Провадження № 1-кс/537/665/2020
Справа № 537/2377/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна,

встановив:

Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, де просить накласти арешт на речові докази по кримінальному провадженню №0001127 від 13.07.2020, а саме: 1 805 грн (8 купюр по 200 грн, 1 купюра 100 грн, 2 купюри номіналом 50 грн, 1 купюра номіналом 5 грн), які належать на праві власності ОСОБА_3 , 1946 року народження.
В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001127 від 13.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом смерті ОСОБА_3 . Так, 13.07.2020 в період часу із 17:10 по 17:42 годину, у зв`язку з врятуванням життя громадянина ОСОБА_3 , 1946 р.н., та тим, що на місці події могли залишались речові докази, а саме знаряддя вчинення злочину, а також інші речі які зберегли на собі його сліди, і існували ризики що вказані речі буде знищено або спотворено, органом досудового розслідування було проведено обшук, без ухвали слідчого судді, в кімнаті АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено труп ОСОБА_3 , 1946 р.н., а також вилучено: грошові кошти на загальну суму 1 805 грн (8 купюр по 200 грн, 1 купюра 100 грн., 2 купюри номіналом 50 грн, 1 купюра номіналом 5 грн.). Виявлені та вилучені грошові кошти передано на зберігання до ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. І.Приходька, буд. 69-б. Так, в ході проведення досудового розслідування постала необхідність у проведенні судово - імунологічних експертиз, а також для виконання інших слідчих дій, необхідних для встановлення об`єктивної істини у справі, з метою збереження останніх прокурор просив клопотання задовольнити.
Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що його слід повернути прокурору виходячи з такого.
З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2, ч. 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Дослідивши подане клопотання та матеріали подані в його обґрунтування, слідчим суддею встановлено, що клопотання подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, а саме: прокурором в клопотанні не були зазначені підстави та мета накладення арешту на вилучені під час обшуку в кімнаті АДРЕСА_1 , проведеного з метою врятування життя ОСОБА_3 грошові кошти.
Крім того прокурором не надано слідчому судді будь-яких доказів, в підтвердження того, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Також прокурором не наведено визначених ч. 11 ст. 170 КПК обставин, які б підтверджували що не накладення арешту на грошові кошти призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення чи передачі майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Враховуючи викладене, прихожу до висновку, що клопотання про накладення арешту не відповідає вимогам, встановленим кримінальним процесуальним законом до клопотань слідчого, прокурора, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 про накладення арешту повернути прокурору для усунення недоліків.
Встановити строк усунення недоліків - сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1