В И Р О К
Іменем України

22.05.2020 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 ,

-ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Жашків кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 01 лютого 2018 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скибин Жашківського району Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

потерпілий - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 14 травня 2017 року, перебуваючи на території належної йому земельної ділянки АДРЕСА_1 , реалізуючи умисел, направлений на самоправство, усвідомлюючи, що насаджені плодові дерева на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_8 , йому не належать, діючи умисно, самовільно, без відповідного дозволу, перейшов на земельну ділянку ОСОБА_8 , де зрізав чотири горіхи грецькі сироростучі і п`ять слив сироростучих, належних останньому.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 значну шкоду, яка відповідно до довідки-розрахунку лісового господарства ДП «Уманське лісове господарство» згідно Постанови Кабінету міністрів України №665 від 23.07.2008р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», становить 34648 грн. 40 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.356 КК України, а саме: самоправство, тобто самовільне вчинення дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, що заподіяли значної шкоди інтересам громадянина.

У підготовчому засіданні потерпілий ОСОБА_8 подав до суду цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 47339 грн. 21 коп. матеріальної шкоди, 25000 грн. 00 коп. моральної шкоди та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1500 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав та суду пояснив, що дійсно зрізав два горіхи, тому що вважав, що ці дерева ростуть на його земельній ділянці. Слив і черешні не було. Черешня згоріла до того. Дерева знаходилися на межі. Сусіди сказали прибрати дерева, щоб не було гілля. Він і прибрав. Свою земельну ділянку він придбав у 2016 році вже приватизовану. ЇЇ ще у 2012 році приватизував попередній власник ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_4 передавали земельну ділянку, то сказали, що горіхи належали ОСОБА_9 . ОСОБА_4 звертався до голови села з проханням, щоб приїхала комісія. Потерпілий ОСОБА_8 приватизував свою земельну ділянку у 2019 році. Був представник із земельного відділу, переміряв земельну ділянку. Дерева знаходилися на межі між його земельною ділянкою та потерпілого.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який у ході судового розгляду пояснив, що до нього подзвонив брат, який живе у батьківській хаті у с. Скибин, і сказав, що на його городі хтось ріже бензопилою дерева. Він взяв двох синів і приїхав до обійстя. На городі ОСОБА_4 разом зі своїм сином та тестем різав дерева. Одне дерево було близько 25 метрів висотою. На другий день потерпілий визвав адвоката ОСОБА_10 та голову села. Потерпілий сказав до ОСОБА_4 : «Ти винен, сплати мені і розійдемося». ОСОБА_4 відмовився, сказав - тільки через суд. Було дві купи нарізаних колод. Сливи окремо і черешня окремо. Зрізав чотири горіхи і п`ять слив. Черешню зрізав і спалив. Одну черешню поламало вітром. Городи ОСОБА_4 та ОСОБА_8 суміжні, без огорожі, розділені межею. Потерпілий приватизував земельну ділянку недавно. Горіхи потерпілий привозив із станції у Млієві і садив сам на своїй земельній ділянці. На земельній ділянці ОСОБА_4 дерева не росли;
-показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив у суді, що 14.05.2017р. його батькові ОСОБА_8 повідомили, що ОСОБА_4 , його тесть і син зрізають сад у домоволодінні його батьків. Приїхавши на місце, вони побачили порізані колоди. Це було близько обіду. На земельній ділянці були зрізані чотири горіхи та сливи. Дерева росли за межею на відстані близько одного метра. Коло межі є рівчак. Зрізані дерева лежали поза рівчаком і добре було видно пеньки. Два горіхи були порізані і перенесені, два горіхи звалені, а зрізані сливи лежали на купі.;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , даними у суді та аналогічними за своїм змістом показанням свідка ОСОБА_11 ;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив у суді, що працював з ОСОБА_4 , стосунки з останнім нейтральні. ОСОБА_8 є його рідним братом. У той день було надворі тихо і раптом почали тріщати дерева. Зі свого подвір`я він побачив, що троє чоловіків ріжуть дерева на земельній ділянці брата. Про вказане свідок повідомив свого брата по телефону. Доповнив, що межа між земельними ділянками була широка, по ній люди ходили на роботу. Було близько десяти дерев та були пеньки.;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив у суді, що з ОСОБА_4 і ОСОБА_8 знайомий, стосунки нормальні. Він виїжджав на місце події в якості депутата в складі комісії, щоб розібратися у ситуації зі зрізаними деревами. Комісія все задокументувала і склала акт. Присутній був тільки ОСОБА_8 , ОСОБА_4 не було. ОСОБА_8 визначав, які дерева були зрізані.;

