Провадження №1-кп/523/665/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Суворовського районного суду міста Одеси знаходиться обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що матеріальні збитки відшкодовані обвинуваченими майже в повному обсязі, просила застосувати відносно них більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 тому, що прокурором не доведено та не обґрунтовано жодного ризику, натомість на її думку у обвинуваченого наявне місце мешкання, він позитивно характеризується, має захворювання, в зв`язку з чим просила змінити запобіжний захід на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також вважала, що прокурором не доведено та не обґрунтовані жодні ризики, в зв`язку з чим заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останній відшкодував матеріальні збитки, не має наміру переховуватись від суду, має постійне місце мешкання в місті Одесі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обвинувачені підтримали захисників, просили застосувати відносно них запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до положень ст.331 ч.1,2 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», та згідно п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути загальними й абстрактними, мають підтверджуватися фактичними даними, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Також відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як серед всього іншого, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що регламентовано пунктом «с» ст. 5 Конвенції.

Наряду з наведеним, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, статтею 17 КПК України про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З огляду на п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Таким чином, беручи до уваги клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу, суд, вислухавши думку потерпілої, яка вважала можливим змінити обвинуваченим запобіжний захід на більш м`який, враховуючи вимоги ч.3 ст.331 КПК України, підстави ст.177 КПК України, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме виходячи з обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також враховуючи той факт, що обвинувачені частково відшкодували матеріальні збитки, провину визнають в повному обсязі, мають постійне місце мешкання в місті Одесі, ОСОБА_7 перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а ОСОБА_8 має певні захворювання, в тому числі гепатит, туберкульоз, суд вважає за доцільне змінити відносно них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314, 315, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
В клопотанні прокурора ОСОБА_3 про застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Змінити запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тримання під вартою на домашній арешт строком до 17.04.2020 року, звільнивши з під варти у залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

- Не відлучатись із населеного пункту: місто Одеса, без дозволу суду.

- Повідомляти суд, про зміну свого місця проживання.

- Не відвідувати розважальні заклади та заклади де вживають спиртні напої.

- Знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 та не відлучатись у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Змінити запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з тримання під вартою на домашній арешт строком до 17.04.2020р., звільнивши з під варти у залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

- Не відлучатись із населеного пункту: місто Одеса, без дозволу суду.

- Повідомляти суд, про зміну свого місця проживання.

- Не відвідувати розважальні заклади та заклади де вживають спиртні напої.

- Знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 та не відлучатись у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Суворовський ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області для виконання, прокурору для відома.

Головуючий суддя ОСОБА_1