Ужгород, пройшовши прикордонний контроль, під час митного оформлення на митному посту Закарпатської митниці ДФС, що за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 224 був затриманий о 13 год. 55 хв. працівниками СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області.
23. 02. 2020 о 13 год. 55 хв. ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України. Цього ж дня ОСОБА_6 , було вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України.

-3-

Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував особливою тяжкістю інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, необхідністю запобіганню спробам переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, його незаконного впливу на потерпілих та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Також у клопотанні слідчого зазначено, що у разі визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , зважаючи на виключний випадок, який полягає у вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого кримінального правопорушення у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, з метою виконання покладених на підозрюваного обов`язків, розмір застави щодо ОСОБА_6 повинен складати 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В ухвалі слідчого судді зазначено про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, під час розгляду клопотання знайшли підтвердження зазначені слідчим та прокурором ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від слідства та суду, оскільки тривалий час навчається та проживає у м. Кошіце, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у кримінальному провадженні. На думку слідчого судді застосування щодо ОСОБА_6 альтернативних запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, на застосуванні якого наполягала сторона захисту, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Визначаючи розмір застави щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя, виходячи із вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, вважав, що із врахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , характеру інкримінованих діянь та існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, така повинна становити 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 210 200 грн.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді від 24. 02. 2020, яку просить скасувати та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави у мінімальному розмірі з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України. Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя не дотримався положень ст. ст. 131, 177, 183, 277 КПК України, оскільки взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання та проігнорував факти, що ставлять під сумнів необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 . Вказує про відсутність даних, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України, оскільки додані до клопотання документи свідчать про помилкову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , яка була вигадана правоохоронними органами з метою створення штучних показників їх діяльності. Вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутня кваліфікуюча ознака торгівлі людьми - уразливий стан особи, що свідчить про необґрунтованість підозри ОСОБА_12 . Також звертає увагу на те, що кваліфікація дій ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 149 КК України також є невірною, оскільки дії ОСОБА_6 як щодо ОСОБА_10 , так і відносно ОСОБА_11 були об`єднані одним єдиним спільним наміром. Також на його думку, поряд із відсутністю в матеріалах кримінального провадження доказів вразливого стану, в них прослідковується провокація злочину,

-4-

оскільки не дивлячись на те, що згідно ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 149 КК України внесені на підстав заяви ОСОБА_10 , така заява у матеріалах справи відсутня. Також вказує і на те, що з телефонної переписки, яку надала ОСОБА_10 убачається, що нею за попередньою згодою з працівниками поліції вчинялись дії по підбурюванню ОСОБА_6 на вчинення злочину, про що свідчить добровільне погодження на роботу в будинку розпусти, розпитування подробиць цієї діяльності, обіцянка знайти подругу для спільної діяльності та добровільне надання згодом номеру телефону підшуканої другої дівчини ОСОБА_13 . Вказані обставини на думку захисника свідчать про пособництво ОСОБА_10 у вербуванні ОСОБА_14 для зайняття проституцією та безпідставність зазначення органом досудового розслідування факту використання підозрюваним вразливого стану потерпілих, що в свою чергу не відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 04. 07. 2018 у справі №200/25054/15 та практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішеннях «Баннікова проти Росіії», «Матанович проти Ховатії», «Раманаускас проти Литви». Просить взяти до уваги, що прізвища обох потерпілих є вигаданими, оскільки вказані особи є агентами правоохоронних органів, які перебувають в залежності від них. На його думку, працівники ВБЗПТЛ ГУ НП в Закарпатській області за попередньою змовою із ОСОБА_10 штучно створити докази обвинувачення ОСОБА_6 . При цьому просить врахувати, що у соціальних мережах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 із різних сторінок відкрито пропонують та надають оплатні інтимні послуги, що свідчить про вчинення ними нелегальної проституції. Захисник також зазначає про недотримання слідчим суддею при визначенні розміру застави вимог ч. 5 ст. 182 КПК України та практики Європейського суду, викладеної у справах «Єлоев проти України», «Мангурас проти Іспанії», оскільки не навів в ухвалі жодної підстави для визначення щодо ОСОБА_6 надмірно великого розміру застави, чим завідомо поставив підозрюваного у стан неспроможності виконати ухвалу в частині внесення застави, що не відповідає засадам кримінального провадження. При цьому звертає увагу на те, що підозрюваний не працює, є студентом, доходів не отримує, майна у власності не має, раніше не судимий, за місцем навчання характеризується виключно позитивно. Просить врахувати, що батько ОСОБА_6 нещодавно помер, а розмір сукупного доходу за 2019 рік матері підозрюваного складає 201 565, що є меншим за суму визначеної ОСОБА_6 застави. Одночасно захисник ставить питання про повторне дослідження апеляційним судом матеріалів провадження, в тому числі і роздруківку переписки ОСОБА_12 в соціальній мережі; харакризуючі дані про особу підозрюваного, які не були предметом розгляду слідчим суддею у зв`язку з неможливістю на день розгляду клопотання їх представити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_15 , які частково підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, доводи прокурора про заперечення апеляційної скарги, крім того останній не заперечив щодо застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних

-5-

фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального

-6-

правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000 від 07. 02. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст.149 КК України. 23. 02. 2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 24. 02. 2020 за клопотанням старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна правова оцінка.
Відповідно до положень ст. ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.
Відповідно до положень п. 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 149 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років та, перебуваючи на волі, може продовжити кримінальні правопорушення в яких

-7-

підозрюється, або вчинити інше та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст.149 КК України, доведена слідчим та прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 щодо відсутності доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість його підозри, колегія суддів зазначає, що слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_7 доводи про відсутність кваліфікуючої ознаки торгівлі людьми уразливий стан особи, колегія суддів відхиляє, оскільки з протоколу допиту потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 23. 02. 2020 вбачається, що потерпілі давали згоду на поїздку до м. Кошице Словацької Республіки та на надання послуг сексуального характеру, крім того, потерпілі вказали про свій тяжкий матеріальний стан. Факт погодження потерпілими виїхати за кордон також свідчить про використання уразливого стану. При цьому,

-8-

перебування особи в уразливому стані охоплювалось умислом винного, який знаючи про нього, скористався таким станом для вербування, переміщення, передачі і одержання людини з метою експлуатації.
Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.
При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Доводи захисника - адвоката ОСОБА_7 про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави у мінімальному розмірі з покладенням обов`язків передбачених п.п.1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України не є слушними, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу підозрюваного.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 в цій частині безпідставними.
На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 200 грн. є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 обставинами кримінальних правопорушень, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_6 , як зазначено в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

-9-

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наведені в апеляційній скарзі захисником - адвокатом ОСОБА_7 інші доводи на захист підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі і міцність його соціальних зв`язків, які на думку захисника давали підстави слідчому судді обрати щодо ОСОБА_6 цілодобовий домашній арешт, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника. Не надано захисником і даних щодо особи підозрюваного, які б свідчили на його користь та дали колегії суддів підстави призначити йому більш м`який запобіжний захід.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 196, 197, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24. 02. 2020, якою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 149 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 210 200грн. без змін.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: