Номер провадження: 11-сс/813/716/20
Номер справи місцевого суду: 523/5798/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0004502 від 09.12.2019 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.04.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 24.06.2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, однак відносно особи 22.06.2018 року спрямований обвинувальний акт до Малиновського районного суду м. Одеси за ст.ст.189 ч.2, 146 ч.2 КК України,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 ч.2, ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0004502 від 09.12.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що при розгляді клопотання прокурор довів обставини, передбачені п.1, 2 ст.194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 ч.2, ч. 2 ст. 186 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики та обставини передбачені ст.177 КПК України, однак, при цьому прокурором не доведена неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні, що визначено п.3 ст.194 КПК України.

При цьому слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 не був обізнаний, що підозрюється у скоєнні інкримінованих йому діянь, він безпосередньо не застосовував насильство до осіб, його роль була пасивною та на теперішній час органом досудового розслідування до кінця не з`ясована; на даний момент він не є судимою особою, підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, однак має постійне місце мешкання, власником якого він є, позитивно характеризується, наявні міцні соціальні зв`язків, в тому числі утриманці, він до затримання працював, ніяких даних про наявність впливу на потерпілих, свідків не зафіксовано.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 24.04.2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 та взяти його під варту в залі суду, без визначення розміру застави, у зв`язку з тим, що даний злочин вчинений із застосуванням насильства.

Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду про що свідчить те, що з місця вчинення злочину він втік, до поліції про вчинення злочину не повідомив. Підозрюваний з 05.11.2019 року перебував у розшуку та був затриманий під час проведення обшуку не за місцем мешкання. Може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки кримінальні правопорушення були вчинені з різницею в 5 днів та на розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст. 189 КК України. Також може незаконно впливати на потерпілого, який є неповнолітнім, свідків, яким відомі обставини злочину.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 15.09.2019 року приблизно о 23 годині 50 хвилин, він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 , навмисно з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном спрямований на напад, заздалегідь розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_8 підійшов до раніше незнайомого їм неповнолітнього ОСОБА_13 та погрожуючи, став демонструвати предмет зовні схожому на пістолет, в цей час ОСОБА_12 , застосовуючи до потерпілого фізичне насилля, внаслідок чого ОСОБА_13 впав на землю. В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, з метою присікти опір потерпілого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стали тримати ОСОБА_14 за його кінцівки, фіксуючи положення його тіла, в цей момент ОСОБА_12 зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок якірного плетіння довжиною 56 см, вагою 40 грамів вартістю 40000 гривень, та дістав з його кишені мобільний телефон марки «Samsung S9 Plus» в корпусі золотистого кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 вартістю 25499,86 гривень, після чого з місця скоєння злочину втекли, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 65499,86 гривень.

Крім того, 20.09.2019 року ОСОБА_8 підозрюється в тому, що за попередньою змовою з ОСОБА_10 , знаходячись біля нічного клубу «Восток», розташованому в гідропарку «Лузанівка» по вул. Миколаївська дорога в місті Одесі, наблизились до ОСОБА_15 , де ОСОБА_10 , застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого ОСОБА_10 зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок плетіння «якірне» вагою 30г вартістю 30000 грн., а також відкрито викрав з карману джинсів мобільний телефон марки «Samsung J600» імей1: НОМЕР_3 , імей2: НОМЕР_4 вартістю 5900 гривень та наручний смарт годинник марки «Xiaomi Mi Band 3» моделі XMSH05HM вартістю 1000 гривень, в цей момент ОСОБА_8 утримував потерпілого за плечі, щоб останній не чинив опору, після чого з місця скоєння злочину втекли разом з викраденим майном, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 36900 гривень.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 та ч. 5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого, та ніким з учасників не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені процесуальні порушення, допущені слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого, які тягнуть за собою безумовне скасування оскаржуваної ухвали.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя визначив строк дії ухвали до 24.06.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як убачається з матеріалів провадження повідомлення про підозру відносно ОСОБА_8 складено 30.10.2019 року, однак повідомлений про підозру ОСОБА_8 був лише 13.04.2020 року, таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчується 13.06.2020 року.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вказані обставини не врахував та визначив строк дії оскаржуваної ухвали відносно ОСОБА_8 до 24.06.2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

При вирішенні питання щодо обрання виду запобіжного заходу, апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання в Одеській області, має у власності нерухоме майно, трьох неповнолітніх дітей на утриманні, до затримання працював, є не судимою особою, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, однак які не слугували достатнім стримуючим фактором від здійснення ним протиправних дій.

Крім того, апеляційний суд враховує необхідність встановлення достатніх підстав, які вказують на існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також таких підстав, які б свідчили про можливість або неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що підозрюваний з місця вчинення інкримінованих йому злочинів зник, переховувався, був відсутній за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим перебував у розшуку протягом п`яти місяців, та був затриманий за іншою адресою.

Проте прокурором не надано жодних даних на підтвердження зазначеної ним інформації.

Натомість під час апеляційного розгляду на спростування твердження прокурора про переховування, підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник вказали на те, що підозрюваний не був обізнаний про наявність відносно нього кримінального провадження, він не переховувався, весь час проживав у будинку АДРЕСА_1 , про що зазначено й в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновки слідчого судді у частині не підтвердження прокурором обставин переховування підозрюваного від слідства та суду такими, що відповідають дійсності.

З урахуванням наведених даних щодо особи підозрюваного, апеляційний суд доходить висновку щодо доведеності у кримінальному провадженні існування незначного ступеню ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

Апеляційний суд також приймає до уваги, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх висновках, що сама лише по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На ймовірне існування ризику вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення вказує наявність на розгляді Малиновського районного суду іншого обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

На думку апеляційного суду, існування інших заявлених в клопотанні слідчого ризиків стороною обвинувачення не доведено.

Крім того, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що цілодобовий домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваного, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів враховує встановлені під час апеляційного розгляду конкретні обставини інкримінованих підозрюваному злочинів, його поведінку до та під час застосування відносно нього запобіжного заходу та дані про його особу, що вказує на можливість застосування до підозрюваного на даній стадії досудового розслідування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що стороною обвинувачення не наведено даних про порушення підозрюваним обов`язків, покладених на нього оскаржуваною ухвалою слідчого судді, яка фактично діяла на протязі близько одного місяця з часу обрання такого запобіжного заходу та відсутність таких даних в матеріалах провадження. При цьому також приймає до уваги ту обставину, що в судове засідання апеляційного суду підозрюваний з`явився та надав суду пояснення.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, тяжкість, обставини та характер інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність на даній стадії обґрунтованої підозри та існування доведених стороною обвинувачення незначного ступеню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність у підозрюваного місця проживання, перебування на утриманні неповнолітніх дітей та відсутність обставин щодо перешкоджання на даний час підозрюваним кримінальному провадженню та виконання останнім покладених на нього обов`язків, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчим суддею законно та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Будь яких даних, які б доводили протилежне прокурором апеляційному суду представлено не було.

Разом з тим, приймаючи до уваги встановлені апеляційним судом процесуальні порушення з боку слідчого судді, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановивши нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 13.06.2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004502 від 09.12.2019 року, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.04.2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.2 КК України, у кримінальному провадженні №0004502 від 09.12.2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.2 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Лиманського ВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду обчислювати з моменту її оголошення, а саме з 25.05.2020 року по 13.06.2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004502 від 09.12.2019 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4