ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 10.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, маючого середньо-технічну освіту, одруженого, працюючого сторожем в КМУ «Міська дитяча стоматологічна поліклініка», проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.07.2019 року за ст.405 ч.3, 69 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, учасника бойових дій, інваліда війни, гр.України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівців від 10 лютого 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченного ст.125 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.07.2019 року вирішено виконувати самостійно.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_9 , протягом 2014-2015 року, вважав що остання, згідно домовленості між ними, не повернула йому частину коштів, позичених протягом 2016-2018 років.

ЄУНСС 727/1222/19 провадження №11кп/822/206/20 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10 .
Вважаючи таким чином, що потерпіла ОСОБА_9 винна йому ці кошти, з метою їх повернення, 18.11.2018 року, приблизно о 19 год. 30 хв., поблизу монументу «Перемога» на площі Соборній в м.Чернівці умисно заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження. А саме, ОСОБА_8 , тримаючи ОСОБА_9 однією рукою, лівою рукою вдарив її по голові, від чого остання впала і тоді ж завдав їй ще одного удару рукою і при цьому самоправно заволодів сумкою потерпілої, в якій були гроші в сумі 702 грн.95 коп, 1 долар США, що станом на 19.11.2018 року становило 27 грн.77 коп.

На цей вирок обвинувачений ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

ОСОБА_8 в своїй скарзі просив скасувати оскаржуваний вирок і закрити кримінальне провадження на підставі ч.1 п.3 ст.284 КПК України, оскільки, на його думку, не встановлені достатні докази для доведення його винуватості і вичерпані можливості їх отримання.

Прокурор в своїй скарзі просив скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий і визнати ОСОБА_8 винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 4-х років позбавлення волі та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Обвинувачений на обгрунтування своїх вимог вказував, що судом було встановлено відсутність мети в нього на вчинення грабежу, оскільки між ним і потерпілою, яка є його колишньою дружиною, існували цивільно-правові відносини.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, в потерпілої був наявний синець в ділянці плеча, який виник від дії тупого твердого предмета. А в нього в руках тоді ніяких твердих тупих предметів не було і він потерпілій на наносив ударів. Більше того, в результаті даного конфлікту йому були заподіяні середнього ступеня важкості тілесні ушкодження і по цьому факту здійснюється досудове розслідування.

Прокурор на обгрунтування своїх вимог вказував, що досудовим слідством ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що 18.11.2018 року, приблизно о 19 год.30 хв. поблизу монументу «Перемога» на площі Соборній в м.Чернівці він побачив ОСОБА_9 , і реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наблизився до ОСОБА_9 , схопив її за руку і почав утримувати її, пригнічуючи тим самим волю останньої до опору та став вимагати, щоб вона передала йому свою сумку, що ОСОБА_9 не зробила. При цьому вона та її донька ОСОБА_11 , яка йшла разом з нею, почали кликати на допомогу.

Продовжуючи свої некзаконні дії, ОСОБА_8 , тримаючи ОСОБА_9 , лівою рукою вдарив її по голові, від чого вона впала, після цього ОСОБА_8 лівою рукою завдав ще одного удару по голові, а потім зірвав з її плеча сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 707грн.95 коп, 1 долар США, що згідно курсу НБУ станом на 19.11.2018р. складає 27 грн.77 коп, а також інші особисті речі ОСОБА_9 , які матеріальної цінності не мають. Після цього ОСОБА_8 покинув місце злочину з викраденим майном, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 730 грн.72 коп. Потерпілій ОСОБА_9 також було спричинено тілесне ушкодження у виді синця в ділянці лівого плеча по зовнішній поверхні в середній третині, що відноситься до легкитх тілесних ушкоджень.

Вказував, що вважає оскаржуваний вирок незаконним та необгрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому апелянт навів повний зміст ст.ст. 94, 370, 411 КПК України, а також вказав, що суд не взяв до уваги показання потепрпілої ОСОБА_9 , яка вказала, що ніяких коштів обвинуваченому не винна, а наявність зобов`язань перед ним грунтувалось виключно на підробленій останнім боргової розписки, яку вона ніколи не писала. Ці обставини були встановлені в суді і в задоволенні позову ОСОБА_8 до неї було відмовлено. Ще прокурор вказував, що суд не взяв до уваги показання самого обвинуваченого, де останній вказував, що сумку в потерпілої він не виривав, тілесні ушкодження їй не наносив, а лише захищався від останньої та її дочки. Також зазначав, що суд не дослідив відеозаписи слідчих експериментів, проведених з участю потерпілої ОСОБА_9 та її дочки ОСОБА_11 , де останні вказувавли як обвинувачений наносив удари потерпілій та виривав у неї сумку.

Вважає, що умисел у ОСОБА_8 був направлений на протиправне заволодіння майном потерпілої для власного збагачення.

Просив також повторно допитати обвинуваченого та потерпілу і переглянути відеозаписи проведення слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану обвинуваченим апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та задовольнити подану державним обвинувачем апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги є необгрунтовані і задоволенню не підлягають.

Підтвердженням того, що ОСОБА_8 умисно заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження є показання потерпілої, свідків, висновок судово-медичної експертизи, дані слідчих експериментів, проведених з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також інші докази, які були досліджені судом.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в суді дала показання, що 18.11.2018р., приблизно о 19 год., коли вона з дочною йшла на площу Соборну, на переході зненацька появився її колишній чоловік ОСОБА_8 , який був агресивний. Він тоді схопив її за руку, від чого в неї появився синець. Потім ОСОБА_12 вдарив її по голові кулаком, від чого вона впала на землю на коліна. Потім він став виривати в неї сумку, в якій були гроші біля 850 грн. Коли її дочка стала захищати, наносячи тому удари сумкою по спині, обвинувачений вдруге наніс їй удар рукою. Вже пізніше вона бачила свою сумку в обвинуваченого. На її крики ОСОБА_8 затримали незнайомі їй хлопці.

