Справа № 606/3000/19
Ухвала
і м е н е м У к р а ї н и

03 січня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
під час підготовчого судового засідання в залі суду в м. Теребовля по кримінальному провадженні №0000209, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України
-за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209, внесеному до Єдиного реєстру досу дових розслідувань від 22.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3, ст. 185 КК України надійшов з Теребовлянської місцевої прокуратури до суду 15.11.2019 року.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, з чим погодилися інші учасники судового розгляду.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до таких висновків.
Кримінальне провадження підсудне Теребовлянському районному суду Тернопільської області.
Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.
Наведене дає можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.
З врахуванням думки учасників підготовчого судового засідання судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.
Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим,що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, усвідомлюючи міру покарання можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого.
Захисник ОСОБА_6 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що клопотання прокурора є необґрунтованим жодними доказами, ризики є надуманими, зазначив, що обвинувачений з`являвся на всі виклики до органів досудового розслідування вчасно та добровільно, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, вважається таким, що не судимий. Звертав увагу, що так як змінився статус з підозрюваного на обвинуваченого, останньому слід обрати запобіжний захід, а не продовжувати його строки.
Захисник ОСОБА_7 який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив в задоволенні клопотання відмовити, свою позицію захисник мотивував тим, що стороною обвинувачення, на яку покладено тягар доказування у цьому питанні, не обґрунтовано наявність обґрунтованої підозри, оскільки зібрані під час досудового розслідування докази є недопустимими, не доведено і наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти ОСОБА_3 від зазначених прокурором ризиків. Звертав увагу, що так як змінився статус з підозрюваного на обвинуваченого, останньому слід обрати запобіжний захід, а не продовжувати його строки. Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника.
Обвинувачений ОСОБА_4 також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт, вказуючи про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпілий підтримав позицію прокурора, просив продовжити строк тримання під вартою

Заслухавши думку сторін кримінального провадження судом встановлено наступне.
Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2019 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалами слідчого судді від 17.09.2019 року та від 14.11.2019 року продовжено до 11 січня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2019 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалами слідчого судді від 17.09.2019 року та від 14.11.2019 року продовжено до 11 січня 2020 року.
Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.331КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З метою правильного вирішення питання продовження строків тримання під вартою суд має встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Діянням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надана правова кваліфікація за частиною 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна., вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, яке завдало значну шкоду потерпілому та вчинене повторно.
Необхідно звернути увагу, що обвинувальний акт направлено до суду, призначено підготовче судове засідання, проте докази зібрані на стадії досудового розслідування ще не досліджувалися.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 08.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Враховуючи вищенаведене та наданий до суду обвинувальний акт від 08 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 00000209, внесеному до ЄРДР стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не є вочевидь необґрунтованою.
Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності суд приходить до наступного:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від від трьох до шести років.
Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Суд враховує ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання і при обставинах вчинення злочину, про підвищену його суспільну небезпеку.
З приводу обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд враховує ту обставину, що 31.05.2017 року до Шевченківського районного суду Запорізької області направлено кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, таким чином ОСОБА_4 що може характеризувати особу, як таку що схильна до дій, що суперечать закону
Суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зможуть переховуватись від суду.
Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.
Незважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування завершене і стороні захисту відкрито матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи вимогу кримінального процесуального законодавства України щодо безпосереднього дослідження доказів вважає, що доводи сторони обвинувачення про можливість впливу на свідків не є необґрунтованими.
На думку суду вищеперелічені ризики не відпали, з врахуванням позиції потерпілих, продовжують існувати та виправдовують утримання обвинувачених під вартою, як виключну міру запобіжного заходу. Обставин, які б передбачали застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
У зв`язку із вищенаведеним, суд вважає безпідставним клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу чи зменшення розміру застави.
Частинами 1, 2 ст. 336 КПК України передбачено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), крім іншого у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; наявності інших підстав, визначених судом достатніми, при цьому суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 199, 314, 315, 336 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3, ст. 185 КК України, у відкритому судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 17 січня 2020 року в приміщенні Теребовлянського районного суду Тернопільської області.
Судове засідання у кримінальному провадженні№0000209, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, яке призначене на 17 січня 2020 року о 10 год. 30 хв. проводити в режимі відеоконференції з Червоноградським міським судом Львівської області та Апеляційним судом Львівської області.
Про час судового розгляду повідомити учасників.
В задоволенні клопотання захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та обвинуваченого та ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на менш суворий, або про зменшення розміру застави відмовити.
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжних заходів обвинуваченим задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 02 березня 2020 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід - тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 02 березня 2020 року.
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, направити до Чортківського СІЗО.
Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині строку продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1