Справа № 275/584/20
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2020 року смт. Брусилів
Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:
головуючого суддi ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, працюючої молодшою медичною сестрою у Київській обласній лікарні, раніше не судимої, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
17 червня 2020 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», що розташований за адресою вул. Митрополита Іларіона, 46, в смт. Брусилів Житомирської області, біля каси побачила гаманець. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на крадіжку грошових коштів з гаманця.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку грошових коштів, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 прикрила гаманець своєю папкою та, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе таємно, умисно, шляхом вільного доступу, викрала з гаманця грошові кошти загальною сумою 3 000 гривень, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядилася викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, оскільки ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною у вчиненні даного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, щиро каялась, повідомила про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння права на справедливий судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до неї у разі затвердження угоди про примирення судом, просила вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор також не заперечував проти затвердження судом укладеної угоди про примирення.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Так, згідно вимог ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Узгоджена угодою міра покарання та згода сторін на її призначення для обвинуваченої ОСОБА_4 встановлена в межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України з урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують її покарання.
Так,ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психоневрологічному та в наркологічному диспансерах не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання.
Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілої ОСОБА_5 , чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Оскільки вказані умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним, або сторони не примирилися, а також відсутня неможливість виконання обвинуваченою ОСОБА_4 взятих на себе за угодою зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, а також призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгодженої і погодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченій ОСОБА_4 , буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Також суд вважає за необхідне речові докази грошові кошти в сумі 230 гривень, передані під розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити їй же.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 474 ч. 7, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази - грошові кошти в сумі 230 гривень, передані під розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити їй же.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1