ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/206/20 Справа № 704/848/14-к Категорія: ч. 4 ст. 187, п.6 ч. 2 ст. 115, п.6,13 ч. 2 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника в режимі

відеоконференції з Уманським

міськрайонним судом

Черкаської області ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000513 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.10.2019, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мінжир, Котовського району, Молдова, громадянин України, українець, проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 14.05.1998 року Тальнівським РС Черкаської області за ст. 215-3 ч.1, 141 ч.2, 140 ч.2, 17 ч.2, 117 ч.1, 42 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 10.09.1999 року Уманським РС Черкаської області за ст. 101 ч.1, 117 ч.1, 215-3 ч.1, 42 ч.3, ст. 43 КК України до 10 років позбавлення волі; - 22.01.2001 року Вольнянським РС Запорізької області за ст. 183-3 ч.2, ст. 43 КК України до 10 років позбавлення волі;

- 29.04.2002 року Перевальським РС Луганської області за ст. 391, 71 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі;

- 22.02.2006 року Сарненським РС Рівненської області за ст. 122 ч.1, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.08.2013 року по відбуттю строку покарання;

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 187 КК України, до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 30.10.2019, зараховано термін попереднього ув`язнення з 27.01.2014 по 29.10.2019 включно, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь Держави процесуальні витрати за проведення по справі експертиз на загальну суму 28 967,01 грн.

в с т а н о в и л а :

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, вчинив розбійний напад , поєднаний із насильством , небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій, поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, умисне вбивство з корисливих мотивів та умисне вбивство з корисливих мотивів особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , 25.11.2013 року близько 09:00 год. приїхав громадським транспортом у с. Тальянки Тальнівського району Черкаської області з метою незаконного заволодіння чужим майном мешканців вказаного населеного пункту, вийшов на зупинці громадського транспорту та рухаючись по вул. Черняховського в сторону домоволодіння № 52, де проживала ОСОБА_9 , побачив як остання вийшла із двору та пішла вулицею в протилежному відносно нього напрямку, після чого він прослідував за нею і, побачивши, що ОСОБА_9 зайшла у розташований неподалік магазин, повернувся до її домоволодіння та, близько 10-00 години, через незачинені двері проник до будинку, де став шукати грошові заощадження потерпілої, в результаті чого в одній із житлових кімнат під ліжком у металевому казані знайшов гроші в сумі 8000 гривень, які дістав з казана та поклав до пакету, що приніс з собою. В цей час до будинку увійшла ОСОБА_9 та, будучи виявленим потерпілою, яка запитала його, хто він такий і що тут робить, та при цьому загородила вихід з кімнати, утримуючи перед собою в руках дерев`яну кухонну качалку, він, діючи умисно, з метою заволодіння вказаними грошима, скоїв на останню напад, застосувавши при цьому фізичне насильство, що виразилось у тому, що, поклавши пакет з грошима на підлогу, він спочатку вихопив з рук ОСОБА_9 качалку та, узявши потерпілу двома руками за верхню частину тулуба, повалив її на підлогу і, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, наказав не рухатись та мовчати, після чого кинув поряд на підлогу качалку, а коли ОСОБА_9 відразу підвелася, знову таким же способом повалив її на підлогу. Після цього потерпіла, знаходячись на підлозі у лежачому положенні, продовжувала кричати про допомогу і він, узявши у праву руку зазначену вище дерев`яну кухонну качалку, умисно наніс нею сім ударів в область голови ОСОБА_9 та декілька ударів по верхніх кінцівках і тулубу, поки вона не припинила кричати та рухатись, після чого, залишивши там же дану качалку та забравши пакет із вказаними грошима в сумі вісім тисяч гривень, з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму. Будучи виявленою сусідами, ОСОБА_9 швидкою медичною допомогою було доставлено до Тальнівської Центральної районної лікарні, де 30.11.2013 року вона від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 505 від 02.12.2013 року, своїми умисними насильницькими діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми (рани на голові, крововиливи під м`які покрови голови, переломи кісток склепіння та основи черепа, субарахноідальні крововиливи на обох півкулях мозку, ділянки забою правої півкулі головного мозку, субдуральний крововилив зліва, об`ємом до 10 мл.), яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя, як така, що викликала загрозливі для життя явища - кому (згідно п.2.1.3.о. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), та яка стоїть в причинному зв`язку із смертю ОСОБА_9 ; переломів 10,11,12 ребер зліва, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; синців на тулубі та кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 10.01.2014 року приїхав громадським транспортом в с. Оксанина Уманського району Черкаської області з метою незаконного заволодіння чужим майном мешканців вказаного населеного пункту та близько 10:00 год, підійшов до домоволодіння по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непомітно для останньої, яка в цей час знаходилась на подвір`ї і розвішувала білизну, через незачинені двері проник всередину житлового будинку, де почав шукати грошові заощадження потерпілої, а коли в цей час до будинку увійшла ОСОБА_10 , яка, побачивши його, стала кричати і виштовхувати його за одяг із будинку, він, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, скоїв на ОСОБА_10 напад, застосувавши при цьому фізичне насильство, яке виразилось у тому, що спочатку, узявши потерпілу двома руками за верхню частину тулуба, повалив її на підлогу у одній із житлових кімнат будинку і, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, наказав не рухатись та мовчати, на що остання припинила чинити опір та залишилась лежати на підлозі. Після цього він пішов до іншої кімнати шукати її грошові заощадження і в цей час, коли ОСОБА_10 , підвівшись із підлоги, знову стала кричати про допомогу та намагалася вибігти з будинку, він, схопивши стілець із полімерного матеріалу та наздогнавши потерпілу, умисно наніс їй один удар по руці, якою вона прикрила голову, після чого, узявши зі столу кухонного ножа, став ним погрожувати ОСОБА_10 і вимагати віддати йому гроші, при чому умисно наніс їй вказаним ножем один удар в область правої сідниці. Після того, як на дані вимоги, поєднані з погрозами та застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_10 дістала із шафи та передала йому грошові кошти в сумі 3000 гривень, він, узявши з підлоги металевого прута, умисно наніс ним спочатку численні удари в область шиї, внаслідок чого потерпіла упала на підлогу та почала кричати, потім став наносити ним численні удари по її голові та численні удари ногами по тулубу та в область грудної клітки, поки остання не припинила кричати та чинити опір. Після цього він, обшукавши будинок та не знайшовши інших грошей чи цінностей, з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму - 3000 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 17 від 13.03.2014, своїми умисними насильницькими діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: (закрита черепно-мозкова травма (множинні рани (3), синці (6) та садна (3) обличчя та волосяної частини голови, крововиливи під слизові оболонки верхньої (1) та нижньої губи (1), крововиливи в м`які покрови правої скронево-потиличної (1) та лівої скронево-потиличної (1) ділянок голови, субарахноідальний крововилив лівої лобно-скроневої ділянки, переломи (2) нижньої щелепи) та закриту тупу травму органокомплексу шиї (синці на шиї (5), крововилив в ділянці передньої поверхні правої пластинки щитоподібного хряща, крововилив в корінь язика, перелом правого великого ріжка під`язикової кістки); закриту тупу травму грудної клітки (синці (2) грудної клітки, крововиливи в м`язи грудної клітки, множинні переломи ребер з обох сторін по багатьох анатомічних ділянках), закриту тупу травму хребта і м`яких тканин заочеревинного простору (переломи обох поперечних відростків 12-го грудного хребця, обширний крововилив в клітковину заочеревинного простору навколо тіла підшлункової залози) та синець правого плеча; сліпе колото-різане поранення правої сідниці, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що викликали загрозливі для життя явища - шок (згідно п.2.1.3.о. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), та від яких ОСОБА_10 померла на місці.

Крім того ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись 14.01.2014 року у с. Зеленьків Тальнівського району Черкаської області з метою незаконного заволодіння чужим майном мешканців вказаного населеного пункту, близько 11:00 год підійшов до домоволодіння по АДРЕСА_3 , непомітно для ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в цей час знаходилась у дворі та зайшла за будинок, через незачинені двері проник до будинку, де почав шукати грошові заощадження потерпілої та знайшов у шухляді серванту гроші в сумі 100 гривень, які поклав до кишені, а коли в цей час до будинку увійшла ОСОБА_11 , та побачивши його, сказала залишити її помешкання, він, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, скоїв на неї напад, застосувавши при цьому фізичне насильство, яке виразилось у тому, що він, висловлюючи погрози застосування фізичного насильства та вимогу віддати йому гроші, спочатку узяв її за одяг руками та, потягнувши до себе, повалив на підлогу у кімнаті, після чого почав шукати гроші у цій же кімнаті. В ході цього потерпіла стала кричати та почала підводитися з підлоги і він, підійшовши до неї, притиснув руками до підлоги та умисно наніс чотири удари ногами в область грудної клітки зліва та два удари ногами в ділянку попереку, висловлюючи при цьому вимогу віддати гроші. Потім, залишивши потерпілу у лежачому на підлозі положенні, він знову став обшукувати будинок і у цій же кімнаті у скрині знайшов гроші в сумі шість тисяч гривень, які поклав до кишені. В цей час ОСОБА_11 підвелась з підлоги і він, узявши з підлоги дерев`яне поліно, підійшов до потерпілої та наніс вказаним поліном декілька ударів в область голови, після чого, кинувши поліно та узявши металевого совка, наніс ним численні удари по голові потерпілої, а всього наніс поліном та совком близько тринадцяти ударів в область голови. Після цього він, обшукавши будинок та не знайшовши інших грошей чи цінностей, з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму 6000 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 22 від 15.01.2014 року, своїми умисними насильницькими діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 , тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови та грудної клітки: відкритої черепно-мозкової травми з перпеломом кісток основи та склепіння черепа, крововиливами під м`які та тверді мозкові оболонки; множинних переломів ребер зліва з лівостороннім гематораксом (накопиченням крові в плевральній порожнині), що ускладнилась забоєм-розмізченням головного мозку та травматичним шоком, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та від яких ОСОБА_10 померла на місці, а також синюшно-багряний синець в середній третині лівого плеча по задньо-бічній поверхні, синюшно-багряний синець в ділянці основи правої кисті по тильній поверхні, блідо-синюшний синець в поперековй ділянці зліва по задньопахвинній лінії, два бліо-синюшні синці в поперековій ділянці справа по задньо-пахвинній лінії, синюшно-багряний синець у верхній третині лівої гомілки по передній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину, особі засудженого внаслідок м`якості, та просила постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, п. 6 , 13 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в достатній мірі не враховано, що обвинуваченим вчинено особливо тяжкі злочини, проти трьох осіб похилого віку, посягнувши на найдорожче їх життя, він раніше неодноразово судимий, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вину не визнав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити; думки обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам Закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Згідно п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України підставою для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Згідно п.5,7 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, нележним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання та якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п.5, 7 ч.2 ст. 412 КПК України.

Частиною 3 ст. 56 КПК України визначено, що під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.

Згідно вимог ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається також за участю потерпілого.

По даному кримінальному провадженню потерпілими є ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підготовче судове засідання в суді першої інстанції призначалось на 07.12.2017, 22.12.2017, 04.01.2018, при цьому матеріали кримінального провадження не містять даних про належне повідомлення потерпілих у кримінальному провадженні. Судом направлялись повідомлення потерпілим (т.1 а.м.187-189, 196-198, 205-207), однак даних про їх отримання, а також про те, що потерпілим було відомо про призначення підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 Соснівським районним судом м. Черкаси під головуванням судді ОСОБА_1 здійснювався протягом майже двох років, судовий розгляд призначався 34 рази, при цьому потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 належним чином не повідомлялись про всі судові засідання. Вказаним потерпілим направлялись повідомлення, однак належним чином потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були повідомлені лише на 16.05.2018, 27.06.2018, 09.07.2019, 29.10.2019 (т.2 а.м. 34,36,95,96, т.3 а.м. 22,23,135,136), а потерпілий ОСОБА_14 на 16.05.2018, 27.06.2018 (т.2 а.м. 53, 105).

Також у вироку суду зазначено, що потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у судові засідання не з`являлися, скерувавши до суду клопотання про розгляд справи без їх участі (т. 3 а.м.120), вказане твердження не відповідає матеріалам кримінального провадження.

Так, в матеріалах кримінального провадження дійсно наявні заяви потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , датовані 12.07.2017, про розгляд провадження у їх відсутність (т. 1 а.м. 115,128), однак заяви від потерпілого ОСОБА_12 матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заяви потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надійшли на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси 14.07.2017 та 21.07.2017, тобто до прийняття кримінального провадження суддею ОСОБА_1 24.11.2017 після повернення кримінального провадження Апеляційним судом Черкаської області до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду у передбаченому законом порядку, після розгляду подання Соснівського районного суду м. Черкаси про вирішення питання територіальної підсудності даного кримінального провадження. Тобто при новому розгляді кримінального провадження, з 24.11.2017, потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не направляли до суду жодних заяв про розгляд провадження у їх відсутність, а тому висновок суду про достатність заяв потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 12.07.2017 для розгляду кримінального провадження у їх відсутність на думку колегії суддів є недоречним.