Також пояснила, що в 2014 році, коли вона перебувала в шлюбі з обвинуваченим, в її дочки був кредит в банку і обвинувачений на її прохання своїми власними коштами погасив заборгованість її дочки перед банком. Також їй відомо, що дочка пересилала обвинуваченому періодично кошти і повернула останньому позичені в того кошти в еквіваленті біля 900 євро. А в 2016 році ОСОБА_8 звернувся з позовом до неї в суд про стягнення з неї коштів і було ухвалено рішення на його користь, але в подальшому це рішення суду було переглянуто і в задоволенні позову обвинуваченого було відмовлено.

Свідок ОСОБА_11 дала аналогічні показання, що і потерпіла про обставиви вчинення дій обвинуваченим щодо ОСОБА_9 , а також підтвердила, що їй було відомо про боргові зобов`язання її матері та сестри перед обвинуваченим, але деталі тих стосунків їй невідомі. Також вказала, що її сестра в березні 2019 року приїжджала в Україну, зустрічалась з ОСОБА_8 і повернула тому якісь кошти, але скільки саме, не говорила. Також сестра їй говорила, що домовилась з ОСОБА_8 і той більше не буде чіпати їхню маму.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що восени 2018 року, перебуваючи поблизу пам`ятника неподалік вул.Головної в м.Чернівці, почув крик жінки про допомогу і побачив обвинуваченого, який біг. Коли той спіткнувся, він його затримав. В обвинуваченого тоді при собі була жіноча сумку. Тоді ж до них підійшли дві жінки і одна з них сказала, що то її сумка, а обвинувачений вдарив її в обличчя і вирвав сумку. В тієї жінки була припухність обличчя. Ще та жінка говорила, що обвинувачений то її колишній чоловік, який її переслідує. Сам обвинувачений також говорив, що та жінка є його колишньою дружиною і заборгувала йому 1000 доларів США.

Свідок ОСОБА_14 дала суду аналогічні показання, що і свідок ОСОБА_13 та додала, що потерпіла тоді говорила їм, що затриманий є колишнім її чоловіком, перебував в зоні АТО і в нього, напевно, щось сталось з психікою.

З висновку експерта №105втор. від 219.11.2018 року вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 виявлено синець в ділянці лівого плеча по зовнішній поверхні в середній третині. Виявлене тілесне ушкодження виникло в результаті дії твердого тупого предмету, можливо внаслідок нанесення удару рукою стрононньої особи, по строку та обставинам може відповідати вказаному в фабулі ухвали суду, і відноситься до Легких тілесних ушкоджень. Майлоімовірно виникнення даного тілесного ушкодження внаслідок падіння з положення стоячи. (т.1 а.с.28-29)

Аналіз наведених доказів вказує про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про умисне заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 . Легкого тілесного ушкодждення.

Твердження обвинуваченого про те, що він не заподіював потерпілій тілесні ушкодження, оскільки не наносив ОСОБА_9 ударів і в нього не було в руках сторонніх твердих тупих предметів, якими міг скористатися для нанесення ударів, може бути обраним ним способом захисту з метою ухилитися від відповідальності, оскільки його заперечення повністю спростовуються в цій частині наведеними у вироку суду та цій ухвалі доказами.

А тому апеляційні вимоги обвинуваченого є необгрунтовані і в задоволенні його скарги необхідно відмовити.

Що стосується тверджень прокурора про незаконність оскаржуваного вироку в частині кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вони є безпідставні, суперечать дійсним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

Так, обвинувачений в суді дав показання, що на прохання потерпілої ОСОБА_9 в 2013 році він забрав в банку свої кошти в сумі 2700 доларів США і передав останній для погашення боргу її доньки. Пізніше потерпіла в кілька прийомів повертала йому кошти по 100 та 200 доларів США, але основна сума боргу залишилась неповернутою. А в березні 2019 року, коли кримінальне провадження було на розгляді в Чернівецькому апеляційному суді, дочка потерпілої ОСОБА_15 повернула йому кошти в сумі 2000 доларів США.

Підтвердженням того, що між обвинуваченим, потерпілою та її дочкою ОСОБА_15 були цивільно-правові відносини, які станом на 18.11.2018 року не були вирішені між ними, є також показання свідка ОСОБА_11 в цій частині, а також показання самої потерпілої.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також показали в суді, що при затриманні ОСОБА_8 вказував на те, що потерпіла ОСОБА_9 є колишньою його дружиною і винна йому гроші в сумі 1000 доларів США.

Вказані докази свідчать про те, що в обвинуваченого ОСОБА_8 під час вчинення протиправних дій 18.11.2018 року щодо ОСОБА_9 не було корисливого мотиву і останній діяв самоправно, намагаючись частково, за рахунок майна потерпілої, повернути собі кошти, які остання та її дочка були йому винні.

А тому в діях ОСОБА_8 відсутня суб`єктивна ознака злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, оскільки той умисно спричинив ОСОБА_16 тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_17 і в його діях відсутній склад злочину, передбачений ст.186 ч.2 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст.ст. 55, 65 КК України.

Неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 обставини, що обтяжує покарання вчинення ним злочину щодо особи похилого віку, в даному конкретному випадку не свідчить про неправильність призначеного останньому покарання та незаконність оскаржуваного вироку.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 10 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя