Справа № 148/992/18
Провадження №11-кп/801/459/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 02.03.2018, за апеляційною скаргою адвоката Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2019, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, на підставі ст. 89 КК України не судимого
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на два роки.
Відповідно до вимог ст. 76 ч.1 п.1, п.2 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 до вступу вироку в закону силу не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 та ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 кошти в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень, як компенсацію за спричинену моральну шкоду.
Стягнуто з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_7 кошти, як страхове відшкодування, за заподіяну ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 66730 (шістдесят шість тисяч сімсот тридцять) гривень та 357,05 (триста п`ятдесят сім) гривень 5 копійок за спричинену моральну шкоду.
В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_9 , 02.03.2018, близько 17:00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «ЗАЗ 968 М», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області по правій смузі проїзної частини вулиці Кучерявого в с. Мазурівка Тульчинського району Вінницької області, в порушення вимог п. 13.1, Правил дорожнього руху України де зазначено, що «…Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.» з урахуванням дорожньої обстановки в момент об`єктивної появи у полі його зору автомобіля, який рухався попереду у попутному напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч, що створив перешкоду ОСОБА_9 для подальшого його руху та не виконавши вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 21099» д.н.з. якого НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку; забою легеневої перенхіми; забою хребта у всіх відділах; ступінчате зміщення тіл хребців у шийному відділ на рівні С1-С2; які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), що могло бути в термін і за обставин на які вказує обстежений, тобто при шляхово-транспортній пригоді, що відповідно до висновку експерта №53 від 23.05.2018 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий (більш як 21 день) розлад здоров`я.
За вищевказаних обставин водій ОСОБА_9 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено, що:
п. 13.1 - «...Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.»;
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 11/Е-18 від 12.05.2018, з технічної точки зору, виникнення даної дорожньої пригоди стало можливим із - за невиконання водієм автомобіля «ЗАЗ-968М», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_9 вимог п.п. 13.1 ПДР України та для виконання вказаних норм у нього не існувало перешкод технічного характеру.
Представник цивільного відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині цивільного позову, постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». На переконання апелянта, при винесенні вироку в частині цивільного позову судом допущено неповноту судового розгляду, порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що позивач звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування стосовно зазначеної дорожньо-транспортної пригоди з порушенням річного строку встановленого законом для такого звернення. Також вказує, що судом безпідставно стягнуто суму страхового відшкодування в розмірі 66730 грн. Апелянт стверджує, що вказана сума розрахована неправильно, адже неможливо здійснити розрахунок страхового відшкодування за наявними документами.
Заслухавши доповідача, потерпілого, його представника та прокурора, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 , кваліфікація його дій, а також вид і розмір призначеного покарання в апеляційному порядку не оскаржуються.
Твердження представника ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» про те, що рішення апеляційного суду про стягнення із страхової компанії коштів на відшкодування шкоди потерпілому суперечить ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже потерпілий в річний строк не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, є неприйнятними з огляду на таке.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В свою чергу, страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Статтею 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон «Про ОСЦПВВНТЗ»).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Потерпілий пред`явив цивільний позов до винуватця події ОСОБА_9 та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» як до страхової компанії, з якою у обвинуваченого ОСОБА_9 було укладено договір «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поліс № АК 6260557 від 17.05.2017.
Тобто, між потерпілим та обвинуваченим виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час, між обвинуваченим та страховою компанією ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом «Про ОСЦПВВНТЗ» порядку.
Положеннями статті 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.
Суд звертає увагу, що визначений Законом «Про ОСЦПВВНТЗ» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.
Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.
Застосування положень Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.
Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.
Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.
Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.
Водночас, у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. В цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.
Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19.06.2019 (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», не є обов`язковим.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з ПАТ «СК «ПРОВІДНА» на користь потерпілого шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, оскільки саме за потерпілим залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав (із заявою до страхової компанії чи з позовом до суду), відповідає вимогам закону.
З оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо розміру страхового відшкодування взяв до уваги висновок експерта № 9/Е/18 від 16.05.2018, згідно якого завдана діями ОСОБА_9 матеріальна шкода становить 66730 грн.
Доводи апелянта про неможливість визначення суми завданої шкоди апеляційний суд відкидає як необґрунтовані та покликані позбавити права потерпілого на отримання відшкодування за спричинену йому шкоду.
Суд першої інстанції належним чином обґрунтував прийняте рішення, навів мотиви, з яких дійшов такого переконання.
Матеріали провадження не містять даних про неправильне застосування кримінального закону або істотне порушення кримінального процесуального закону, що було б безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення, а тому підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» залишити без задоволення.
Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.01.2020 щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді