Провадження № 274/2431/19
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/288/20

17.03.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

суддів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі

секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_4

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рея Бердичівського району Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
25.04.19 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.01.19 за № 0000111.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.

Прокурор підстав для зміни або скасування запобіжного заходу не вбачає, просить продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора. Захисник просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, на даний час, як і було зазначено судовий розгляд майже завершено, обвинувачений півтора року перебуває під вартою, стан здоров`я обвинуваченого значно погіршився. Захисник підтримав позицію захисника.

Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено (перш за все і у основному), чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 28 січня 2019 року. В подальшому строк дії запобіжного заходу продовжено, востаннє 17.01.20. При обранні та продовженні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. І ухвала про застосування запобіжного заходу, і ухвала про продовження строку тримання під вартою переглядались судом апеляційної інстанції. Як було встановлено судами двох інстанцій у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням ОСОБА_7 під вартою, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ст. 178 КПК України враховано вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України; прийнято до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яким передбачено позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Прийнято до уваги, що ОСОБА_7 розлучений, на утриманні дітей не має, зловживає спиртними напоями, не працює, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зав`язків, які б утримували його за місцем постійного проживання, та дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, з чим погодилася і колегія суддів апеляційного суду.

На даний час ОСОБА_7 так і продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Його вік, майновий стан, міцність його соціальних зв`язків (в тому числі щодо наявності сестри, брата) не змінились, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині характеризуючих даних обвинуваченого. Доводи сторони захисту про погіршення стану здоров`я належними доказами не підтверджено, судом перевірялися аналогічні доводи раніше, відповідно до отриманої відповіді обвинуваченому надану належну медичну допомогу, відсутні захворювання, які унеможливлюють утримання особи під вартою, навіть після перенесеного інфаркту головного мозку, стан здоров`я обвинуваченого відносно задовільний, проти покази щодо утримання в місцях позбавлення волі наразі відсутні, перебуває під постійним наглядом медичного персоналу міської медичної частини № 8. ОСОБА_7 так і не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зловживає спиртними напоями, не працював, злочин, у якому обвинувачується, є насильницьким, потерпіла та свідки злочину мають одне місце проживання з обвинуваченим, яке звичайно, що відоме останньому, що вказує на необхідність врахування судом можливості вчинення неправомірних дій щодо них з боку обвинуваченого. Потерпіла, свідки в ході судового розгляду надали викривальні показання, потерпіла вказала, що після подій постійно боїться за своє життя та життя своїх дітей, обвинувачений, і раніше обіцяв більше її не бити, але вдарив сокирою по голові, сестра обвинуваченого погрожує їй, якщо обвинуваченого позбавлять волі, що підлягає врахуванню при оцінці продовження існування ризику вчинення неправомірних дій, для запобігання яким умов навіть цілодобового домашнього арешту недостатньо, оскільки цей запобіжний захід не зможе в повній мірі забезпечити належну поведінку обвинуваченого, запобігти ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Обвинуваченому інкримінується спроба позбавлення життя іншої людини і ця людина побоюється за своє життя у разі перебування обвинуваченого не під вартою. Заявлені при обранні запобіжного заходу ризики на даний в дійсності зменшилися (досліджені докази обвинувачення), але ступінь зменшення ризиків, в тому числі загроза покарання за скоєння замаху на умисне вбивство, до цього часу ще не є достатнього для зміни запобіжного заходу більш м`яким. Завершити судовий розгляд не вдається через неявку захисника та погіршення стану здоров`я обвинуваченого, захисник клопоче про недопит обвинуваченого у цьому судовому засіданні. Висновки органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно з принципом безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, вислухані всі учасники щодо оцінки досліджених доказів, що потребує продовження розгляду провадження, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення, як і про його правову кваліфікацію. Враховуючи дійсно наявність захворювань у обвинуваченого, суд частково задовольняє клопотання прокурора, продовжуючи строк тримання під вартою на місяць.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 369, 372, 170-174, 176-199 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора задовольнити частково.

Клопотання захисника залишити без задоволення.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 (одного) місяця з дня постановлення ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ "Житомирська УВП (№ 8)".

Головуючий

Суддя

Суддя