справа № 462/7370/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0003597 від 03 жовтня 2018 р. разом з обвинувальним актом про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_5
встановив:

ОСОБА_3 02.10.2018 р. близько 20.00 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, із приміщення коридору вказаної квартири таємно викрав мобільний телефон марки «Prestigio Wise G3», вартістю 1359 грн. (без ПДВ), що належить ОСОБА_6 та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК Україн

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 02.10.2018 року близько 20.00 год. перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю стороннього нагляду, із приміщення коридору вказаної квартири таємно викрав мобільний телефон марки «Prestigio Wise G3» і покинув місце вчинення крадіжки. Матеріальну шкоду відшкодував. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), доведена повністю і його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчинений умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк. 20), на обліку в КЗ ЛОР "ЛОМЦП та ТУ" не перебуває (а.с.23), в психоневрологічному диспансері перебуває на обліку (матеріали кримінального провадження, арк. 24), згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, арк. 26).

Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора та думку потерпілої, ОСОБА_6 , викладену письмово у заяві, яка жодних претензій до обвинуваченого немає і щодо питання про призначення покарання покладається на розсуд суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1