Справа № 308/5515/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2020 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000153, відомості про яке 10.06.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000153, відомості про яке 10.06.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2020 року за № 0000153.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000128, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за фактом вимагання групою осіб від заявника грошових коштів, вилучений автомобіль марки «Ауді», модель «Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов на якому є підроблений і не відповідає заводу виробника, а тому в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Слідчий зазначає, що автомобіль марки «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за ОСОБА_4 , мешканцем АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку трасологічної експертизи № 9/42 від 31.03.2020 року встановлено, що на автомобілі марки «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , наявне номерне позначення кузова НОМЕР_2 . Номерне позначення кузова НОМЕР_2 на автомобілі «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , нанесено кустарним способом. Першопочаткове номерне позначення кузова, на автомобілі «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , було знищено кустарним способом, а на його місце нанесено номерне позначення НОМЕР_2 таким самим способом. Імовірно першопочатковим ідентифікаційним номерним позначенням кузова автомобіля «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є WAUZZZ4LХСD036276.

Крім того, згідно з висновком судової технічної експертизи № 4/125 від 28.04.2020 року встановлено, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_3 всі фонові зображення нанесено плоским офсетним друком, вихідні дані підприємства-виробника з серійнім номером бланку виконані імітацією лазерного гравіювання, друкований текст (персональні дані), яким заповнено картку, з лицевої та зворотної сторони, нанесено способом термодруку. Бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий вказує, що у даному випадку необхідно накласти арешт майна з метою збереження речових доказів. У іншому випадку не застосування вказаних заходів може призвести до зникнення і навіть втрати слідів та інформації, яка зафіксована на предметах, як речових доказах, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на те, що вказані предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні, так як можуть містити на собі сліди злочину, і підлягають огляду та дослідженню експертним шляхом, і з метою унеможливити знищити сліди, які могли зберегтися на вказаних предметах, слідчий вважає за необхідно накласти на них арешт.

З огляду на викладене, з метою збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до вказаного автомобіля НОМЕР_3 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, зауваживши, що метою арешту майна у даному випадку є забезпечення збереження речових доказів. Номер кузова автомобіля «Audi», моделі «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є підробленими, у зв`язку з чим вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. Звертає увагу, що передача автомобіля на відповідальне зберігання може призвести до його втрати, а тому необхідно вжити заходи для забезпечення збереження вказаних доказів. Наразі проведені експертизи та у матеріалах кримінального провадження наявні відповідні висновки експертиз, якими підтверджується, що номер кузова автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є підробленими, однак невідоме походження автомобіля. Прокурор наголошує, що у рамках даного кримінального провадження необхідно провести ряд експертиз, а захід забезпечення кримінального провадження (арешт майна), про який клопоче сторона обвинувачення, є тимчасовим.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти клопотання та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що автомобіль, на який сторона обвинувачення просить накласти арешт, на даний час знаходиться на штраф-майданчику, експертизи у кримінальному провадженні проведені, а працівниками СБУ на відповідальних осіб здійснюється тиск. В органу досудового розслідування було три місяці, щоб провести всі необхідні слідчі дії, у зв`язку з чим на даний час власник несе збитки. Адвокат просить передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику, попередивши його про кримінальну відповідальність, при цьому власник зобов`язується на першу вимогу надати органу досудового розслідування зазначений автомобіль. Звертає увагу, що захистом буде ставитися питання про проведення експертизи, автомобіль несе збитки, а тому просить віддати автомобіль на користування. Крім того, адвокат зауважив, що власник не користується даним автомобілем і останній було вилучено від Данканича. Вважає, сторона обвинувачення зловживає своїми правами, повторно звертаючись з даним клопотання про арешт майна, оскільки ухвалою слідчого судді вже було накладено арешт на автомобіль та у подальшому передано на відповідальне зберігання власнику. При цьому власник автомобіля має можливість зберегти схоронність автомобіля, а обвинувальний акт направлено до суду. Також адвокат надав копії ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року та від 11.06.2020 року про накладення арешту на майно та скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000128 відповідно, які долучено до матеріалів даної справи.

