Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2615/19
Провадження № 1-кп/376/47/2020
УХВАЛА

"04" лютого 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 191 102 60 000 184 від 11 травня 2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сквира Київської області, громадянин України, з професійно технічною освітою, не одружена, працює на посаді бухгалтера в ПП «Розволожжя», на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, -

встановив:

До Сквирського районного суду Київської області надійшов вищевказаний обвинувальний акт яким ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 11 травня 2019 року, близько 03 год. 00 хв., у темну пору доби, за сприятливих погодних умов та сухому асфальтному покриті, водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним, автомобілем марки ВАЗ 210990, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , рухалась автодорогою Т- 02-03 Турбів-Погребище-Сквира в напрямку м. Сквира Київської області.
Проїжджаючи відрізок вказаної автодороги, що на 930 м. до знаку «початок населеного пункту Сквира», ОСОБА_4 , допустила наїзд, правою боковою частиною керованого нею автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , який рухався пішки по краю проїзної частини в попутному з автомобілем напрямку. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Після наїзду на пішохода ОСОБА_8 автомобілем, ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставила потерпілого в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілому ОСОБА_8 допомогу, вона не виконала свого громадського обов`язку, що покладав на неї закон і загальновизнані норми моралі: не переконалася чи потерпілий ОСОБА_8 потребує допомоги, байдуже поставилася до наслідків для останнього, не викликала карету швидкої медичної допомоги, не доставила потерпілого до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжила і, з метою уникнення відповідальності, залишила місце пригоди, хоча мала можливість і повинна була прийняти міри по наданню допомоги потерпілому ОСОБА_8 , чим порушила вимоги п.п. 2.10. а, г, д ПДР в якому зазначено, що «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду органи чи підрозділи міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати на прибуття працівників міліції».
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 113 від 25.07.2019 встановлено, що смерть громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала в наслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді рани м`яких тканин потилиці, лінійного перелому кісток склепіння черепа з заходом на основу черепа, поширених субарахноїдальних крововиливів, що призвело до набряку-набухання головного мозку. Ушкодження у вигляді відкритої черепно- мозкової травми знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. Після наїзду ОСОБА_8 перебував у небезпечному для життя стані та не міг прийняти міри для самозбереження. При наданні своєчасної медичної кваліфікованої допомоги ОСОБА_8 запобігти його смерті було малоймовірно через важкість отриманої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа та поширеного крововиливу під м`яку мозкову оболонку. Залишення ОСОБА_8 у небезпеці може перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті.
Органами досудового розслідування вказаний злочин кваліфіковано за ч. 1 ст. 135 КК України , тобто завідомо залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої та просив суд закрити кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України, а саме у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а також повідомив суду, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої не має, заяву складав в добровільному порядку, без примусу та погроз.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому обвинуваченні за ст. 135 ч.1 КК України визнала в повному обсязі, щиро розкаялася, попросила у потерпілого вибачення, клопотання потерпілого підтримала та просила суд задовольнити його.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив суд звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної та потерпілим, а кримінальне провадження закрити.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження,суд вважає, що клопотання потерпілого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
В силу ч. 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005 року підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості.
Передбачене у ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
ОСОБА_4 вперше вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 135 КК України, який відповідно до положень ст. 12 ч.2 КК України є злочином невеликої тяжкості, у вчинених діях вину визнає повністю, щиро кається, активно сприяла розслідуванню кримінального провадження, зобов`язується не вчиняти подібних дій, шкоду потерпілому відшкодовано та відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України не заперечує проти закриття провадження.
За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття провадження в підготовчому судовому засіданні.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання щодо речових доказів які знаходяться у матеріалах кримінального провадження підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44 , 46 КК України , ст. ст. 284 , 285 , 286, 288, 314,369 - 372 , 376 , 395, 532КПК України , суд,

ухвалив:

Заяву потерпілого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Сквира Київської області, громадянин України, з професійно технічною освітою, не одружена, працює на посаді бухгалтера в ПП «Розволожжя», на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, обвинуваченої за ст.. 135 ч.1 КК України в кримінальному провадженні № 120 0 184 від 11.05.2019 року , у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі статті 46 КК України ,
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 120 0 184 від 11.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України - закрити.
Речові докази по справі:
- туфель на праву ногу потерпілого, який поміщено до спец пакету №0005328, туфель на ліву ногу потерпілого, який поміщено до спец пакету №0005386;; металеву частину (вставку) гумового склоочисника автомобіля, який поміщено до спец пакету №03345277; фрагмент лако-фарбового покриття, який поміщено до спец пакету № 1404859; корпус дзеркала заднього виду (праве) , який поміщено до спец пакету № 0009238; шапка потерпілого, яку поміщено до спец пакету № 0010194; фрагмент дзеркала заднього виду автомобіля, який поміщено до спец пакету №0009237; гумову частину склоочисника автомобіля, яку поміщено до спец пакету № 03347196; картонний ящик з биркою №1 з відповідними написами в якому знаходяться спортивні штани чорного кольору та картонний ящик з биркою №2 з відповідними написами в якому знаходиться куртка чорного кольору, які заходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Сквирського ВП ГУНП в Київській області знищити;

-автомобіль марки ВАЗ 210990 , Державний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області від 26.06.2012, який було вилучено у ОСОБА_4 11 травня 2019 року під час огляду місце події та згідно постанови заступника начальника СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_9 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11 травня 2019 року зберігається на майданчику тимчасового утримання транспорту Сквирського ВП ГУНП в Київській області - повернути ОСОБА_4 ;
Відповідно до ч. 1 ст. 532 КПК України ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1