У Х В А Л А
іменем України

29 травня 2020 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого СВ Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області - ОСОБА_4 , представника КП "Комплекс з вивозу побутових відходів" адвоката ОСОБА_5 , представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна

у с т а н о в и в:
Слідчий Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000451 від 23.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: вантажний автомобіль "CNHTC", реєстраційний номер " НОМЕР_1 " червоного кольору; вантажний автомобіль "CNHTC", реєстраційний номер " НОМЕР_2 " жовтого кольору; екскаватор "JCB" жовтого кольору; вантажний автомобіль "МАЗ", реєстраційний номер " НОМЕР_3 " білого кольору; вантажний автомобіль "DAF", реєстраційний номер " НОМЕР_4 " білого кольору. Крім того, просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0277, розташовану на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області шляхом застосування наступних заборон: ОСОБА_6 , будь-яким його представникам (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебуває вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0277, розпоряджатися нею будь-яким чином; будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0277; обмежити власника нерухомого майна, його представника (у тому числі за довіреністю), інших осіб, в користуванні зазначеною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0277, в частині їх обробітку виключно за погодженням зі слідчим або прокурором у кримінальному провадженні, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею.

В обґрунтування клопотання вказав, що невстановлені особи 23.05.2020 в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0277, розташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, здійснювали незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Того ж дня, відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000451, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

23.05.2020 під час проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості було встановлено, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0277, розташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, екскаватором "JCB" жовтого кольору здійснювалося завантаження надр землі до вантажного автомобіля "CNHTC", реєстраційний номер " НОМЕР_1 " червоного кольору, та вантажного автомобіля "CNHTC", реєстраційний номер " НОМЕР_2 " жовтого кольору, до вантажного автомобіля "МАЗ", реєстраційний номер " НОМЕР_3 " білого кольору, до вантажного автомобіля "DAF", реєстраційний номер " НОМЕР_4 ".

З пояснень ОСОБА_6 вбачається, що вищевказану земельну ділянку придбав на підставі договору купівлі-продажу, з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства.

Згідно до витягу з державного реєстру нерухомого майна від 26.05.2020, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0277 площею 1.1491 га в цілому належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2020, зареєстровано приватним нотаріусом ОСОБА_9 , Зміївський районний нотаріальний округ, Харківська обалсть.
Відповідно до ст. 1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння. Згідно ст. 4 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Відповідно до ст. 56 Кодексу України про надра, основними вимогами в галузі охорони надр є: - забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; - раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; - недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд; - охорона родовищ корисних копалин від затоплення, обводнення, пожеж та інших факторів, що впливають на якість корисних копалин і промислову цінність родовищ або ускладнюють їх розробку; - запобігання необґрунтованій та самовільній забудові площ залягання корисних копалин і додержання встановленого законодавством порядку використання цих площ для інших цілей; - запобігання забрудненню надр при підземному зберіганні нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захороненні шкідливих речовин і відходів виробництва, скиданні стічних вод; - додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 57 Кодексу України про надра, у разі порушення вимог статті 56 та інших статей Кодексу про надра, користування надрами може бути обмежено, тимчасово заборонено (зупинено) або припинено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або іншим державним органом, уповноваженим на застосування таких заходів реагування, в порядку, встановленому законодавством.

При користуванні надрами відповідно до умов угоди про розподіл продукції право користування надрами може бути припинено, обмежено чи тимчасово заборонено (зупинено) на умовах та в порядку, передбачених Законом України "Про угоди про розподіл продукції" і такою угодою, і лише у випадках, зазначених у частині четвертій статті 26 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Кодексу України про надра, забороняється проектування і будівництво населених пунктів, промислових комплексів та інших об`єктів без попереднього геологічного вивчення ділянок надр, що підлягають забудові. Забудова площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення, а також будівництво на ділянках їх залягання споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, допускаються у виняткових випадках лише за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. При цьому повинні здійснюватися заходи, які забезпечать можливість видобування з надр корисних копалин.

Порядок забудови площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Забудова площ залягання корисних копалин місцевого значення, а також розміщення на ділянках їх залягання підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, допускаються за погодженням з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними місцевими радами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" на довкілля частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" на довкілля, висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.

Водночас, ОСОБА_6 не було надано будь-яких документів, що підтверджують дозвіл на використання вищевказаних надр, крім цього, не було надано висновку про оцінку впливу на довкілля, що є обов`язково.

На підставі викладеного, слідчий зазначив, що для забезпечення швидкого та неупередженого розслідування, належного проведення судових експертиз з метою встановлення наявності або відсутності ознак кримінального правопорушення необхідно накласти арешт на транспортні засобі у вигляді вантажних автомобілів, екскаватора та на земельну ділянку.

Власники майна, щодо якого вимагається застосування арешту, в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому.

Представник КП "Комплекс з вивозу побутових відходів" адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував.

Представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначив, що слідчим не надано доказів, що діяльність, яка ведеться власником земельної ділянки, є протиправною, а відтак не має підстав для задоволення даного клопотання в рамках даного кримінального провадження, а відтак, відсутні підстави для задоволення клопотання.

Вислухавши думку прокурора, представників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов наступного.

З копій витягу з кримінального провадження №0000451 вбачається, що 23.05.2020 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України, яке виявилося у наступному: невстановлені особи 23.05.2020 в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0277, розташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, здіфйснювали незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення (а. п. 1)

З протоколу огляду місця події від 23.05.2020 вбачається, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0277, розташованій на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, екскаватором «JCB» жовтого кольору було завантаження надр землі до вантажного автомобіля «CNHTC», р.н. « НОМЕР_1 » червоного кольору та вантажного автомобіля «CNHTC», р.н. « НОМЕР_2 » жовтого кольору, до вантажного автомобіля «МАЗ», р.н. « НОМЕР_3 » білого кольору, до вантажного автомобіля «DAF», р.н. « НОМЕР_4 » (а.п. 9-10)
За даними інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.05.2020, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0277 на підставі договору купівлі - продажу, серія ті номер 838, виданого 20.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 , належить на праві власності ОСОБА_6 (а. п. 6-7, 17).

З договору про виконання робіт від 21.05.2020, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ "Спец плюс", вбачається, що предметом договору є виконання робіт з підготовки території земельної ділянки для будівництва та інші будівельно - монтажні роботи, із використанням спеціалізованої техніки (а.с. 48-50)

З копії довідки АМТ (МВС) вбачається, що вантажний автомобіль «CNHTC», р.н. « НОМЕР_1 » належить ОСОБА_7 , вантажний автомобіль «CNHTC», р.н. « НОМЕР_2 » належить ОСОБА_7 , екскаватор «JCB», р.н. НОМЕР_5 », належить ОСОБА_7 , вантажний автомобіль «МАЗ», р.н. « НОМЕР_3 » належить КП «КВПВ», вантажний автомобіль «DAF», р.н. « НОМЕР_4 » належить ОСОБА_10 (а.п. 11-14)
Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до абзацу 2 частини 10 статті 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до статті 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення спецконфіскації.
Слідчий на обгрунтування клопотання посилається на те, що для забезпечення швидкого та неупередженого розслідування, належного проведення судових експертиз з метою встановлення наявності або відсутності ознак складу кримінального правопорушення, з метою уникнення знищення, пошкодження, реалізації або приховування від органів досудового розслідування речей, існує необхідінсть у накладенні арешту на майно, яке може бути речовим доказом у кримінальному провадженні і має значення для досудового розслідування.
Так, однією з основних засад кримінального провадження є недоторканність права власності. Згідно зі ст. 16 Кримінального процесуального кодексу України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод говорить, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (див., наприклад, рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov)).
Таким чином, у практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
На обгрунтування клопотання слідчим зазначено про незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, при цьому не зазначено яких саме корисних копалин, що віднесені до категорії загальнодержавних.
Перелік копалин загальнодержавного значення затверджено Постановою КМУ № 827 від 12.12.1994 (у редакціїї постанови КМУ від 16.08.2005 № 747).
У клопотанні про арешт майна відсутня інформація про те, видобування яких саме копалин загальнодержавного значення здійснювалося на земельній ділянці, кадастровий номер :02:000:0277, роташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, що належить ОСОБА_6 , та оглянутої слідчим 23.05.2020.
Клопотання слідчого зводиться до загальних посилань на ст. ст. 167, 170 КПК України, як на наявність підстав для його задоволення.
Посилання прокурора на необхідність збереження речових доказів у спосіб накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, зазначене у клопотанні, не підтверджено процесуальними документами, а саме, постановою слідчого про визнання майна, на яке повинно бути накладено арешт, речовими доказами.
Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Зважаючи на викладене, з урахуванням неспівмірності втручання у право фізичних осіб мирно володіти своїм майном, а також не доведеністю наявності підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України, ч. 2 ст. 170 КПК України, у задоволенні клопотання належить відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175 КПК України,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання слідчого Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000451 від 23.05.2020, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0277, розташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, вантажного автомобіля «CNHTC», р.н. « НОМЕР_1 » червоного кольору, вантажного автомобіля «CNHTC», р.н. « НОМЕР_2 » жовтого кольору, екскаватору «JCB», р.н. НОМЕР_5 » жовтого кольору, вантажного автомобіля «МАЗ», р.н. « НОМЕР_3 » білого кольору, вантажного автомобіля «DAF», р.н. « НОМЕР_4 », білого кольору - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено о 15 год 00 хв 29.05.2020.

Слідчий суддя: