Справа № 161/8720/20 Провадження №11-сс/802/352/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2020 року про відмову в накладенні арешту на майно (ЄРДР № 0000039),
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, яке було вилучене 27 травня 2020 року під час проведення обшуку в приміщеннях, які орендуються ТзОВ «Петрус-Інвестбуд», за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66а, а саме: 1243 скляних пляшок, що містять спиртовмісну речовину, кожна об`ємом 0.5 л та маркуванням «Спелая»; 396 скляних пляшок, що містять спиртовмісну речовину, кожна об`ємом 0,5 л та маркуванням «ADAMARI»; 715 скляних пляшок, що містять спиртовмісну речовину, кожна об`ємом 0,2 л та маркуванням «STATUS»; 5 скляних пляшок, що містять спиртовмісну речовину, кожна об`ємом 0,5 л та маркуванням «Спелая»; 6 скляних пляшок, що містять спиртовмісну речовину, кожна об`ємом 0,5 л та маркуванням «ADAMARI»; 5 скляних пляшок, що містять спиртовмісну речовину, кожна об`ємом 0,2 л та маркуванням «STATUS»; 4994 ємності, що містять спиртовмісну речовину, кожна об`ємом 5,0 л та маркуванням «Стериллін», «Засіб для гігієнічної обробки»; 1 ємність, що містять спиртовмісну речовину, об`ємом 5,0 л та маркуванням «Стериллін», «Засіб для гігієнічної обробки»; документи на 21 аркуші із назвою «Ескізний проект цеху по виробництву суміші запальних речовин на площадці логістичного складу №2 за адресою: Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Обухова, 66-а, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000039, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч.ч. 1, 2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 та ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим не доведено, а також не наведено обставин, що вилучене під час проведення обшуку майно здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, окрім того представником власника майна доведено, що у зв`язку із вилученням вказаного майна фактично зупинена діяльність ТзОВ «Петрус-Алко».

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно «Петрус-Інвестбуд», яке було вилучене 27 травня 2020 року під час проведення обшуку за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66а. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Зокрема, не враховано що арешт пропонується накласти на майно, яке визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000039. Також слідчим суддею не враховано, що відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення чи відчуження. У кримінальному провадженні необхідно провести експертизи, без яких неможливо зробити висновок про те, чи у даному конкретному випадку мав місце випуск в обіг марок акцизного податку з елементами підробки та фальсифікованої алкогольної продукції.

У своєму запереченні генеральний директор ТОВ «Петрус Алко» ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді про відмову в накладенні арешту на майно - без змін.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримував апеляційну скаргу і просив її задовольнити, наклавши арешт на все вилучене під час обшуку майно, представника власника майна ОСОБА_7 , який заперечував доводи апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до приписів ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.
Під час обшуку в приміщеннях ТзОВ «Петрус-Інвестбуд» за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 66-а, під час проведення якого, 27-28.05.2020 було виявлено та вилучено предмети (перелік яких вказаний в клопотанні).
Постановою слідчого від 28.05.2020 вилучені під час обшук речі та предмети визнані речовими доказами, зберегли на собі сліди протиправної діяльності та у них містяться відомості, які потребують повного дослідження в ході досудового розслідування (а.п.32-33).
Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.
Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, незважаючи на те, що надані матеріали провадження містять постанову органу досудового розслідування про визнання вказаного у клопотанні майна речовими доказами, однак як вважає апеляційний суд, прокурором під час розгляду справи належним чином не доведено відповідність арештованого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Вказане процесуальне рішення органу досудового розслідування є передчасним, належним чином необґрунтованим та немотивованим, винесеним без належного врахування обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведено незаконність походження вказаних речей та документів.
При цьому матеріали провадження не містять жодних доказів, які вказували б на те, що вилучене при обшуку майно може бути предметом вчинення кримінальних правопорушень чи зберегли на собі їх сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження.
Крім того, у суді першої та апеляційної інстанцій представником власника майна доведено, що вилучена горілчана продукція була офіційно придбана, та надані документи на підтвердження законності її походження.
Під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не доведено необхідність накладення арешту на вищезазначене майно та ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а також будь-яких доказів підробки акцизних марок чи алкогольних напоїв, незважаючи на те, що горілчана продукція була вилучена ще 27.05.2020.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2020 року, якою відмовлено в накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: