печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яке подано в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001043, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2020, на майно, -

В С Т А Н О В И В :

06.04.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке подано в інтересах ОСОБА_4 , яке передано слідчому судді ОСОБА_1 07.04.2020, про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2020 року у кримінальному провадженні № № 0001043, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2020, що накладений в межах суми заявленого цивільного позову в розмірі 2 540 000,00 доларів США (по курсу НБУ станом на 17.03.2020 становить 69 482 400 грн.), а саме на корпоративні права ТОВ «Аксіома» (), місцезнаходження: 61058, Харківська обл., місто Харків, вулиця Данилевського, будинок 18, що належать, окрім іншого і ОСОБА_4 .
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що кримінальне провадження, в рамках якого застосовувався арешт вже закрито, тому у подальшому застосуванні такого заходу відпала потреба, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує скасування такого арешту.
У судове засідання представник заявника не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.
Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.
Наряду з вказаним, 16.04.2020 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого у кримінальному провадженні № 0001043 ОСОБА_6 зі змісту якого вбачається, що на даний момент в рамках кримінального провадження № 0001043, в межах якого накладено арешт на майно заявника, здійснюється досудове розслідування, на підтвердження чого надав постанову прокурора про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0001043.
Частиною 2 статті 174 КПК України передбачено, що про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001043 від 05.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/11398/20-к від 17.03.2020 у кримінальному провадженні № 0001043 накладено арешт в межах суми заявленого цивільного позову в розмірі 2 540 000,00 доларів США (по курсу НБУ станом на 17.03.2020 становить 69 482 400 грн.), окрім іншого на корпоративні права ТОВ «Аксіома» (), місцезнаходження: 61058, Харківська обл., місто Харків, вулиця Данилевського, будинок 18, що належать, окрім інших і ОСОБА_4 .
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника ОСОБА_4 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Як вбачається, з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2019 року при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки є співмірною розміру завданої шкоди.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).
При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.
При дослідженні слідчим суддею матеріалів клопотання про скасування арешту майна встановлено, що в обґрунтування підстав для скасування арешту майна заявник вказав, що кримінальне провадження № 0001043, в рамках якого застосовувався арешт вже закрито, тому у подальшому застосуванні такого заходу відпала потреба, проте дані доводи під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження, так як під час судового розгляду вставнолено, що 14.04.2020 постановою прокурора скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001043.
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, заявником не доведено жодного аргументу наведеного в клопотанні, а відтак доводи клопотання про скасування арешту слід визнати як безпідставні, такі що не базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для його задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2, 22, 26, 106, 92, 98, 167, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке подано в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001043, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2020, на майно.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1