Ухвала

06 липня 2020 року

м. Київ
справа № 466/4403/19
провадження № 51-3120 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 червня 2020 року щодо нього.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень

у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Зокрема касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також вимоги до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак засуджений у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим, на його думку, йому було призначено явно несправедливе покарання через суворість.
Також не наводить обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції та не вказує, у чому саме полягає незаконність оскаржуваної ухвали з огляду на положення ст. 412 КПК.
Згідно з ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд

у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте засуджений у касаційній скарзі не сформулював свою вимогу до суду касаційної інстанції у відповідності до вказаних вище положень.
Крім того засуджений у порушення вимог частин 5, 6 ст. 427 КПК, не додав

до касаційної скарги копію оскаржуваного вироку суду першої інстанції та копії касаційних скарг у необхідній кількості для надіслання всім учасникам судового провадження.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 червня 2020 року щодо нього залишити

без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3