ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/3555/18
Провадження № 1-кп/210/143/20

"27" квітня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої: ОСОБА_8 ,

представника потерпілої: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000852 від 18 травня 2018 року, відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця за національністю, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , 18 травня 2018 року, приблизно о 01 годині 50 хвилин, перебуваючи в кафе «Теремок», розташованому в парку «імені Богдана Хмельницького» по проспекту Металургів, 5-В в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, під час сварки з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, не переслідуючи при цьому за мету спричинити йому смерть, проявивши злочинну недбалість, наніс ОСОБА_12 один удар кулаком правої руки в праву ділянку голови. Після чого, ОСОБА_12 , не втримався на ногах, та впав на кахельну підлогу перед входом у кафе, вдарившись лівою частиною голови о поверхню підлоги, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми; рана у лобній області ліворуч, садна на підборідді; крововиливи у м`яких покривних тканинах голови у лобній області ліворуч; крововиливи під твердою мозковою оболонкою; крововиливи під м`якими мозковими оболонками на поверхні обох великих півкуль головного мозку, обох півкуль мозочку; крововиливи у порожнини бічних шлуночків; дрібно осередкові крововиливи у товщу гіпофізу, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №950 від 08 червня 2018 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, стосовно живих осіб, як небезпечні для життя у момент спричинення, та від яких одразу на місці помер.

Таким чином, ОСОБА_10 , діючи з необережності, проявляючи злочинну недбалість, під час вчинення зазначеного удару, не передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді падіння потерпілого та отримання ним в результаті падіння тілесних ушкоджень в області голови, але за обставин, що склалися повинен був та міг передбачити настання зазначених наслідків.

Своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.119 ч.1 КК України, за ознаками вбивства, вчиненого через необережність.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у пред`явленому звинуваченні за ст.119 ч.1 КК України не визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що у вечір дня події 17 травня 2018 року, він на автомобілі об`їжджав із начальником охоронної організації, в якій він працює, об`єкти, які знаходяться під охороною. В кафе «Теремок» прихав поїсти, зателефонував начальнику, щоб забрав із кафе. Коли через тамбур виходив на вулицю, побачив конфліктну ситуацію між охоронником ОСОБА_13 та потерпілим, яка в подальшому усугубилась, а двоє осіб, які прийшли разом із потерпілим, також намагались ввійти в кафе, а він їх не пустив. Він не влізав у конфлікт, а лише стояв і спостерігав за ситуацією, й не пускав небажаних гостей до закладу. Коли в тамбур зайшла дівчина, він попросив потерпілого, аби той пропустив її та відпустив вхідні двері. Він хотів зайти разом із дівчиною та підізвати охорону. Дівчина проскочила, але в той момент потерпілий наніс йому сильний удар в праву частину обличчя (біля ока) та ударив охоронця ОСОБА_13 . Після цього усі присутні в тамбурі почали виштовхувати потерпілого на вулицю, а він наніс йому удар. Від удару потерпілий упав, він надав потерпілому першу медичну допомогу. Через те, що був дуже розгублений поїхав додому, розповів все батькам, зателефонував адвокату, а на ранок вже прихали до поліцейського відділку. Звертає увагу, що в день події був дощ, а тому було слизько, через це потерпілий підсковзнувся після удару, він також не втримався та впав. Чому наніс удар не знає, був у шоковому стані, боявся, що потерпілий може ще раз ударити його, а також його товариші можуть втягнутись до конфлікту. Дуже шкодував про те, що сталось, але винуватим себе не вважає й зазначає, що якби потерпілий не напав на охоронців та на нього, вів себе адекватно - цієї події б не сталось, зазначив, що удар був нанесений потерпілому, через те, що останній був неадекватний. Проти заявленого потерпілою цивільного позову заперечував повністю, вважаючи його недоведеним, про що надав суду письмовий відзив (а.с.66-68).

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а обов`язок доказування вини покладено на прокурора (ст.91 ч.2 КПК України, ст.92 ч.1 КПК України).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК України).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини, його провина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується показами допитаних в ході судового розгляду потерпілої та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_8 - дружина ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснила, що вони мешкають у Донецькій області, чоловік працював та мешкав з вересня 2017 року у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, по можливості приїздив додому. 18 травня 2018 року її повідомили, що чоловік знаходиться в тяжкому стані в лікарні в зв`язку із черепно-мозковою травмою. Вона одразу приїхала до м. Кривого Рогу, де він слідчого дізналася про смерть чоловіка та обставини його загибелі. Пояснила, що чоловік був доброю людиною, віруючою, конфліктів с сусідами та друзями не мав, допомагав їй по господарству, в останній час не пив та не курив. Його загибель стала стресом для всієї родини, у них є син, чоловік мав дружину та дитину від першого шлюбу, матір-інваліда, племінника, яким надав матеріальну допомогу. Позов підтримала, просила стягнути з обвинуваченого на її користь 23 400,00 гривень матеріальної шкоди, пов`язаної з похованням чоловіка, та 300 000,00 гривень моральної шкоди, яка полягає в тому, що після смерті чоловіка змінилося її життя, вона дуже сумує та страждає через невідворотність того, що сталося тощо. Просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , пояснила, що із обвинуваченим знайома особисто, до дня вчинення кримінального правопорушення не бачились майже рік. В ніч з 17 на 18 травня 2018 року відпочивала в кафе «Теремок», де побачила обвинуваченого, який курив кальян. Потерпілий прийшов до кафе у нетверезому стані. До нього підійшли два охоронці, та попросили вийти, після чого потерпілий у супроводі охоронців вийшов, і далі вона його не бачила. Виходячи на вулицю вона побачила, що в передбаннику кафе багато людей, охорона в присутності обвинуваченого щось пояснювала потерпілому. Вона вийшла на вулицю та стояла біля дверей виходу, курила. Раптово побачила як потерпілий впав й потекла кров, обставин того, яким саме чином потерпілий перетнув двері закладу, хто його штовхнув чи вдарив, через що він впав - не знає. Того дня був дощ, кахель слизький, дехто падав. До потерпілого одразу підбігли люди, в тому числі охоронці та обвинувачений. Вона взяла в охоронця телефон (її був вимкнений) та викликала швидку допомогу. Підійшовши до ОСОБА_10 спитала чи вони, охоронці і він, це зробили, але обвинувачений нічого не відповів, потім пішов до автомобіля і уїхав. Медики, які приїхали за викликом, констатували смерть, викликали поліцію.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 , пояснив, що з обвинуваченим раніше працював разом в кафе «Теремок» охоронцем не тривалий час, працює неофіційно охоронцем в кафе близько 8 місяців. Він був 17 травня 2018 року на зміні. ОСОБА_10 прийшов в кафе о 22 годині 23 хвилини з невідомими йому особами, нічого спиртного не вживав, можливо чай-каву. Із потерпілим раніше не був знайомий. Він прийшов десь о 23:00 годині, був одягнений в джинсові бриджі, бірюзову футболку, вік до 50 років, зріст - 190см, високий, «звичайний» чоловік, тілесних