Справа № 720/1448/19
Провадження № 1-кп/720/103/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
представників потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
перекладача ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новоселиця Чернівецької області матеріали кримінального провадження №0000081 від 15.02.2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бжешьчь Куявський, поляка, громадянина Республіки Польща, із середньою освітою, вдівця, працюючого водієм, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Борислав Львівської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого керівником логістики ТОВ «МБ Кур`єр», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 , 14 лютого 2019 року, о 20:13 год., керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , Федеративної Республіки Німеччина, із напівпричепом марки «H&W», номерний знак НОМЕР_2 , Федеративної Республіки Німеччина, рухався в темну пору доби поза межами населеного пункту в адміністративно-територіальних межах Новоселицького району Чернівецької області, по автодорозі «Н-10» сполученням «Стрий - Івано-Франківськ Чернівці - Мамалига», зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Хотин, по крайній правій смузі руху. Проїжджаючи 246 км + 860 м. вказаної автодороги та наближаючись до електроопори №383, ОСОБА_19 , не врахувавши дорожньої обстановки, почав виконувати маневр розвороту ліворуч у недозволеному місці, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, хоча мав таку можливість. В цей же час обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_3 , Федеративної Республіки Німеччина, рухався в попутному напрямку, відносно руху вантажного автомобіля марки «DAF» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_20 . Так, ОСОБА_8 , рухаючись по крайній лівій смузі руху, із значним перевищенням дозволеної швидкості, а саме на швидкості приблизно 133 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у виборі швидкості руху, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме попутній автопоїзд у складі вантажного автомобіля марки «DAF», із напівпричепом марки «H&W», під керуванням ОСОБА_21 , який перебуваючи попереду здійснював маневр розвороту ліворуч у недозволеному місці, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, та в результаті вказаних дій обвинувачених відбулося зіткнення керованих ними транспортних засобів.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажирам які перебували в салоні автомобіля «Volkswagen Touran», а саме: потерпілій ОСОБА_22 , 1972 року народження, у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 116 від 19 березня 2019 року(т.1 а.с. 192-198), спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвинувся внаслідок отриманого за життя відкритого перелому кісток склепіння та основи черепа з розвитком субарахноїдальних крововиливів та забоєм речовини головного мозку та потерпілій ОСОБА_14 , 1972 року народження, спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця правої ключиці, забою головного мозку середнього ступеня важкості (краніоспіальна форма), які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 229 мд від 22 березня 2019 року (т.1 а.с. 203-206), відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_7 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1, дорожнього знаку 4.7 Розділу 33 «Дорожні знаки» та горизонтальної розмітки 1.11 розділу 34 «Дорожня розмітка» встановлених "Правилами дорожнього руху", затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_8 , дану дорожньо-транспортну пригоду скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.6(ґ), 12.9(б) встановлених "Правилами дорожнього руху", затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю і пояснив, що він є водієм та здійснює міжнародні перевезення. Вказав, що 14 лютого 2019 року керуючи вантажним автомобілем марки «DAF» із напівпричепом, перетнувши державний кордон України з сторони республіки Польша він слідував по запланованому маршруту, рухаючись в напрямку м. Івано-Франківськ. Приблизно о 20:00 год. рухаючись в адміністративних межах Новоселицького району Чернівецької області, здійснюючи маневр розвороту ліворуч, попередньо переконавшись у безпечності свого маневру, а саме у відсутності як зустрічних транспортних засобів так і попутних автомобілів, безпосередньо під час виконання даного маневру почув шум та відчув сильний удар у задню частину автомобіля та в подальшому побачив, що відбулося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» темного кольору в салоні якого крім водія перебувало ще двоє пасажирів, які отримали значні тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, просив у потерпілих вибачення. Заявлені до нього цивільні позови в частині стягнення суми матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, просив врахувати добровільну часткову сплату коштів, однак заявлені потерпілими суми моральної шкоди вважає непомірно високими, які він не в змозі відшкодувати.

Просив суд врахувати те, що він є водієм із значним стажем керуванням транспортними засобами, до відповідальності за порушення правил дорожнього руху раніше не притягався, а тому просив суд не призначати суворе покарання та не позбавляти його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 також визнав свою вину у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, надав пояснення щодо обставин зіткнення автомобілів аналогічні поясненням обвинуваченого ОСОБА_20 . Пояснив, що дійсно 14 лютого 2019 року він керував автомобілем «Volkswagen Touran» та з ним в автомобілі перебували його знайомі ОСОБА_22 та ОСОБА_14 . Вказав, що під час керуванням автомобілем ним було допущено перевищення дозволеної швидкості руху, однак він не мав можливості уникнути зіткнення в зв`язку з грубим порушенням правил розвороту саме водієм вантажного автомобіля. Просив врахувати, що він одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, а тому просив суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_13 , суду пояснила, що в даній дорожньо-транспортній пригоді загинула її мати - ОСОБА_22 , яка перебувала в дружній відносинах з обвинуваченим ОСОБА_8 . Вказала, що останній надав значну допомогу, в свою чергу обвинувачений ОСОБА_7 жодним чином не вибачився перед ними та на час судового розгляду справи в суді здійснив один платіж на суму 35000 грн, в зв`язку з чим підтримала заявлений нею цивільний позов та просила його задовільнити.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_23 вказав, що в 2019 році він працював водієм карети швидкої медичної допомоги та 14 лютого 2019 року здійснював виїзд за викликом для надання медичної допомоги потерпілим на місці зіткнення. Пояснив, що він не був безпосереднім свідком зіткнення автомобілів, а тому не може повідомити жодні обставини даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, їх вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачені визнали та з якими погодились в повному об`ємі.

Суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і доведена повністю.

Дії обвинувачених за даною статтею кваліфіковано вірно, оскільки своїми умисними діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_22 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_14 .

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченими кримінальне правопорушення за ст. 286 ч. 2 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинувачених, згідно вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обставини що пом`якшують відповідальність обвинувачених, згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої потерпілим шкоди обвинуваченим ОСОБА_24 .

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, є особою раніше не судимою, враховує що після настання дорожньо-транспортної пригоди ним було здійснено перерахунок коштів потерпілим. Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, є особою раніше не судимою, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та враховує думку потерпілих по справі, які просили суворо не карати обвинуваченого. За наведених обставин, враховуючи, що дай злочин не є умисним і вчинений по необережності, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе без реального відбування покарання і до них можливо застосувати вимоги ст. 75 КК України.

Суд також бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 працює водієм, що є його єдиним джерелом заробітку, а також те, що робота обвинуваченого ОСОБА_8 пов`язана з частими виїздами за межі області та вважає за можливе призначити їм покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Що стосується заявлених по справі цивільних позовів потерпілих, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Потерпілою ОСОБА_13 , що діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_25 та ОСОБА_26 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 383877,28 гривень, а також по 5000 грн. щомісяця та моральної шкоди 1500000 гривень.

В обґрунтування поданого цивільного позову потерпіла ОСОБА_13 зазначає, що в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_22 були заподіяні тілесні ушкодження від яких остання потерла, у зв`язку з чим нею було понесено витрати на поховання та здійснення поминального обіду, а також у зв`язку з смерю останньої без матеріальної підтримки залишись її неповнолітній син та мати похилого віку. Крім того її сім`я пережила сильний стрес, негативні емоції та хвилювання, що потягли подальші тривалі душевні страждання.

Цивільний позов також було заявлено адвокатом ОСОБА_27 , що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_14 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 121016,36 гривень та моральної шкоди 1000000 гривень.

В обґрунтування поданого цивільного позову вказує, що в результаті злочинних дій обвинуваченого їй були заподіяні тілесні ушкодження, які є непоправними та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що приводить до її глибоких душевних та фізичних страждань. Внаслідок зазначених подій вона пережила сильний стрес, негативні емоції та хвилювання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вимоги заявлених цивільних позовів визнав частково, а саме не заперечував щодо стягнення з нього завданої потерпілим суми матеріальної шкоди, однак частково визнав вимоги про стягнення заявлених потерпілими суми моральної шкоди, оскільки вважає їх непомірно високими.

Приписами ст. 1166 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписами ст. 23, ст. 1167 ч.1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, так і розмір матеріальних витрат, проти яких останній не, суд вважає за необхідне цивільні позови потерпілих задовольнити в частково, а саме стягнути на їх користь суми заявлених матеріальних збитків, з урахуванням часткової сплати ОСОБА_28 коштів, а саме на час судового розгляду потерпілій ОСОБА_13 було перераховано 35000 грн. та потерпілій ОСОБА_14 було перераховано 25000 грн.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди то відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності , інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Так, враховуючи принцип справедливості та розумності, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог цивільних позивачів в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_13 350000 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_14 100000 грн.

Що стосується заявлених вимог про солідарне стягнення спричиненої шкоди з страхової компанії та моторно транспортного бюро цивільними позивачами такі вимоги не обґрунтовані та не вмотивовані, а тому підлягають залишенню без розгляду, що не позбавляє їх можливості звернутись із відповідними вимогами до суду в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

З обвинувачених також підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення судових експертиз.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишити у виді застави, з продовженням дії покладених на нього обов`язків.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 понесені по справі судові витрати за проведення експертиз в розмірі 9555 ( дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять ) гривень 39 копійок на користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 , що діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_29 та ОСОБА_26 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 , що діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_29 та ОСОБА_26 кошти в розмірі 348 877 (триста сорок вісім тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 28 коп. матеріальної шкоди та 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди, а всього загальну суму 698 877? (шістсот дев`яносто вісім тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 28 коп.

Цивільний позов ОСОБА_15 , яких діє в інтересах потерпілої ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 96016? (дев`яносто шість тисяч шістнадцять) грн. 36 коп. матеріальної шкоди та 100000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди, а всього загальну суму 196016? (сто дев`яносто шість тисяч шістнадцять) грн. 36 коп.

Арешт на вантажний автомобіль марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , Федеративної Республіки Німеччина із напівпричепом марки «H&W», номерний знак НОМЕР_2 , Федеративної Республіки Німеччина накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.02.2019 року - скасувати, а транспортний засіб та напівпричеп, після набрання вироком законної сили, повернути власнику або уповноваженій особі за довіреністю чи іншим документом.

Арешт на автомобіль марки «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_3 , Федеративної Республіки Німеччина, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.02.2019 року - скасувати, а транспортний засіб, після набрання вироком законної сили, повернути власнику або уповноваженій особі за довіреністю чи іншим документом.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, а саме:

- грошові кошти, платіжну карту та мобільні телефони з сім-картами (т.2 а.с.76-77, 82, 83, 84), які під розписку передані ОСОБА_7 - вважати йому повернутими;

- DVD диски з відеозаписами (т.2 а.с. 20, 31, 46 ) - залишити при матеріалах кримінальної справи;

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: