ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справи: 664/3255/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/432/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001507 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 28.01.2013 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна, 13.07.2018р. звільненого по відбуттю строку покарання;

засуджено:

за ч.2 ст.289 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 02.09.2018 року по 04.09.2018 року включно.

Запобіжний захід тримання під вартою з 27.02.2019 року.

Вирішено питання про речові докази.

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 02.09.2018 року близько 17:50 години, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території автомобільної стоянки супермаркету ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: Херсонська область, м. Олешки, вул. Пролетарська, 122-а, переслідуючи корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в салоні автомобілю марки «ВАЗ», модель «21102», д.р.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , за допомогою ключів, які були розміщені в замку запалювання вказаного транспортного засобу, шляхом запуску двигуна незаконно заволодів вищевказаним автомобілем, тим самим позбавив можливості користуватися ним законного користувача - ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_8 на вказаному автомобілі залишив місце вчинення злочину і розпорядився ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 ,не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації своїх дій, порушує питання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період його перебування під вартою з 02.09.2018 по 04.09.2018 року та з 27.02.2019 року по день набрання вироком законної сили.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, наведені обвинуваченим, думку прокурора про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, а вироку без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.289 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, за який він засуджений, в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Що ж до доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення за правилами один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення, зокрема, включається строк: тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України на підставі Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21.06.2017 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року.
Пунктом 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року визначено, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_8 вчинено 02.09.2018 року, тобто після набрання чинності Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», а тому вимоги попереднього Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, відповідно до якого попереднє ув`язнення зараховувалось у строк покарання за правилами один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відносно ОСОБА_8 застосуванню не підлягають, а тому доводи обвинуваченого з цього питання не грунтуються на законі.

При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що з 02.09.2018 року ОСОБА_8 було затримано у вказаному кримінальному провадженні та він утримувався під вартою з 02.09.2018 року по 04.09.2018 року до постановлення слідчим суддею ухвали про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту від 04.09.2018 року, і цей строк перебування під вартою ОСОБА_8 судом першої інстанції відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції від 18.05.2017 року було зараховано у строк відбування ним покаранняз розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. (т.1 а.п.54-72)
Також із матеріалів кримінального провадження вбачається, що у вказаному кримінальному провадженні 27.02.2019 року ОСОБА_8 було затримано, оскільки він перебував у розшуку та ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28.02.2019 року щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не змінювався під час судового розгляду.
Отже, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції від 18.05.2017 року період перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою з 27.02.2019 року до набрання вироком законної сили, йому зараховано судом у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, про що зазначено в резолютивній частині вироку про початок строку відбування покарання з 27.02.2019 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування або зміним оскаржуваного вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, зважаючи на доводи обвинуваченого, його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, в вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 січня 2020 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4