ушкоджень не бачив. В кафе відпочивало приблизно 40 осіб. Потерпілий був п`яний, вів себе некоректно, чіпляється на танцполі до дівчат та підсаджується за стіл. Спочатку його напарник ОСОБА_15 , а потім вони разом, спілкувалися із потерпілим, попрощались, обмінялися рукостисканням й він пішов з кафе. Потерпілий раніше декілька разів приходив до кафе й поводив себе таким же чином, неадекватно. Потім через 10 хвилин потерпілий знову повернувся із двома молодими хлопцями, які залишились на вулиці. Він, свідок, знову почав випроваджувати потерпілого, який нічого не розумів, був ще більш п`яний, ніж до того як пішов. З`явився ОСОБА_10 з вулиці, хотів зайти й побачив неадекватного потерпілого та залишився. Стояв і слухав. Вони спілкувалися ще 5-10 хвилин у присутності ОСОБА_10 . Заходила дівчина, ОСОБА_10 сказав пропустити дівчину на дискотеку через двері. Потерпілий ударив лівою рукою ОСОБА_10 в голову й намагався ударити його, свідка, але промахується. Яка причина була у потерпілого наносити удар - не знає. Вони з ОСОБА_10 його виштовхнули з тамбуру, він не опираючись вийшов, за ним слідом вибіг ОСОБА_10 , на бігу його раз вдарив правим кулаком в лице, з боку, знизу в голову - було слизько (дощ), потерпілий одразу після удару впав. Спочатку у потерпілого був пульс. ОСОБА_10 , він та інші присутні почали надавати медичну допомогу - масаж серця, нашатир. Викликали «швидку», до приїзду «швидкої» пульс ще був у потерпілого. Медики зробили укол, потім констатували смерть.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , пояснив, що підробляє в кафе «Теремок» охоронником неофіційно, приблизно рік. Із ОСОБА_17 знайомий, декілька разів працювали на зміні. В той день 17 травня 2018 року не працював, а відпочивав, прийшов близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_10 прийшов десь о 22:00 годині, він не п`є, не курить, був в нормальному стані. Потерпілого бачив вперше, той підсаджувався до людей, на танцполі до дівчат чіплявся. До нього підійшли охоронці ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , спілкувалися з ним спочатку за баром, потім на вулиці, потерпілий покинув заклад. Через півтори години приблизно, він стояв на барі та побачив через вікно потасовку. Вийшов на вулицю разом із ОСОБА_15 - охоронцем - потерпілий лежав на спині - із голови кров, в цей час ОСОБА_10 тримав голову потерпілого, хлопці побігли за серветками, намагались зупинити кров. Повиходили майже всі хто відпочивав в закладі. Зі слів хлопців ( ОСОБА_13 та ОСОБА_10 ), потерпілий накинувся на ОСОБА_10 - вдарив, а той на емоціях «відповів» потерпілому. Викликали «швидку», як пішов ОСОБА_10 він не бачив. Потерпілий помер, незважаючи на спроби реанімувати його. ОСОБА_10 може охарактеризувати як спокійного, не конфліктного, не вдається до сили, вирішує конфлікти словами.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 , пояснила, що не знайома із ОСОБА_10 , але бачила його в кафе «Теремок», коли приходила відпочивати. Того дня - 17 травня 2018 року - прийшла десь до 20:00 годині, було ще світло, перед дощем. Потім був дощ, стемніло, й вони зайшли в приміщення. Бачила потерпілого, з яким спілкувалися хлопці, що трапилось, чому виник конфлікт - не знає. Саму подію не бачила, а бачила лише конфлікт у передбаннику. ОСОБА_10 стояв і спілкувався в передбаннику з хлопцями - 3-4 особи. Невідомо чому потерпілий опинився на полу в крові, їй сказали, що це нещасний випадок. Хто сказав не пам`ятає. Потерпілого вперше побачила в передбаннику, а в закладі не звертала на нього увагу. Коли вийшла на вулицю, побачила потерпілого, в якого була кров, він не ворушився. Якийсь хлопець був поруч із потерпілим намагався рятувати, її подруга викликала швидку допомогу. Потерпілий був п`яний, щодо стану ОСОБА_10 - нічого сказати не може.