Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/357/20
Номер провадження 1-кс/948/73/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 смт Машівка

Слідчий суддя Машівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Машівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000059 від 20.02.2020р.

в с т а н о в и л а :

органом досудового слідства проводиться розслідування за ч.2 ст.307 КК України по факту збуту ОСОБА_6 особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, громадянину ОСОБА_7 27.03.2020р. близько 15 год. та 21.04.2020 року близько 11 год., відповідно, за 1300 грн.

22.04.2020 до суду надійшло зазначене клопотання, яке обґрунтоване тим, що 21.04.2020 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та при його особистому обшуку вилучено грошові кошти в сумі 44, 20 грн, мобільний телефону «Хуавей» ІМЕІ 1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_2 , сім-картку «Водафон ЮА» № НОМЕР_3 та розкладний ніж з сірого металу та рукояткою коричневого кольору. 21.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. З огляду на те, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає конфіскацію майна, наявні обставини, що вилучені у ОСОБА_6 речі одержані внаслідок вчинення злочину та є доходами від такого майна, тобто могли придбаватися за грошові кошти отримані внаслідок збуту наркотичних засобів, виникла необхідність у накладенні на нього арешту з підстав визначених п.п. 2, 4 ч.2 ст. 170 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, з підстав викладених у його змісті.

Підозрюваний та захисник заперечували проти накладення арешту на перелічене слідчим майно, з огляду на те, що вони речовими доказами не визнавалися, доказів отримання їх незаконним шляхом не має та відсутні підстави вважати, що вони використовувалися при вчиненні злочину. Крім цього, ОСОБА_6 зазначив, що мобільний телефон в минулому році на день народження йому подарувала сестра, сім-карти та ніж він придбав у магазині восени 2019 року, а відтак бажає, щоб вказані речі йому повернули. Також повідомив, що після продажу наркотичних засобів отримав 1300 грн з яких 1200 грн віддав борг, а за 100 грн придбав у магазину горілку та цигарки, в цілому вважає, що вилучені в нього кошти в розмірі 40 грн точно були його особистими.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши документи провадження, дійшов такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що підставі рапорту начальника СКП Машівського ВП ОСОБА_8 від 19.02.2020р. про отримання оперативної інформації, що один з мешканців Машівського району займається збутом наркотичних засобів були внесені відомості до ЄРДР № 0000059 від 20.02.2020р., з правовою кваліфікацією ст. 307 ч.2 КК України (а.с. 3-4).

21.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 10).

Цього ж числа його було затримано в порядку ст. 208 КПК України та під час особистого обшуку вилучено грошові кошти в сумі 44, 20 грн, мобільний телефону «Хуавей» ІМЕІ 1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_2 , сім-картку «Водафон ЮА» № НОМЕР_3 та розкладний ніж з сірого металу та рукояткою коричневого кольору (а.с. 5-7).

Згідно ч.3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу, тобто за участю понятих.

Частиною 1 ст. 168 цього Кодексу передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Отже, з огляду на викладене, вилучене при особистому обшуку майно у підозрюваного ОСОБА_6 під час затримання є тимчасово вилученим майном.

Як на підставу арешту майна слідчий послався на п.п. 2, 4 ч.2 ст. 170 КПК України, відповідно до яких арешт майна допускається з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Натомість в судовому засіданні не встановлено підстав для пред`явлення цивільного позову, що підтвердив в судовому засіданні слідчий, а відтак посилання на арешт майна з підстав викладених у п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України, з метою відшкодування шкоди, є необґрунтованим.

Крім цього, оскільки у своєму клопотанні слідчий не посилався на п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, тобто як на підставу арешту майна - можливу конфіскацію майна як виду покарання, а тому правових підстав для вирішення питання про арешт майна з цих підстав суд не має.

Даючи оцінку доводам клопотання про арешт майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, суд зазначає наступне.

За змістом ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно … підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого.

Так, відповідно до ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкцією ч.2 ст. 307 КК України визначено, що до винної особи застосовується покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що спеціальна конфіскація вилучених у підозрюваного речей може бути застосована на підставі ст. 96-2 КК України, оскільки мобільний телефон був заздалегідь пристосований до вчинення злочину, так як за його допомогою підозрюваний тримав зв`язок з метою реалізації наркотичних засобів, вилучений ніж потребує дослідження для з`ясування питання віднесення його до холодної зброї, а кошти могли бути отримані за результатами реалізації наркотичних засобів, що потребує перевірки.

На підтвердження цього, стороною обвинувачення надано протокол допиту свідка ОСОБА_9 , яка вказала, що 21.04.2020 року близько 13.00 год. ОСОБА_6 розрахувався з нею грошовою купюрою номіналом 100 грн, а вона дала йому здачу 30 грн (а.с. 14).

Відповідно до пп.1, 4 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно ч.7 ст. 237 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

Отже, даючи оцінку доводам клопотання, суд дійшов висновку, що з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України за які передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, він відноситься до категорії умисних злочинів, вилучений у нього мобільний телефон з сім-картами міг бути використаний як засіб для вчинення злочину, грошові кошти могли бути одержані внаслідок вчинення злочину, а ніж може відноситися до холодної зброї та підлягає дослідженню, що свідчить про існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що це майно підлягатиме спеціальній конфіскації у підозрюваного, а тому клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно слід задовольнити з підстав, визначених п.2 ч.2 ст. 170 КПК України, що буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 - 175 КПК України

у х в а л и л а :

клопотання слідчого СВ Машівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000059 від 20.02.2020р. задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до скасування у визначеному законом порядку, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, а саме:

-грошові кошти в сумі 44, 20 грн;

-мобільний телефон «Хуавей» ІМЕІ 1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_2 ;

-сім-карту «Водафон ЮА» № НОМЕР_3 ;

-розкладний ніж з сірого металу та рукояткою коричневого кольору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1