Справа №639/9182/19
Провадження №1-кп/639/217/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 12.12.2018 року, №0000190 від 05.07.2019 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.01.2001 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 19, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки зі штрафом в сумі 680 грн.;

- 20.12.2001 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 16.10.2002 року з Куряжської виправної колонії Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 13 днів;

- 12.11.2004 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 07.07.2007 року з Первомайської виправної колонії Харківської області (№117) за відбуттям строку покарання;

- 27.10.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 05.06.2012 року з Темнівської виправної колонії Харківської області (№100) умовно-достроково не відбутий строк 5 місяців 14 днів;

- 15.04.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;

- 01.04.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі;

- 08.06.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі;

- 10.09.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 06.10.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до 2 років позбавлення волі;

- ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.02.2016 року призначено остаточне покарання за наявності декількох вироків із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 21.03.2017 року з Темнівської виправної колонії Харківської області (№100) умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 2 дні;

- 18.09.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів з корисливих мотивів, останній раз 18.09.2018 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, перебуваючи на свободі у зв`язку з ухиленням від відбуття покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочини проти власності за наступних обставин.

Так, 12.12.2018 року приблизно о 09:20 ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з корисливою метою, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в підземному підвуличному пішохідному переході № 1 до станції Харківського метрополітену «Героїв Праці», за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 22-М, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, зблизився з останньою впритул та, знаходячись з лівого боку, своєю правою рукою таємно дістав з її лівого карману верхнього одягу мобільний телефон «Apple iPhone 7 32 Gb Gold», вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 6/32се-19 від 08.01.2019 року складає 7341 грн. 67 коп.

Після цього, ОСОБА_3 з вказаним викраденим майном намагався покинути зазначене місце події, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та зупинений свідком ОСОБА_8 , якій залишив вказаний мобільний телефон, покинувши місце скоєння злочину.

Крім цього, ОСОБА_3 12 травня 2019 року приблизно о 18 годині 50 хвилин знаходився в будівлі супермаркету «АТБ» за адресою: м. Харків, пров. Розторгуївський, 2, де побачив раніше йому не знайому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,яка була вдягнута в кофту із двома кишенями по обидва боки.

Саме в той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна, яке, як на його думку, могло знаходитися в кишені кофти ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, будучи впевненим у тому, що за його діями ніхто не спостерігав, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, непомітно для оточуючих та ОСОБА_9 , таємно заволодів її мобільним телефоном «Samsung Galaxy J500», витягнувши його із правої кишені кофти потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_3 , звернувши на свою користь викрадене майно, вийшов із будівлі супермаркету та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_9 , яка є особою похилого віку, матеріальної шкоди на суму 3261 гривня 60 копійок, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 27949 від 18.12.2019 року.

Крім того, ОСОБА_3 12 травня 2019 року приблизно о 19 годині 50 хвилин, перебуваючи біля будівлі супермаркету «АТБ» за адресою: м. Харків, пров. Розторгуївський, 2, побачив раніше йому не знайому ОСОБА_10 , яка була одягнута у кардиган із двома кишенями по обидва боки.

Саме в той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна, яке, як на його думку, могло знаходитися в кишені кардигану ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , відчуваючи безкарність за вчинену раніше того ж дня крадіжку чужого майна, оцінивши ситуацію, що склалася, будучи впевненим у тому, що за його діями ніхто не спостерігав, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, непомітно для оточуючих та самої ОСОБА_11 , таємно заволодів мобільним телефоном «Samsung J7», витягнувши його із правої кишені кардигану потерпілої.

Таким чином ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_3 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 1400 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 27948 від 17.12.2019 року.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих злочинах за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень так, як вони встановлені в обвинувальному акті, не оспорює правову кваліфікацію злочинів.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 12.12.2018 року приблизно о 09 годині він знаходився в пішохідному переході станції метро «Героїв Праці», де побачив раніше незнайому йому жінку. Після цього він вирішив вчинити крадіжку належного їй мобільного телефону. Надалі він наблизився до жінки впритул та таємно дістав з її лівого карману верхнього одягу мобільний телефон «Apple iPhone 7», після чого почав відходити від неї. Однак його дії були помічені іншою жінкою, яка його наздогнала та почала вимагати повернути викрадене майно, після чого він залишив їй викрадений мобільний телефон та з місця скоєння злочину зник.

Крім цього, 12.05.2019 року у вечірній час на вході в супермаркет «АТБ», який розташований за адресою: м. Харків, пров. Розторгуївський, 2, він викрав у раніше незнайомої жінки мобільний телефон «Samsung Galaxy J500», витягнувши його із кишені кофти потерпілої, після чого з місця скоєння злочину зник.

В цей же день, перебуваючи за вказаною адресою неподалік від входу до супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м. Харків, пров. Розторгуївський, 2, він викрав у незнайомої жінки мобільний телефон «Samsung», витягнувши його із кишені одягу потерпілої.

Після вчинення цих двох крадіжок викрадені мобільні телефони він продав раніше незнайомому чоловікові на радіоринку поблизу ст.м. «Героїв Праці», отримані грошові кошти витратив на власний розсуд.

З показань обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що показання він надає добровільно та у вчиненому щиро розкаюється, злочини вчинив внаслідок тяжкого матеріального становища та у зв`язку з тим, що він був наркозалежною особою.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст вказаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені:
-ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

-ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, неодружений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, є зареєстрованим та має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується негативно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку, якою є ОСОБА_9 .

Інших обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , під час судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєного злочину та щире каяття, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідних статей, яке є необхідним й достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, оскільки ОСОБА_3 був засудженим вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, а інкриміновані злочини скоїв після винесення цього вироку, тому суд остаточно призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.
Цивільні позови у кримінальних провадженнях потерпілими не заявлено.
На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На теперішній час ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року, за яким його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 21.05.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні судові експертизи на загальну суму 1999,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок).
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон «Apple iPhone 7 32 Gb Gold», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вважати повернутим останній як законному власнику;

- два СD-R диски з відеозаписами за 12.05.2019 з камер відеоспостереження супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Харків, пров. Розторгуївський, 2 залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження (к.п. а.с. 27, 49, 80, 100).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для особи, що перебуває під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1