Справа № 635/8972/19
Провадження по справі №1-кп/635/26/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н ОВ И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, посилаючись на те, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки усі ризики, які існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку триманні під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця реєстрації, посилаючись на те, що одружений більше 20 років, має дорослу доньку, онуку та батька похилого віку, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв"язків. Крім того, він має у власності домоволодіння та постійні джерела доходу, переніс інсульт та має незадовільний стан здоров`я.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки дружину, доньку з онукою, 86-річного батька, який знаходиться на його утримання. Зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, можливість впливу на свідків виключена, оскільки обвинувачений визнає свою вину. Також обвинувачений ОСОБА_4 має ряд захворювань та фактично є інвалідом.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В подальшому запобіжний захід відносно ОСОБА_4 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2020 року.
Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 29 травня 2020 року.
Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою,якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Так, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу суд бере до уваги, що що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Суд також враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, а саме, що ОСОБА_4 обвинувачується у злочинах у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, незаконному зберіганні та придбанні вогнепальної зброї, що в сукупності вказує на підвищену суспільну небезпеку як самих діянь так і особи обвинуваченого, обвинувачений офіційно не працевлаштований, законних та постійних джерел доходу не має.

При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого у сукупності із тяжкістю покарання та даними про особу обвинуваченого, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину.
Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час свідки по даному кримінальному провадженню не допитані.
У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.
Також суд вважає, що у обвинуваченого продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки останній обвинувачуються у вчиненні низки умисних тяжких злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
При цьому, суд не приймає доводи захисника про те, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема і за станом здоров`я, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі і наявність родини.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, ризик продовження або повторення протиправної поведінки , суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, продовжити на шістдесят днів до 18 липня 2020 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1