Житомирський апеляційний суд
Справа №291/137/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року. Житомирський апеляційний суд у складі: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , представника третьої особи ОСОБА_7 , щодо майна якої вирішувалось питання про арешт-адвоката ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000035 за ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , що було тимчасово вилучено під час огляду місця події 01.02.2020 у кримінальному провадженні № 0000035 за ч. 1 ст. 246 КК України, - мобільний телефон "NOKIA" PM - 1134 IMEI НОМЕР_1 з СІМ картою НОМЕР_2 та грошові кошти в сумі 7000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно у виді заборони користування, розпорядження та відчуження цим майном. Посилається на необґрунтованість ухвали слідчого судді та доведеність стороною обвинувачення необхідності накладення арешту на вказане майно як речові докази у кримінальному провадженні.
Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що з 01.02.2020 Ружинським ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000035 за ч. 1 ст. 246 КК України по факту виявлення працівниками СРПП Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області 01.02.2020 о 08 год. 20 хв. деревини - 22 стовбурів дерев сосни під час зупинки вантажного спеціалізованого транспортного засобу "ЗиЛ - 131" зі встановленим краном - маніпулятором д.н.з. " НОМЕР_3 " під керуванням ОСОБА_10 , що перевозилася останнім без жодних документів.

У той же день під час огляду місця події у майстра лісу ОСОБА_7 було вилучено грошові кошти в сумі 7000 грн. та мобільний телефон "NOKIA" PM - 1134 IMEI НОМЕР_1 з СІМ картою НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 01.02.2020 вказані грошові кошти та мобільний телефон були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні з посиланням на те, що дані речі добровільно надані « ОСОБА_11 » та під час огляду іншого мобільного телефону «Нокиа 1280», вилученого у ОСОБА_10 було виявлено набрані виклики на номер, що належить « ОСОБА_11 » (а. с. 13).

На даний час у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не висунуто будь-яким особам підозру у можливому вчиненні злочину.

03.02.2020 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_9 про арешт вищевказаного тимчасово вилученого майна як речових доказів з мотивів забезпечення кримінального провадження та можливого цивільного позову, запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження; існування підстав вважати, що мобільний телефон та грошові кошти, вилучені у ОСОБА_7 являються засобом зв`язку та зберегли на собі сліди, які в подальшому можуть бути доказом факту чи обставин злочину, що встановлюються під час кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено, що вказаний мобільний телефон та грошові кошти, вилучені у ОСОБА_7 , мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні. Це майно не є об`єктом та предметом кримінального правопорушення, а є особистим майном вказаної особи, якій не висунуто підозру у можливому вчиненні злочину, що розслідується у даному кримінальному провадженні.

Доступ до інформації про можливі з`єднання вказаного мобільного телефона з іншими мобільними телефонами на час вчинення можливого злочину може бути одержаний слідчим без накладення арешту на майно в іншому порядку, встановленому КПК України.

За таких обставин висновки слідчого судді про недоведеність стороною обвинувачення необхідності арешту вищевказаного майна є обгрунтованими.

Клопотання слідчого було розглянуто слідчим суддею з дотриманням вимог ст. ст. 172, 173 КПК України.

Під час судового розгляду слідчими та прокурором не доведено, що вищевказане тимчасово вилучене майно, є предметом, засобом чи знаряддям можливого злочину, має будь-які інші ознаки речових доказів, передбачені ст. 98 КПК України, набуте злочинним шляхом, є доходом від злочину чи отримано за рахунок доходів від злочину, може бути конфісковане або підлягає спеціальній конфіскації.

Тому слідчий суддя законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, оскільки такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_7 щодо вказаного особистого майна не виправдовує потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Тому підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст. ст. 376 ч. 2, 404, 422, КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000035 за ч. 1 ст. 246 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: