Справа № 216/6835/19
Провадження № 1-кп/216/499/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0000783 від 29.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштована, незаміжня, має малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимості, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2019 року о 23:00 год. екіпаж № 352 у складі поліцейського полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та поліцейського полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які були одягнуті в «однострій» і знаходились при виконанні службових обов`язків, на підставі виклику про допомогу екіпажу № 314 прибув за адресою: вул. Алмазна, 18 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу біля магазину «АТБ».

28 квітня 2019 року приблизно о 23:18 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на паркувальному майданчику біля магазину «АТБ» по вул. Алмазній, 18 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, діючи умисно, розуміючи протиправність та суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, з особистих міркувань та не бажаючи припинити порушувати громадський порядок, демонструючи явну неповагу до авторитету державної влади, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу вищевказаних працівників патрульної поліції, реалізовуючи свій виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків, достовірно знаючи, що останні є працівниками правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, під час припинення співробітниками поліції порушення нею громадського порядку умисно спричинила:

- поліцейському полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП сержанту поліції ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден верхньої кінцівки та двох синців в області правої гомілки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 20.05.2019 року № 658 за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- поліцейському полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанту поліції ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: синця і садна в області лівого стегна, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 20.05.2019 року № 657 за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні злочину, в якому вона обвинувачується, визнала повністю і дала суду такі показання. 28 квітня 2019 року близько 22:30 год. вона разом з чоловіком, повертаючись додому з дачі, де вони відпочивали та вживали алкогольні напої, проходили біля магазину «АТБ» на вул. Алмазній у м. Кривому Розі. У той час вони побачили як машина патрульної поліції з «маячками» заїхала на паркувальний майданчик біля магазину та зупинила якусь машину. Її чоловік вирішив підійти до них і з`ясувати причину зупинки тієї машини. Працівники поліції почали відганяти її чоловіка, вона це побачила й побігла йому на допомогу. Коли підбігла до них, то почала махати ногами на поліцейську потерпілу ОСОБА_7 , остання вдарила її кийком по колінах і вона впала. Після цього до неї підбігли два чи три поліцейські, які повернули її на живіт, навалились і зав`язали руки за спиною. У той момент вона повернулась і вкусила поліцейського потерпілого ОСОБА_8 за стегно. Чи била вона ногами потерпілу ОСОБА_7 та скільки ударів їй нанесла - точно не пам`ятає. Перед цим вони вживали з чоловіком алкогольні напої на дачі, тому під час вказаних подій перебували в стані алкогольного сп`яніння, на скільки сильному сказати не може. Спочатку поліцейські просили її чоловіка відійти та не заважати їм, потім почали кричати на нього й відганяти. Тоді її чоловік обійшов зупинену поліцейськими машину та сів до неї на пасажирське сидиння біля водія, праворуч. Після цього поліцейські почали його витягати з машини та бити кийками. Вона побігла до поліцейських захищати чоловіка, коли вони витягали його з машини. Повністю визнає свою вину та щиро кається в скоєному.

Давши такі детальні показання, обвинувачена ОСОБА_3 просила не досліджувати зібрані в справі докази, оскільки вона всі фактичні обставини вчинення нею злочину визнає повністю.

Потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в яких просили призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання на розсуд суду.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілих.

З огляду на наведену вище позицію обвинуваченої та відсутність у прокурора і захисника заперечень проти цього, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу. При цьому судом детально з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини та мотивів кримінального правопорушення, тому у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, якій декілька разів було роз`яснено, що в такому випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачена систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавала всі обставини справи, її показання мають логічний характер, узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, підстав для самообмови не встановлено, у зв`язку з чим у суду не має сумнівів в її волевиявленні. Про добровільність позиції обвинуваченої та про розуміння нею правових наслідків також свідчить її письмове клопотання.

Ураховуючи викладене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченою та беззаперечно нею визнаються, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначено обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та долученої до них досудової доповіді обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимості, офіційно не працевлаштована, незаміжня, має малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується посередньо, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала й не перебуває (а.к.п. 185-207).

У пункті 4 досудової доповіді міститься висновок органу пробації про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведене при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку вчинення злочину, характер і ступень тяжкості наслідків, особи потерпілих, ставлення обвинуваченої до вчиненого, перед та пост кримінальну поведінку останньої, дані про її особу, зокрема, відсутність судимостей згідно зі ст. 89 КК України, наявність малолітнього сина, не перебування на обліках й посередню характеристику за місцем мешкання, наявність однієї пом`якшуючої та однієї обтяжуючої обставин, відповідний висновок органу пробації, а також думки потерпілих, які в своїх заявах просили призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду.

Ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи із загальних засад призначення покарання щодо законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових злочинів останній необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі.

При цьому, зважаючи на висновок органу пробації та перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченої, зокрема те, що обвинувачена свою вину у вчиненні вказаного злочину визнала повністю, щиро розкаялась, критично ставиться до скоєного, усвідомила свій негативний вчинок та обіцяє виправитись, відсутність у потерпілих матеріальних і моральний претензій до останньої, тобто наявність обставин, які значно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченої, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без реального відбування покарання, тому вважає за необхідне на підставі ст. 75 КК України звільнити останню від відбування призначеного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час такого звільнення, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину й виконає покладені на неї обов`язки.

Саме таке покарання буде адекватним та справедливим, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачена ОСОБА_3 довела своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_3 під домашнім арештом закінчився, підстав для продовження цього строку або застосування до обвинуваченої іншого запобіжного заходу судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченій її право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1