Постанова

06 липня 2020 року

м. Київ
справа № 581/489/14-к

провадження № 51-2934 ск 20
Суддя Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду

ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 20 травня 2020 року,
встановила:
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
В силу ч. 2 ст. 387 КПК України 1960 року зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 350 КПК України 1960 року в касаційній скарзі повинні зазначатися вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на її обґрунтування, конкретне прохання особи, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд касаційної інстанції вправі ухвалити відповідно до вимог ст. 396 КПК України 1960 року.
Частиною 1 ст. 398 КПК України 1960 року передбачено, що підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений у ній наводить доводи щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. 367 КПК України 1960 року є підставами для скасування або зміни вироку при перегляді справи судом апеляційної інстанції та, водночас, згідно зі ст. 398 цього Кодексу не є підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку.
Крім того, у поданій скарзі засуджений посилається лише на незаконність ухвали апеляційного суду, однак при цьому не наводить обґрунтування допущення апеляційним судом істотних порушень норм права, тобто таких, які перешкодили чи могли перешкодити постановити законне та справедливе остаточне рішення по суті справи.
Крім того, прохання, викладене засудженим в касаційній скарзі не узгоджується з вимогами ст. 396 КПК України 1960 року. Так, засуджений ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та його виправдання, однак суд касаційної інстанції не наділений правом постановляти виправдувальні вироки.
Згідно зі ст. 388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статей 350, 396, КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо вона надійде у межах строку, визначеного у статті 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (особа, яка подала скаргу, має підтвердити, що нею не пропущено цей місячний термін при повторному зверненні до суду), однак з урахуванням вимог статті 383 КПК України 1960 року.
На підставі наведеного та керуючись статтею 388 КПК України 1960 року та п. 15 розділу 11 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, -
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього для перевірки в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1