ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №:11-кп/818/3183/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з участю їхнього захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , без участі інших учасників, а саме потерпілого, належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова від 09 09 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 09 09 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В час відбуття покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , призначеного судом, зараховано час перебування їх під вартою в умовах СІЗО під час попереднього ув`язнення та судового слідства.

Долю речових доказів визначено відповідно до ст. 100 КПК України.

Позов ТОВ «Нова пошта» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ТОВ «Нова пошта» суму у відшкодування майнових збитків у розмірі 15475 грн., враховуючи сплачені кошти на суму 27525 грн. згідно представлених квитанцій.

Зі згоди заставодавця ОСОБА_11 суму застави у розмірі 15475 грн. звернуто судом на виконання вироку в частині майнового стягнення на користь ТОВ «Нова пошта» у відшкодування позовних вимог.

Повернуто внесену заставу у розмірі 37385 грн. заставодавцю ОСОБА_11 після закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 скасовано та звільнено з-під варти в залі суду, з обранням відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, з покладенням певних обов`язків.

Вищевказаним вироком встановлено, що 23 лютого 2018 року, приблизно о 18-45 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, знаходячись на сходовій клітині третього поверху під`їзду, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 4-В, маючи спільний злочинний умисел та заздалегідь обумовлений план злочинних дій, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою спільного особистого незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, дочекавшись кур`єра «Нової пошти» ОСОБА_13 та шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень, які не були небезпечними для життя та здоров`я потерпілого, у виді одного удару в обличчя ОСОБА_7 , поваливши потерпілого на підлогу, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 нанесли по 1-2 удари ногами по тулубу та по голові, спричинивши потерпілому, згідно висновку експерта № 09-1441/2018 від 07.03.2018 року синець на голові. Згідно висновку експерта винець відноситься до легких тілесних ушкоджень, за механізмом вказане ушкодження утворилося від удару чи удару здавлення, та могло бути отримано за 6-12 діб до огляду. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи мобільним телефоном Iphone X, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 195 від 06.03.2018 року становить 43050 гривень. Разом із викраденим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню ст. 75 КК України та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років.

Вказує, що судом при призначенні покарання не було враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин із застосуванням насильства та у групі з ОСОБА_8 , який тривалий час ухилявся від слідства та якого притягнено до кримінальної відповідальності за ст. 408 КК України.

У зв`язку з чим вважає, що призначенні засудженим покарання не відповідають загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених внаслідок м`якості.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинувачених та їх захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з оскаржуваного вироку фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, що позбавляє учасників судового провадження права оскаржувати їх.
Колегія суддів погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки останні вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

В ході перевірки доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує вимоги статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Приймаючи рішення про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання суд першої інстанції зазначених вимог дотримався, врахувавши, що обвинувачені хоча і скоїли тяжкий злочин, проте лише за одним епізодом, у скоєному щиро розкаялися, визнали цивільний позов потерпілого та вибачилися перед останнім, частково відшкодували цивільний позов, відсутність у потерпілого претензій буд-якого характеру.
Судом враховано також і конкретні індивідуальні дані щодо кожного з обвинувачених, а саме те що ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, працевлаштований в ТОВ «НДІП «Східбудпроект» з 16.07.2018 року на посаді техніка з архітектурного проектування, з його слів проживає цивільним шлюбом та має на утриманні малолітню дитину; ОСОБА_8 раніше не судимий, з 2010 по 2014 роки перебував на військовій службі в якості інспектора прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одружений, проживає за місцем реєстрації у м. Харкові з сім`єю (матір`ю).

Враховуючи встановлені обставини та характеризуючі обвинувачених дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо виду та розміру покарання та вважає його необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та попередження вчинення ними нових злочинів.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на таку обтяжуючу покарання обставину, як притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ст. 408 КК України, то колегія суддів вважає її безпідставною та належним чином не обґрунтованою, оскільки на її підтвердження апелянтом не було надано жодних доказів.

Так, судом першої інстанції, під час ухвалення вироку, вже було надано оцінку тому факту, що відносно ОСОБА_8 направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт за ч.3 ст. 407 КК України, однак станом на час розгляду справи, вироків відносно ОСОБА_8 не ухвалювалося.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може підлягати кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена в законному порядку і встановлена в обвинувальному вироку суду.

Це положення співвідноситься з нормами п.3 ст. 129 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили

З огляду на викладене, констатації підлягає той факт, що остаточно винність особи у вчиненні кримінального правопорушення встановлюється обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили у встановленому законом порядку і саме до цього моменту особа вважається невинуватою у вчиненні злочину.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави вважати ОСОБА_8 притягненим до кримінальної відповідальності та давати оцінку цьому факту, як обставині, що обтяжує покарання відсутні.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2019 року по справі щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4