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ) пояснила, що з обвинуваченим не знайома. 17 травня 2018 року, десь о 20:00-21:00 годині, відпочивала у кафе «Теремок» на літнику, почався дощ - вони увійшли в приміщення. Коли входили у приміщення у тамбурі бачила людей (чотири особи), які щось з`ясовували, але хто ці люди - вона не знає. Потім десь хвилин через п`ять вона з подругою вийшла на вулицю і побачила потерпілого, який лежав на спині вверх обличчям. Свідком конфлікту не була, лише бачила людей перед входом, а потім - труп потерпілого. Інцидент відбувся десь о 24:00 годині. Потерпілого бачила коли він зайшов у приміщення та коли лежав на підлозі обличчям доверху. «Швидка допомога» їхали дуже довго, по приїзду констатувала смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 , пояснив, що він працює охоронцем в кафе «Теремок», із ОСОБА_10 знайомий (раніше підробляв охоронцем). 17 травня 2018 року прийшов на зміну десь в 20:00-21:00 годині, коли ОСОБА_10 вже був в кафе, сидів за столиком, спиртних напоїв не вживав. Потерпілого помів, коли на нього почали скаржитись дівчата, до яких він чіплявся й хотів познайомитись. Він був п`яний та чіплявся до гостей закладу, поведінка потерпілого була скоріше дратівливою, ніж агресивною. Стан потерпілого був неадекватний, адже він пив горілку й закусував цукром. Він протягом 10-15 хвилин просив потерпілого піти, адже той був сильно п`яний, він пішов із невідомим хлопцями, але потім повернувся приблизно через 30 хвилин. Потім йому сказали, що потерпілий повернувся і може початись заворуха. В перегородці стояли обвинувачений та ще один охоронець, ходили туди-сюди люди, курили тощо. Коли він, свідок, виходив на вулицю, потерпілий вже падав. Потерпілий впав на гострий край плитки, через який люди часто перечіпались, травмувались, а дехто при падінні навіть розсікав собі брови. Хто наніс удар потерпілому, що саме трапилось в перегородці біля виходу та саме на вулиці - не бачив. Зі слів інших осіб, йому відомо, що сталась сварка між потерпілим, обвинуваченим та охоронцем ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 пояснив, що із обвинуваченим знайомий по роботі в кафе «Теремок». Того дня відпочивав та бачив чоловіка некоректної поведінки, на зріст був приблизно 2 метри, крупний. Потерпілий почав ображати бармена, в подальшому до потерпілого підійшла охорона й вивела його. Потім він бачив потерпілого в тамбурі, він визвірявся на охоронця ОСОБА_13 , в тамбурі були - охоронець ОСОБА_13 , обвинувачений, потерпілий, й ще два хлопці, які прийшли із потерпілим. Далі в тамбурі з`явилась дівчина, яка намагалась пройти у приміщення кафе, але потерпілий загороджував їй дорогу й не пускав. Тоді обвинувачений звернувся до потерпілого аби той пропустив дівчину, нащо потерпілий завдав ОСОБА_22 та охоронцю ОСОБА_13 удари, а вони (обвинувачений та охоронець) виштовхали його на вулицю. На вулиці обвинувачений наніс удар потерпілому, останній впав від удару не одразу, а скоріше за все підсковзнувся.

