Справа №635/1170/20
Провадження № 1-в/635/184/2020
У Х В А Л А

02 березня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм в ФОП ОСОБА_6 , одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання в порядку статті 81 КК України, -

в с т а н о в и в:

21 лютого 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання в порядку статті 81 КК України.

В судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 проти задоволення клопотання засудженого не заперечувала.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_5 клопотання засудженого ОСОБА_4 підтримав та просив звільнити засудженого умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, вказуючи на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому немає перешкод для застосування до нього відповідної заохочувальної норми.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника виправного центру та засудженого ОСОБА_4 , оглянувши матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

У відповідності до ухвали апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року, вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року відносно ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати і призначити новий судовий розгляд цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, на лікування в сумі 59 768,04 гривень, на посилене харчування в сумі 1500 гривень, на витрати з правничої допомоги в сумі 3500,00 гривень, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 60000,00 гривень. Даним рішенням також стягнуто на користь держави з ОСОБА_4 судовий збір у сумі 1247,68 гривень.

На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 27 травня 2019 року засудженому ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі призначену вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року, більш м`яким у виді обмеження волі на 3 роки 02 місяці 25 днів.

Як вбачається із характеристики на засудженого ОСОБА_4 , останній в місця позбавленні волі знаходиться з 22.08.2017. Під час тримання в Харківському слідчому ізоляторі характеризувався позитивно, режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 27.09.2017 відбував покарання в державній установі «Божківська виправна колонія (№16)», де був працевлаштований різноробом виробничої зони установи. До праці ставився сумлінно, проявляв розумну ініціативу. За час відбування покарання характеризувався позитивно. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці був заохочений 3 рази, стягнень не мав. З 07.06.2019 відбуває покарання у Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» За час відбування покарання характеризується позитивно, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має 1 заохочення, стягнень не має. Відповідно до статті 60 КВК України не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд., використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Бере участь в організації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує заплановані заходи, читає духовну літературу. Відповідно до статті 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки із рідними шляхом листування, побачень, телефонних розмов. Отримує посилки, передачі.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, підписаної начальником відділення соціально-виховної та психологічної служби ОСОБА_5 02.03.2020, засуджений ОСОБА_4 стягнень за період відбування покарання не має, всього чотири рази заохочувався, зокрема, за 2018 та 2019 роки тричі заохочувався рішеннями дисциплінарної комісії установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, а у 2020 рокі начальником установи був заохочений за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

У відповідності до довідки за вих.№14/035 від 04.02.2020, видана начальником сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головним бухгалтером державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_9 , встановлено, що 22 листопада 2019 року до установи для виконання надійшла постанова (ВП 58325375) від 19.11.2019 про утримання коштів з ОСОБА_4 , 1963 р.н., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Так, з листопада по грудень 2019 року із заробітної плати ОСОБА_4 на сплату боргу потерпілій утримано та перераховано 1458,92 гривень. Згідно поданої заяви з особистого рахунку засудженого утримано кошти на сплату судових витрат в сумі 521,00 гривень.

Із довідки за вих.№14/037 від 04/02/2020 за підписом головного бухгалтера державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_9 вбачається, що засудженому ОСОБА_4 з серпня 2019 року по грудень 2019 року нараховувалась заробітна плата за роботу на контрагентських об`єктах.

Відповідно до частини другої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Суд не приймає до уваги доводи засудженого стосовно того, що він став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже за період перебування засудженого у виправному центрі ним отримано лише одне заохочення, три інших заохочення були вже враховані в ході вирішення в порядку статті 82 КК України питання про заміну покарання на більш м`яке. Тим паче, що у виправному центрі засуджений перебуває лише з липня 2019 року. Тенденція отримання засудженим заохочень розцінюється як прояв поведінки засудженого, яка свідчить про те, що він став на шлях виправлення, проте без наявності інших обставин, не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Відтак, оцінюючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 судом враховано, що відносно останнього питання про застосування умовно-дострокового звільнення вирішувалось на засіданні комісії державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» від 12 лютого 2020 року (витяг з протоколу №4), за результатами якої комісія прийшла до висновку, що засуджений не довів свого виправлення. Також, лише з листопада 2019 року засуджений розпочав вчиняти дії направлені на погашення сум матеріальної та моральної шкоди, стягненої з нього на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року, як і погашення судових витрат стягнених із засудженого за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року.

При цьому, у відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Отже, враховуючи мету покарання, тенденцію задовільної поведінки засудженого, відсутність повного відшкодування завданих діянням збитків як потерпілій, так і державі, а також незначний строк перебування засудженого у виправному центрі, суд зазначає, що у даному випадку це свідчить про передчасність такого заходу як умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, з приводу того, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а фактичне відбуття 1/2 призначеного покарання та наявність заохочень є не достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого. Відтак, на разі для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого суд не вбачає підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання в порядку статті 81 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04 березня 2020 року

Суддя ОСОБА_1