Справа № 461/7876/19
Провадження № 1-кс/461/680/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання ОСОБА_4 про повернення застави,

встановив:

заставодавець ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про повернення їй суми застави в розмірі 153 680,00 гривень, внесеної в межах кримінального провадження №000446 від 08.05.2019 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України.

Клопотання мотивує тим, що на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2019 року про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення застави, нею було внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області №757 в ДКСУ у м. Києві, заставу в розмірі 153 680 гривень 00 копійок. Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 закінчився, орган досудового розслідування до слідчого судді з клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу не звертався, а тому ухвала припинила свою дію. Просить клопотання задовольнити та розглянути без її участі.

Слідчий в судовому засіданні клопотання заперечив. При цьому, вказав, що не готовий назвати норму КПК України, якою передбачено безстроковість запобіжного заходу у вигляді застави. Зазначив, що йому невідомі причини 6не ініціювання прокурором питання продовження строкі дії обов`язків, покладених на підозрюваного, перед слідчим суддею.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Однією із засад кримінального провадження є верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 8 КПК України).
Наведені положення кримінального процесуального законодавства повинні гарантувати не тільки права та законні інтереси підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) або потерпілого, але й інших осіб, які також залучаються до кримінального судочинства, у тому числі заставодавця.
Статтею 203 КПК України визначено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.
В ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках встановлених цим кодексом, строк на який їх покладено (ч. 2 ст. 196 КПК України).
Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів (ч.1 ст.197 КПК України).
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2019 року у кримінальному провадженні №000446 від 08.05.2019 року до підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.303 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначено розмір застави, що становить 153 680,00 гривень. У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Строк дії ухвали визначено до 04.01.2020 року.

На виконання ухвали слідчого судді від 08.11.2019 року, 11.11.2019 року ОСОБА_4 було внесено заставу в сумі 153 680,00 гривень депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області №757 в ДКСУ у м. Києві, що підтверджується платіжним дорученням ПАТ «Ощадбанк» від 11.11.2019 року.

Застава в дохід держави звернена не була.

Прокурор до слідчого судді з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_5 строку дії раніше обраного запобіжного заходу не звертався, відтак строк дії ухвали від 08.11.2019 року та обов`язків, покладених на ОСОБА_5 закінчився 04.01.2020 року.

В силу ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, з моменту внесення застави, підозрюваний є особою відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

За вимогами ч.1 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

Водночас, КПК визначає, що застава забезпечує покладені на підозрюваного відповідні обов`язки. Обов`язки покладаються лише ухвалою суду. Зі спливом строку покладених обов`язків, застава має бути повернута заставодавцю.

Аналіз положень КПК України свідчить про те, що застава, як захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід, забезпечує виключно обов`язки, які були покладені на підозрюваного відповідним судовим рішенням (ухвалою), в сукупності з обов`язком явки на виклики слідчого, прокурора, суду. Отже, правова природа походження загальних обов`язків покладених КПК України на підозрюваного, відрізняється від природи походження обов`язків покладених у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу, хоча самі обов`язки можуть бути тотожними. Так, обов`язки підозрюваного виникають з моменту набуття відповідного статусу і діють протягом усього часу перебування у ньому. Натомість обов`язки покладені на підозрюваного у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу виникають з моменту прийняття відповідного процесуального рішення (ухвали) і припиняють свою дію після закінчення строку її дії, зміни, скасування запобіжного заходу, тощо.

Відповідно до ч.11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Таким чином, утримання коштів застави за відсутності законної підстави для цього (припинення строку дії ухвали слідчого судді), порушує право власності заставодавця, внаслідок чого він позбавлений змоги реалізувати свої право на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи вимоги ч.11 ст. 182 КПК України, а також те, що на час розгляду клопотання строк дії, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України не продовжено, ухвала від 08.11.2019 року припинила свою дію, застава в дохід держави звернута не була, вважаю, що внесену заставу слід повернути заставодавцю ОСОБА_4 .

Таким чином, клопотання підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 203 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Повернути ОСОБА_4 суму внесеної нею заставина депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області №757 в ДКСУ у м. Києві, згідно платіжного доручення від 11.11.2019 року, в розмірі 153 680 гривень 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1