-письмовою заявою ОСОБА_8 від 29.09.2017р. про вчинене кримінальне правопорушення (а.к.п. 83);
-протоколом огляду місця події від 26.10.2018р., план-схемою та з фототаблицею зображень (а.к.п. 88-95);
-відомостями обчислення шкоди, заподіяної самовольною вирубкою дерев (до ступеня припинення росту) по вул.Шевченка 54 с.Скибин Жашківського району та переводу діаметрів пнів в діамерти дерев на висоті грудей (1,3 м) самовільною рубкою дерев до ступеня припинення росту по АДРЕСА_1 (а.к.п.96-97);
-зведеною відомістю матеріально-грошової оцінки лісосіки від 02.06.2017р. (а.к.п.98);
-актом комісії від 15.05.2017р.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також урахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , оскільки ці показання підтверджені дослідженими безпосередньо у судовому засіданні іншими доказами.
Так, потерпілий дав свідчення, згідно яких обвинувачений своїми умисними діями спричинив йому значну шкоду, яка згідно довідки-розрахунку лісового господарства ДП «Уманське лісове господарство» згідно Постанови Кабінету міністрів України №665 від 23.07.2008р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», становить 34648 грн. 40 коп.

Невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, суд оцінює критично та розцінює як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його показання у цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони у своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
При призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не установлено.

Призначаючи покарання, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проте скоїв умисний злочин, а тому вважає, що його виправлення можливе при призначенні покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції ст.356 КК України.

При цьому, із урахуванням положень ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, оскільки з дня вчинення злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Щодо цивільного позову, слід зазначити наступне.

Оскільки предметом позову є особисті немайнові та майнові відносини(цивільні відносини), які регулюються Цивільним законодавством, цивільний позов підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Що стосується спричиненої матеріальної шкоди.
Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
До матеріалів цивільного позову потерпілий ОСОБА_8 додав висновок товарознавчого дослідження від 07.06.2018р., згідно якого матеріальний збиток завданий йому в результаті пошкодження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , становить 47339,21 грн.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Нормою частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При дослідженні висновок товарознавчого дослідження від 07.06.2018р., установлено, що в ньому не зазначено, що експерт ОСОБА_15 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.
За приписами ч.7 ст.102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Частиною 6 ст.106 ЦПК України визначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Згідно з ч.5 ст.106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Згідно ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, наданий позивачем висновок товарознавчого дослідження оцінювачем ОСОБА_15 від 07.06.2018р. не може бути визнаний належним та допустимим доказом,оскільки він складений з порушенням порядку, встановленого законом, а томусуд не бере його до уваги як доказ.
Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019р. у справі №522/1029/18.
При визначенні розміру спричиненої потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди, суд бере до уваги довідку-розрахунок лісового господарства ДП «Уманське лісове господарство», в якій спричинена матеріальна шкода, згідно Постанови Кабінету міністрів України №665 від 23.07.2008р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», становить 34648 грн. 40 коп.

Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 34648 грн. 40 коп.
Що стосується моральної шкоди.
Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати:
- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Також визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від:
1) характеру правопорушення;
2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації;
3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування;
4) інших обставин, які мають істотне значення.
Під час визначення розміру відшкодування також обов`язково дотримуватися принципів розумності і справедливості.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з п.5 ч.2 вказаної Постанови, доведенню підлягають:
1) наявність моральної шкоди;
2) протиправність діяння її заподіювача;
3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача;
4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Приймаючи до уваги те, що потерпілим ОСОБА_8 жодних доказів, які б підтверджували ступінь спричинених моральних страждань, вказаних у позовній заяві, надано не було, враховуючи норми цивільного законодавства, а також проаналізувавши ситуацію, що склалася, суд дійшов до висновку, що заявлений розмір моральної шкоди в сумі 25000 грн. є завеликим, а тому підлягає частковому задоволенню на суму 2000 грн.
Судові витрати, понесені потерпілим ОСОБА_8 на отримання правничої допомоги при подання цивільного позову до суду у розмірі 1500 грн. 00 коп. відповідно до квитанції б/н від 02.04.2019р., наявної у матеріалах цивільного позову, підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь потерпілого.

Речові докази відсутні.

Керуючись п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.23, 1166 ЦК України, ст.ст.76, 77, 78, 80, 81, 89, 102, 106, 110 ЦПК України, ст.ст.49, 74 КК України ст.ст.369-371, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 34648 (тридцять чотири тисячі шістсот сорок вісім) гривень 40 копійок; моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а також витрати за правничу допомогу, понесені при подання цивільного позову до суду, у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_16