Але, суд першої інстанції за відсутності потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не були належним чином повідомлені про дату, час і місце судових засідань, розглянув справу, чим позбавив потерпілих права на захист своїх законних інтересів, передбачених ст. ст. 56,58,61,63 КПК України, що на думку колегії суддів є істотним порушенням вимог кримнального процесуального закону, та безумовною підставою для скасування вироку суду.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є, в тому числі, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

Про засади гласності та відкритості судового процесу зазначено також у п. 6 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема стверджується, що при розгляді справ перебіг судового процесу фіксується технічними засобами в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями кримінального процесуального закону, закріпленими в п. 20 ч. 1 ст. 7 КПК України, гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами є однією із загальних засад кримінального провадження.

В частинах 4 та 6 ст. 107 КПК України зазначено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України. Якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, і така фіксація була обов`язковою, судове рішення підлягає скасуванню (ч.5 ст. 27 КПК України). Недотримання наведених процесуальних вимог має місце і у випадку наявності технічного носія, однак відсутності на ньому зафіксованого судового провадження або відсутність чіткого фіксування судового провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного носія інформації, 29 січня 2019 року в ході судового розгляду в режимі відеоконференції були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 (т. 3 а.м. 102-104), та здійснювалась технічна фіксація судового засідання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на оптичному диску, наявному в матеріалах кримінального провадження, з поміж інших зафіксований перебіг судового засідання за 29 січня 2019 року, в ході якого дійсно допитувались в режимі відеоконференції вказані вище свідки, однак при прослуховуванні звукозапису виявлено, що зрозуміти, які показання давали свідки неможливо, оскільки їх показання не чутно.

З витребуваних з районного суду архівних копій дисків з записами судових засідань вбачається, що на них наявний перебіг судового засідання за 29.01.2019, однак він також є неякісним, оскільки чітко розпізнається голос головуючої - судді ОСОБА_1 , а покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 не прослуховуються, є нерозбірливими, тому незрозуміло, які показання вони давали в судовому засіданні.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження судовий розгляд призначався на 04.06.2019 (т. 2 а.м. 245-246), однак в матеріалах провадження відсутні дані про проведення даного судового засідання (відсутні журнал, звукозапис судового засідання). Будь яких довідок про те, що слухання справи не відбулося з тих чи інших причин матеріали кримінального провадження не містять, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати, які події відбувалися в даному судовому засіданні.

З витребуваних з районного суду архівних копій дисків з записами судових засідань вбачається, що на них також відсутній перебіг судового засідання за 04.06.2019.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України та п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 29.06.90 року, у разі визнання особи винуватою мотивувальна частина обвинувального вироку має містити: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, з відповідною оцінкою та аналізом, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції виклав у ній формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, та перерахував докази, які, на думку суду першої інстанції, доводять винуватість обвинуваченого. При цьому, суд першої інстанції не проаналізував належним чином та не дав оцінку жодному доказу, дослідженому в ході судового розгляду відповідно до ст. 94 КПК України, в тому числі: висновкам експертів, лише формально їх перелічив. Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які суд першої інстанції безпосередньо сприймав в ході судового розгляду, взагалі не відображені у вироку та їм не надано жодної оцінки, як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

На думку колегії суддів вказані порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок районного суду постановлений з істотними порушеннями вимог КПК України, тому підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства прийняти законне та обґрунтоване рішення .

За наявності вказаних підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не входить в обговорення доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, та вважає, що вони повинні бути враховані місцевим судом та їм надана відповідна оцінка під час нового розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно перевірити доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про його непричетність до вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, а також доводи про застосування щодо нього недозволених методів досудового розслідування з боку працівників поліції.

Також колегія суддів вважає, що при новому розгляді, за доведеності обсягу пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення, покарання призначене ОСОБА_7 у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, слід вважати м`яким.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Скасовуючи вирок суду та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 квітня 2020 року, оскільки ризики, які були встановлені судом під час обрання йому запобіжного заходу та його продовження не змінилися .

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст. 418, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 05 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :