УХВАЛА
10 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 761/3134/18

провадження № 51-1762ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_4 судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону ОСОБА_5 , обмежившись загальними фразами, не конкретизувала, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції. Зокрема, захисник не обґрунтувала, у чому саме полягали порушення допущені апеляційним судом, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, захисник допустила суперечності, посилаючись на порушення апеляційним судом ст. 410 КПК в контексті відмови в клопотанні про повторне дослідження доказів, оскільки підстави для таких дій визначено ст. 404 КПК.
Також захисник у своїй касаційній скарзі, формально вказавши, що стороною захисту були заявлені клопотання у суді апеляційної інстанції про повторне дослідження доказів та допит свідків, не зазначила у чому саме полягало неповне або з порушеннями дослідження доказів місцевим судом, про повторне дослідження яких клопотала сторона захисту у суді апеляційної інстанції. Крім того, ОСОБА_5 не вказала як вирішення судом питання щодо цих клопотань вплинуло на законність і обґрунтованість постановленого рішення суду апеляційної інстанції в цілому.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.
При цьому захисник фактично не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, відмінну від оцінки, наданої судами, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3