Справа № 199/422/20
ВИРОК
іменем України

19 травня 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0002741 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2019, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб, зареєстрованого і проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
представник потерпілого ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3
захисник - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 12.11.2019 року близько 17.30 годин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним АТ «СК АРКС» м.Київ вул. Іллінська 8, рухався в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпро по пр. Слобожанському з боку пр. Мануйлівського в напрямку вулиці Новоселівської.

Під час руху ОСОБА_3 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед зміною напрямку свого руху ліворуч для виїзду на зустрічну смугу руху не переконався в тому, що це буде безпечним та своїми діями він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрям руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та в районі електроопори № 457 по пр. Слобожанському зіткнувся з автомобілем «Фіат» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який належить ОСОБА_9 та рухався у зустрічному напрямку, після чого автомобіль «Пежо» р.н. НОМЕР_1 продовжив свій некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який належить ОСОБА_5 та рухався у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми кінцівок, синця на задній поверхні правого ліктьового суглобу, травми правого колінного суглобу, масивної рваної рани на передній поверхні правого колінного суглобу, крайового перелому голівки правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, перелому верхнього полюсу наколінника з задовільним стоянням уламків, закритого перелому п`яткової кістки ліворуч з задовільним стоянням уламків, синця в області лівої п`ятки, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, у якому йдеться про те, що «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання якого, згідно висновку судово-автотехнічного експерта перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися в порушенні ним Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 .
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений, пояснив, що він дійсно 12.11.2019 року близько 17.30 годин керував службовим автомобілем «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить АТ «СК АРКС». Рухався він у місті Дніпрі по пр. Слобожанському з боку пр. Мануйлівського в напрямку вулиці Новоселівської. Через свою неуважність, змінив напрям руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем «Фіат» р.н. НОМЕР_2 , після чого автомобіль «Пежо» під його керуванням продовжив свій некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , в наслідок чого, останньому були спричинені тілесні ушкодження.

Одночасно просив суворо не карати, та не позбавляти його водійських прав.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується показами у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 та письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Як вказав потерпілий ОСОБА_5 , 12.11.2019 року близько 17.30 годин він їхав з роботи на своєму автомобілі «ЗАЗ» р.н. НОМЕР_3 у місті Дніпрі по пр. Слобожанському з боку пр. Мануйлівського в напрямку вулиці Новоселівської. Потім його автомобіль вдарив автомобіль «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 .
В наслідок ДТП, від дій обвинуваченого йому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, він тривалий час проходив курс лікування та реабілітації. При цьому станом на день розгляду справи ОСОБА_3 частково добровільно відшкодував спричинену шкоду, тому, обвинуваченому повинно бути призначене покарання у виді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами.
Так, відповідно протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 12.11.2019 року за участю понятих було зафіксовано ділянку дороги та складено схему ДТП з фото таблицею, а саме місто Дніпро проспект Слобожанський е/о 457 де сталося зіткнення ТЗ. Пошкодження дорожнього покриття не виявлено. Дорожнє покриття загальною шириною 14.2 м., призначено для руху у двох напрямках. Дорожня розмітка 1.3,1.5, Світлофором не регулюється. Загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія - необмежена. Пора доби темна, освітлена міським електроосвітленням.

У відповідності до довідки КЗ «Міська клінічна лікарня №16» ДМР №383, 12.11.2019 року ОСОБА_5 отримав забій легких тканин голови, закритий перелом головки малогомілкової кістки, закритий перелом надколінника, закритий перелом лівої п`яткової кістки.

Відповідно до постанови слідчого від 13.11.2019 автомобілі «ЗАЗ» р.н. НОМЕР_3 , «Фіат» р.н. НОМЕР_2 , «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , - визнано речовими доказами.

Відповідно до ухвал слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2019, 22.11.2019, 21.11.2019 накладено арешт та заборонено користування та розпорядження автомобілями: «ЗАЗ» р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 ; «Фіат» р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 ; «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить АТ «СК АРКС».

Відповідно до Наказу №136-О від 26.06.2018, Приватним Акцонерним Товариством «Страхова Компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» ОСОБА_3 надано право водіння легковим автомобілем Peugeot 508 держ. № НОМЕР_1 - у зв`язку із необхідністю оперативного вирішення виробничих питань.

За результатми Висновку експерта №3800е від 19.12.2019, у ОСОБА_5 , за даними медичної документації та при огляді виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми кінцівок, синця на задній поверхні правого ліктьового суглобу, травми правого колінного суглобу, масивної рваної рани на передній поверхні правого колінного суглобу, крайового перелому голівки правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, перелому верхнього полюсу наколінника з задовільним стоянням уламків, закритого перелому п`яткової кістки ліворуч з задовільним стоянням уламків, синця в області лівої п`ятки, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий в постанові.
Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми кінцівок, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, що діяли зі значною силою переважно в область обох нижніх кінцівок, якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди.
За результатами Висновку експерта №11/10.1/1395 від 26.12.2019, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Фіат» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля «Фіат» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з даною ДТП.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
В діях водія автомобіля «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору могли перебувати в причинному зв`язку з настанням зазначеного зіткнення.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді обвинуваченого та потерпілого у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як такі що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку - до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки обвинувачений визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно з необережності, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на день вчинення злочину офіційно працював професійним водієм, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, не має на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, добровільно частково потерпілому ОСОБА_5 відшкодував шкоду.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами; позицію потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 , які підтримали позицію прокурора, та просили не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ; позицію обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_7 , які також просили не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, оскільки професія водія є єдиним джерелом існування як ОСОБА_3 так і його родини, про що свідчить трудова книжка останнього.
Крім вищезазначеного, суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, без призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Не призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує конкретні обставини даної справи, особу ОСОБА_3 та виходить з того, що відповідно до записів Трудової книжки ОСОБА_3 звільнений із АТ «СК АРКС» у зв`язку із карантином на всій території України. Проте, ОСОБА_3 , є професійним водієм, про що свідчить запис у трудовій книжці, та транспортний засіб є його єдиним джерелом доходу та засобом для існування, як для нього особисто так і його родини.
Крім вказаного, суд враховує ставлення ОСОБА_3 до ситуації що склалася, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілому, та зобов`язання у майбутньому добровільно відшкодувати певну шкоду. Тому суд враховує думку потерпілого в частині призначення додаткового покарання, з огляду на що суд доходить до висновку що відповідно до ст. 50 КК України у якості виховного механізму при запобіганні вчинення нових злочинів, до ОСОБА_3 не доцільно застосовувати таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призведе до втрати роботи ОСОБА_3 на посаді професійного водія, та наразі транспортний засіб є його єдиним джерелом доходу та засобом для існування.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Наведене у своїй сукупності і дало підставу суду дійти висновку про недоцільність призначення додаткового виду покарання, на думку суду, прийняття іншого рішення призведе до порушення засад виваженості та становитиме надмірний тягар для ОСОБА_3 , а втрата роботи на посаді професійного водія позбавить ОСОБА_3 та його родину засобів для існування.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800.00 (шість тисяч вісімсот ) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Скасувати арешт накладений відповідно до ухвал слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2019, 22.11.2019, 21.11.2019 якими накладено арешт та заборонено користування та розпорядження автомобілями: «ЗАЗ» р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 ; «Фіат» р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 ; «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить АТ «СК АРКС» - повернувши їх власникам.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 1570.10 гривень - висновок експерта № 11/10.1/1395 від 26.12.2019 року; одержувач платежу: УК у Чечелівському районі м. Дніпра / 24060300, код ЄДРПОУ 37989253 , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку № 4008)

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 -Почтовик

19.05.2020