Заслухавши учасників судового процесу, розглянувши вказане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000153, сформованим станом на 11.06.2020 року, підтверджено, що органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10.06.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено на підставі самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення, у тому числі під час досудового розслідування, зокрема, під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000128, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за фактом вимагання групою осіб від заявника грошових коштів, вилучений автомобіль марки «Ауді», модель «Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов на якому є підроблений і не відповідає заводу виробника, а тому в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , вбачається, що власником автомобіля марки «Audi», модель «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Матеріалами клопотання встановлено, що згідно з висновком трасологічної експертизи від 31.03.2020 року № 9/42 на автомобілі марки «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , наявне номерне позначення кузова НОМЕР_2 . Номерне позначення кузова НОМЕР_2 на автомобілі «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , нанесено кустарним способом. Першопочаткове номерне позначення кузова, на автомобілі «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , було знищено кустарним способом, а на його місце нанесено номерне позначення НОМЕР_2 таким самим способом. Імовірно першопочатковим ідентифікаційним номерним позначенням кузова автомобіля «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є WAUZZZ4LХСD036276.

Висновком судової технічної експертизи від 28.04.2020 року № 4/125 стверджується, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_3 всі фонові зображення нанесено плоским офсетним друком, вихідні дані підприємства-виробника з серійнім номером бланку виконані імітацією лазерного гравіювання, друкований текст (персональні дані), яким заповнено картку, з лицевої та зворотної сторони, нанесено способом термодруку. Бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, що перебувають в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 про визнання речовим доказом від 11.06.2020 року автомобіль марки «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до вказаного автомобіля НОМЕР_3 визнано речовими доказами у рамках кримінального провадження № 0000153.

Диспозицією ст. 290 КК України передбачено відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Слідчий суддя зазначає, що безпосереднім об`єктом цього злочину є суспільні відносини, які забезпечують порядок реєстрації транспортних засобів, вірогідність номерів їхніх основних частин і агрегатів. Предметом злочину є кузов, двигун, шасі чи номерна панель, на яких заводським способом зроблені позначення номерів. При реєстрації транспортних засобів у технічний паспорт заносяться ці номери, завдяки чому ці засоби можуть бути ідентифіковані.

Слідчим суддею також встановлено, що згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року (справа № 308/2913/20) було задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000128, відомості про які 18.03.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Постановлено накласти арешт на майно, вилучене 19.03.2020 року під час проведення огляду автомобіля марки «Audi», модель «Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , та під час обшуку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме, серед іншого, на автомобіль марки «Audi», модель «Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2020 року (справа № 308/2913/20) задоволено клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Audi», модель «Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке 18.03.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128. Постановлено скасувати накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року арешт на майно, а саме автомобіль марки «Audi», модель «Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , в частині заборони використання транспортного засобу, передавши транспортний засіб на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у дії заборону розпоряджатися автомобілем марки «Audi», модель «Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 (здійснювати відчуження даного майна) до прийняття остаточного рішення у справі, попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України у разі здійснення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

Статтею 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Матеріали даного провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів. Окрім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що незастосування арешту на транспортний засіб або передання його на зберігання ОСОБА_4 , може призвести до втрати речових доказів.

Доводи адвоката ОСОБА_5 про повторне звернення слідчого із клопотанням про накладення арешту на майно, на яке ухвалою слідчого судді вже накладено арешт та у подальшому передано на відповідальне зберігання власнику шляхом його часткового скасування, слідчим суддею відхиляються, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що таке звернення не є повторним, так як подано уперше у рамках кримінального провадження № 0000153, відомості про яке 10.06.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, а арешт на автомобіль згідно з ухвалою слідчого судді від 23.03.2020 року було накладено у рамках іншого кримінального провадження № 0000128, відомості про які 18.03.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Інші заперечення адвоката зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

При цьому будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, оцінивши вищенаведене та враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно автомобіль марки «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до вказаного автомобіля НОМЕР_3 , є доказом злочину у рамках кримінального провадження № 0000153, відомості про яке 10.06.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, беручи до уваги, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000153, відомості про яке 10.06.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Audi Q7», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до вказаного автомобіля НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 30 червня 2020 року о 16 год. 25 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1