Справа № 468/1327/19-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

16.03.2020 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2020 року до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання.

Зі скарги слідує, що скаржником подавалося до Баштанського ВП клопотання про проведення по кримінальному провадженню № 0000424 за ч. 1 ст. 125 КК України, в якому він є потерпілим, слідчого експерименту за його участю із залученням працівників Плющівської школи, старости села та працівників сільської ради.

12.03.2020 року засобами поштового зв`язку скаржник отримав постанову слідчого від 11.11.2019 року про відмову в задоволенні вказаного клопотання. Скаржник вважає вказану постанову необґрунтованою, такою, що порушує його права та просить зобов`язати слідчого провести заявлені ним процесуальні дії, оскільки в іншому кримінальному провадженні №0000421, відкритому за заявою ОСОБА_4 , яке стосується тих же подій, слідчий провів вже кілька слідчих експериментів за участі потерпілої ОСОБА_4 .

В судове засідання скаржник та слідчий не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися засобами зв`язку з врахуванням скорочених строків розгляду даної категорії скарг.

Ознайомившись зі скаргою та доданими матеріалами, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Крім того, аналіз положень ст. 303 КПК України через призму положень ст. 307 КПК України вказує на те, що чинним КПК визначено не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а і способи такого оскарження, а саме: рішення можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, дії шляхом зобов`язання їх припинити, бездіяльність шляхом зобов`язання вчинити певну дію.

З закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності як загальної засади кримінального провадження слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За такого, слідчий суддя, розглядаючи подану в порядку п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України скаргу на рішення (постанову) слідчого про відмову в проведенні слідчих дій має право відповідно до визначених ст. 307 КПК України повноважень скасувати оскаржене рішення слідчого або залишити скаргу без задоволення в залежності від того, чи допущене при винесенні такого рішення слідчого порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні, чи ні.
При цьому, оскаржуване рішення слідчого має не тільки відповідати вимогам ч.5 ст. 110 КПК України щодо форми та змісту, а й закріпленим в КПК України загальним засадам верховенства права (за яким людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 8 КПК України)) та законності (за яким слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження (ст. 9 КПК України)).

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

В судовому засіданні було встановлено, що скаржником було подано слідчому клопотання в порядку ст. 220 КПК України про проведення слідчого експерименту по кримінальному провадженню № 0000424 від 04.10.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, по якому він є потерпілим. Постановою слідчого від 11.11.2019 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з посиланням на те, що з клопотання скаржника неможливо встановити, з ким саме, з яких підстав та з якою метою необхідно провести слідчий експеримент та у зв`язку з тим, що слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Жодного іншого обґрунтування прийнятого слідчим рішення про відмову потерпілому у задоволенні його клопотання постанова від 11.11.2019 року не містить.

Що стосується того, що слідчий відмовив потерпілому в задоволенні його клопотання з посиланням на закріплену в ч.5 ст. 40 КПК України самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності та заборону втручання в неї, то жодним чином клопотання потерпілого про проведення слідчих дій в кримінальному провадженні не може вважатись таким втручанням.
Навпаки, єдиною можливістю потерпілому ініціювати проведення слідчих дій в кримінальному провадженні є його звернення з відповідним клопотанням до слідчого та у відповідності до ч.3 ст. 93 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

За такого, звернення потерпілого з клопотанням до слідчого про проведення певних слідчих дій є правомірним і не є втручанням у діяльність слідчого та, як слідує зі змісту ч.1 ст. 220 КПК України з врахуванням загальної засади законності, такі клопотання за загальним правилом при наявності відповідних підстав мають бути задоволені.

Що ж стосується того, що слідчий відмовив в задоволені клопотання потерпілого через те, що текст клопотання не містить підстав та мети проведення заявленого слідчого експерименту та не містить вказівки на особу, з якою такий слідчий експеримент має бути проведений, то слідчий суддя не погоджується з позицією слідчого щодо того, що такі обставини можуть бути підставою для відмови потерпілому в проведенні ініційованої ним слідчої дії.

По-перше, підстави та мета проведення слідчого експерименту прямо зазначені в ст. 240 КПК України. По-друге, не вбачається, що заявлене клопотання потерпілого стосується визначених ч.4 ст. 240 КПК України випадків, коли повернення слідчого експерименту не допускається. По-третє, дане рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання потерпілого фактично ґрунтується на тому, що зміст клопотання потерпілого не був зрозумілим слідчому. При цьому, відмовивши в задоволенні клопотання слідчий його фактично розглянув при недостатності для слідчого відповідних вихідних даних для такого розгляду, тобто слідчий відмовив в задоволенні клопотання, яке, як вказано вище за загальним правилом має бути задоволене, при неповному з`ясуванні необхідних для його розгляду обставин, що суперечить процитованим вище загальним засадам кримінального провадження.

За такого, постанова слідчого від 11.11.2019 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про проведення слідчих дій є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

При цьому, за ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Натомість у відповідності до ст. 36, 39 КПК України вказівки слідчому щодо проведення слідчих дій мають право надавати прокурор чи керівник органу досудового розслідування.

Слідчий суддя, виходячи з процитованих вище положень, таких повноважень не має, а тому не може бути задоволена скарга потерпілого в частині зобов`язання слідчого провести конкретні слідчі та процесуальні дії.

Натомість слідчий суддя в праві при розгляді даної скарги скасувати постанову слідчого та зобов`язати його розглянути клопотання потерпілого у відповідності до ст. 220 КПК України.

У зв`язку з цим скарга підлягає частковому задоволенню в межах визначених КПК України повноважень слідчого судді при розгляді подібної категорії скарг на досудовому розслідуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-308, 309 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання задовольнити частково.

Постанову слідчого Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївські області ОСОБА_5 від 11.11.2019 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про проведення слідчих дій в кримінальному провадженні №0000424 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000424, розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання потерпілого ОСОБА_3 про проведення слідчих дій (слідчого експерименту) по кримінальному провадженню №0000424, та повідомити заявника про результати його розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: