Номер провадження: 11-сс/813/216/20
Номер справи місцевого суду: 523/776/20 1-кс/523/415/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України, у кримінальному провадженні №0000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року задоволено клопотання слідчого Суворовського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 23.03.2020 року з визначенням розміру застави у сумі 168 160 гривень, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, перебуваючого в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України, у кримінальному провадженні №0000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України. Існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розмір застави визначений, з врахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовує вимоги тим, що підозра відносно ОСОБА_8 є необґрунтована, та він не має наміру переховуватися, перешкоджати досудовому слідству, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні. Слідством проведені слідчі дії, після яких ОСОБА_8 не може ніяким чином знищити, сховати чи спотворити речі або документи.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 висунута підозра в тому, що 02.01.2020 року, близько 19:00 години, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття двох замків дверей за допомогою заздалегідь заготовлених предметів - «відмички», проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки викрав належне потерпілому ОСОБА_11 майно на загальну суму 45 400 грн. та вогнепальну зброю, що належала ОСОБА_11 , а саме: нарізний карабін ОП-СКС калібру 7, НОМЕР_1 , який згідно дозволу № НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_11 вартістю 25000 гривень;

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинувачених покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України та принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом огляду місяця події (а.п. 17-21);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.01.2020 року (а.п. 22-25);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 11.01.2020 року (а.п. 27-29);

- протоколами допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 23.01.2020 року, відповідно до яких вказані свідки вказали, що здали ОСОБА_8 в оренду гараж № НОМЕР_3 , розташований за адресою: м. Одеса, вул. Мілітопольська, 1/б, автостоянка «Жигулі» (а.п.30-33, 37-40);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.01.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка в кінці грудня 2019 року здав в оренду гараж № НОМЕР_3 , розташований за адресою: м. Одеса, вул. Мілітопольська, 1/б, автостоянка «Жигулі» (а.п. 43-45, 46);

- протоколом обшуку від 23.01.2020 року, відповідно до якого у гаражі № НОМЕР_3 , розташований за адресою: м. Одеса, вул. Мілітопольська, 1/б, автостоянка «Жигулі», виявлено частину викраденого ма йна, що належить потерпілому ОСОБА_11 (а.п. 47-51);

- протоколом обшуку від 24.01.2020 року, відповідно до якого за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено частину викраденого майна, що належить потерпілому ОСОБА_11 та можливих знарядь вчинення кримінальних правопорушень (а.п. 53-57);

- протоколом огляду речей від 24.01.2020 року, вилучених під час обшуків (а.п.58-59).

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 24.01.2020 року, відповідно до якого, останній у присутності захисника надав пояснення щодо обставин вчинення інкримінованих йому злочинів, в яких визнав свою вину та причетність до їх вчинення (а.п. 70-72);

- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 24.01.2020 року (а.п. 75-102);

- протоколом огляду речей від 24.01.2020 року (а.п.103-104).

Доводи захисника, щодо необґрунтованої відносно його підзахисного підозри, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, що узгоджуються між собою та стороною захисту не було надано жодних даних на їх спростування.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що будучи допитаним в якості підозрюваного, ОСОБА_8 підтвердив факт скоєння ним інкримінованих йому правопорушень.

Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника в цій частині.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , перебуває у фактичних шлюбних відносинах, осіб на утриманні не має, дані про наявність прав власності на майно у якого відсутні, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зав`язків.

Враховуючи встановлені вище дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також те, що на даній стадії досудового розслідування останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення одного з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, дані на підтвердження наявності будь якого іншого джерела доходу відсутні, що вказує на те, що у разі перебування підозрюваного на волі, існує ризик вчинення ним інших злочинів з метою наживи. Також зазначене вбачається з наданих підозрюваним ОСОБА_8 пояснень, який вказав, що на вчинення інкримінованих йому злочинів його підштовхнуло погіршення матеріального становища (а.п. 71).

Про існування ризику можливого знищення, сховання або спотворення будь якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином свідчить та обставина, що станом на теперішній час зібрано не всі речові докази, зокрема, не встановлено місцезнаходження викраденої вогнепальної зброї, місцезнаходження якої підозрюваний відмовився повідомляти, тому перебуваючи на волі, він може здійснити будь які дії, спрямовані на переховування чи знищення вказаних речових доказів.

При цьому, апеляційний суд вважає безпідставними посилання слідчого судді на наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки на підтвердження існування цього ризику стороною обвинувачення не надано жодного доказу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження та встановленим під час апеляційного розгляду даними, оскільки на даній стадії стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, апеляційний суд вважає слушним зазначити, що слідчий суддя, на підставі положень ч. 3 ст. 183 КПК України, вірно прийшов до висновку про можливість визначення підозрюваному застави у межах розміру за вчинення підозрюваним тяжких злочинів 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 168160 гривень, яка є альтернативним та більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжких кримінальних правопорушень, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України, у кримінальному провадженні №0000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4