Надаючи правову оцінку показам обвинуваченого, потерпілої та свідків, суд виходить із наступного.

Так, потерпіла ОСОБА_8 не була безпосереднім очевидцем подій, що мали місце 18 травня 2018 року, про обставини конфліктів їй відомо від інших осіб.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 були присутні в кафе у день події, бачили конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, проте не були присутні при нанесенні удару потерпілому ОСОБА_22 .

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_21 були безпосередніми учасниками конфлікту, не заперечують, що ОСОБА_22 наніс удар ОСОБА_12 в наслідок якого він упав на підлогу.

Що стосується показів наданих самим обвинуваченим ОСОБА_10 під час судового розгляду, то до них суд відноситься критично, та розцінює їх як такі, що направлені на приховання злочину та ухилення від передбаченої кримінальним законом відповідальності. Ним не заперечується нанесення ОСОБА_12 удару, який знаходиться у причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого, проте вважає, що нещасний випадок стався через поведінку потерпілого, який напав на охоронців та на нього, вів себе неадекватно. Також, падіння потерпілого від удару сталося через слизьку підлогу.

Провина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину також підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження №0000852, а саме:

- рапортом старшого інспектора-чергового чергової частини Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 від 18 травня 2018 року, відповідно до якого 18 травня 2018 року надійшло повідомлення від бригади швидкої допомоги №14 про те, що в парку «імені Б.Хмельницького» по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області констатовано смерть чоловіка (т.1, арк. крим. пров.№7);

- протоколом огляду трупа від 18 травня 2018 року з фототаблицею, який проводився в присутності спеціаліста КМБ СМЕ ОСОБА_24 , експерта-криміналіста Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_25 , в ході якого оглянуто труп невідомого чоловіка, виявлено рану в тім`яно-череповій ділянці праворуч з нерівним осадненим краєм з буро-червоним вологим дном нижче рівня неушкодженої шкіри. Кістки черепу, тулубу та кінцівок на дотик цілі, інших тілесних ушкоджень на трупі за зовнішніми ознаками не виявлено (т.1, арк. крим. пров.№8-13);

- протоколом огляду місця події від 18 травня 2018 року з фототаблицею, об`єктом огляду якого є приміщення кафе «Теремок», розташованого в парку «імені Б.Хмельницького» по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, під час огляду виявлено та вилучено блок системи відео нагляду з приєднаним блоком живлення (т.1, арк. крим. пров.№14-17);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 19 травня 2018 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_8 у присутності двох понятих впізнала на фото №3 свого чоловіка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, арк. крим. пров.№38);

- лікарським свідоцтвом про смерть №950 від 21 травня 2018 року ОСОБА_12 , з якого вбачається, що смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в наслідок випадку ушкодження з невизначеним наміром. Причини смерті - набряк головного мозку, крововилив під оболонки головного мозку, інші внутрішньо-черепні травми, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений (т.1, арк. крим. пров.№46);

- протоколом огляду відеореєстратора марки «Dahua» моделі «DНІ-HCVR5116HE-S2» серійний номер «2D01A74PAEW3X45» від 23 травня 2018 року (т.1, арк. крим. пров.№53-62) та диском з відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні з чотирма відрізками відеозаписів з відеокамер внутрішнього і зовнішнього спостереження кафе «Теремок», а також вісьма графічними скріншотами. В першому відеозаписі на диску в матеріалах кримінального провадження, відображено як чоловік в бриджах та футболці, схожий на потерпілого, 18 травня 2018 року о 00:12:31 підходить до танцюючих чоловіка та жінки й втручається в їх танок, після перемовин із чоловіком потерпілий, о 00:13:05 відходить від танцюючих й підходить до чоловіка із бородою, одягненого в бриджі, футболку, барсетку, а потім виходить із танцмайданчика і поля зору відеокамери, на чому перше з чотирьох відеозаписів закінчується. В другому відеозаписі на диску в матеріалах кримінального провадження, відображено як чоловік схожий на потерпілого, 18 травня 2018 року в 00:15:34 підходить до танцюючої жінки, торкається її рукою, потім спілкується із особами, які сидять поруч за столом, далі розмовляє з жінкою, яка в 00:16:35 разом із ним виходить з поля зору камери на чому відеозапис закінчується. В третьому відеозаписі на диску в матеріалах кримінального провадження, відображено як 18 травня 2018 року о 01:51:14, потерпілого виштовхують із закладу обвинувачений та охоронець ОСОБА_26 , після чого потерпілий вибігає із вхідних дверей, за ним женеться обвинувачений. Потерпілий зіштовхується із невідомою особою, й після цього обвинувачений настигає потерпілого і ззаду правою рукою наносить удар в голову потерпілому. Після цього потерпілий та обвинувачений пропадають з поля зору камери спостереження. В четвертому відеозаписі на диску в матеріалах кримінального провадження, під іншим кутом зору відображені обставини з третього відеозапису на диску в матеріалах кримінального провадження, але додатково вбачається, що після нанесення удару обвинуваченим потерпілий впав, впав також обвинувачений. Але обвинувачений підвівся, а потерпілий - ні (т.1, арк. крим. пров.№122);

- висновком експерта №950 від 08 червня 2018 року за фактом смерті ОСОБА_12 , проведеного КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Криворізький міжрайонний відділ, згідно з яким смерть ОСОБА_12 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується наявністю ушкоджень та даними судово-гістологічного дослідження. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми: рана у лобній області ліворуч, садна на підборідді; крововиливи у м`яких покривних тканинах голови у лобній області ліворуч; крововиливи під твердою мозковою оболонкою; крововиливи під м`якими мозковими оболонками на поверхні обох великих півкуль головного мозку, обох півкуль мозочку; крововиливи у порожнини бічних шлуночків; дрібно осередкові крововиливи у товщу гіпофізу. Дані ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), характерологічні властивості яких встановити неможливо. Всі виявлені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження, що входять до комплексу внутрішньочерепної травми, яка з`явилася причиною смерті, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, стосовно живих осіб, як небезпечні для життя у момент спричинення (п.2.1.1.а. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року), входять до комплексу закритої внутрішньочерепної травми та перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічному дослідженні виявлений етиловий спирт у концентрації 2,67 проміллє, що відносно до живих осіб може відповідати СИЛЬНОМУ ступеню алкогольного сп`яніння. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені патоморфологічні зміни внутрішніх органів характерні для атеросклеротичної хвороби серця, великих судин та судин основи мозку (т.1, арк. крим. пров.№105-107);

- висновком спеціаліста судово-медичного експерта №709 від 23 травня 2018 року судово-медичного обстеження ОСОБА_10 , відповідно до якого у нього виявлене ушкодження у вигляді: синця обличчя - яке виникло від дії тупого твердого предмету (предметів). Характер виявленого ушкодження при первинному обстеженні, а саме ступінь його загоєння (синець з нечіткими контурами), свідчить, що давність його виникнення може відповідати строку вказаному обстежуваним. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 (т.1, арк. крим. пров.№108);

- висновком експерта №888 від 14 червня 2018 року судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , згідно з якою у ОСОБА_10 виявлений синець обличчя в виличній області праворуч. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороми наслідки. П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17 січня 1995 року №6. Час виникнення ушкодження (синець бруднувато-синюшного кольору з нечіткими контурами) може відповідати 18 травня 2018 року. Ушкодження виникло від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким могла бути як озброєна так і неозброєна рука, взута нога нападаючого або інший предмет з такими ж властивостями. Не виключена можливість виникнення ушкодження в результаті падіння з височини власного зросту з послідуючим ударом об виступаючий тупий твердий предмет. Виявлений у нього синець обличчя міг виникнути від однократної дії тупого твердого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею в праву половину обличчя (т.1, арк. крим. пров.№№115, 116);

- картою виїзду швидкої медичної допомоги №3 від 18 травня 2018 року, якою констатовано смерть невстановленої особи за адресою: АДРЕСА_2 :57 годині (т.1, арк. крим. пров.№118);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21 червня 2018 року з фототаблицею, проведеного в присутності понятих, з метою перевірки і уточнення показань підозрюваного ОСОБА_10 , який визначив взаємне розташування в тамбурі кафе «Теремок» себе та потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , відтворив обставини вчиненого кримінального правопорушення (т.1, арк. крим. пров.№121-125);

- висновком експерта №950/1 від 26 червня 2018 року по факту смерті ОСОБА_12 , яким встановлено, що анатомічна локалізація, характер та морфологічні особливості виявлених ушкоджень, не виключають можливості їх утворення за механізму, який зазначив підозрюваний ОСОБА_10 під час проведення з ним слідчого експерименту (т.1, арк. крим. пров.№137).

Також, судом оглянутий відеозапис, наданий обвинуваченим ОСОБА_10 , який відображає фактичні обставини, що мали місце на вході у кафе «Теремок» незадовго до нанесення удару обвинуваченим потерпілому, а також ті фактичні обставини, що відображені у відеозаписах 3, 4 на диску в матеріалах кримінального провадження. Так з відеозапису вбачається, літній майданчик кафе та вхід у приміщення. Потерпілий заходить через відкриті вхідні двері, потім обвинувачений, який знаходиться у «тамбурі», в який зайшов потерпілий. До обвинуваченого підходить молодий чоловік, вони спілкуються. Незабаром у кафе, з вулиці (літнього майданчика) намагаються пройти ще два чоловіки (знайомі потерпілого за твердженнями свідків, один з яких вже приходив до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » разом із потерпілим, що вбачається з відеозаписів 1, 2 на диску в матеріалах кримінального провадження), але обвинувачений їх не пускає, рукою показує жест пальцем біля горла (в народі означає, що люди п`яні). Далі на відеозапису вбачається, що один із знайомих потерпілого заходить в кафе, потерпілого виштовхують із приміщення обвинувачений та охоронець ОСОБА_13 , після чого потерпілий вибігає із вхідних дверей, за ним женеться обвинувачений. Потерпілий зіштовхується із молодим чоловіком на вулиці, після чого обвинувачений настигає потерпілого, і ззаду, правою рукою, наносить удар в голову потерпілому. З іншого відеозапису, наданого обвинуваченим вбачається, що потерпілий лежить на підлозі, навколо зібралось багато людей, серед яких охорона, працівники кафе, відвідувачі кафе. Обвинувачений декілька раз підходить до лежачого потерпілого, нахиляється над ним, щось обговорює із іншими особами (том 2, а.с.141а).

Щодо розбіжностей стосовно дати смерті потерпілого ОСОБА_12 17 травня 2018 року, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_27 зазначив, що вивчивши динаміку трупних явищ, приймаючи до уваги відомі обставини справи, вважаючи, що питання щодо давності настання смерті не виносилося на вирішення експертизи, вважає, що смерть ОСОБА_12 могла настати ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому дата смерті у лікарському свідоцтві 17 травня 2018 року - є технічною помилкою.

Зазначені вище докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_10 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ст.119 ч.1 КК України, за ознаками вбивства, вчиненого через необережність.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно зі ст.65 КК України, призначаючи покарання, у межах санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 згідно ст.66 КК України, суд відносить намагання обвинуваченого надати потерпілій матеріальну допомогу на протязі всього часу розгляду справи, однак потерпіла від отримання такої відмовилася.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), його матеріальний стан, тощо, а тому при призначенні покарання суд враховує також особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 винним себе в інкримінованому йому злочині не визнав у повному обсязі, від вчинення злочину є потерпіла, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, не працює, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, під наглядом у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував та не перебуває, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно (т.1, арк. крим. пров.№75, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ). Заявлений потерпілою цивільний позов не визнав.

Згідно з досудовою доповіддю, складеною Покровським районним відділом Філії установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області №1334 від 25 вересня 2018 року, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, орган пробації дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_22 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (т.2, а.с.53-57).

Крім того, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд враховує те, що злочин, передбачений ст.119 ч.1 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Згідно зі ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.8 ч.2 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді справи судом також враховано п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.50 КК України випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд також враховує поведінку самого потерпілого під час вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що дії ОСОБА_22 були викликані непристойною поведінкою потерпілого, що виразилося у порушенні останнім правил громадського порядку, та було підтверджено допитаними в ході судового розгляду свідками.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання в межах санкції ст.119 ч.1 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за правилами ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_22 , не є винятковою і не знижує істотним чином тяжкість скоєного злочину, не зменшує суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом, а також не має підстав для застосування ст.75 КК України.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, покарання має бути призначене у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а більш м`яке покарання може бути призначене лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Як передбачено ст.127 ч.2 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 ч.5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст.128 ч.1 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ст.ст.128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на поховання у сумі 23 400,00 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000,00 гривень, судових витрат 7 000,00 гривень.

Обвинувачений позовні вимоги в частині матеріальної шкоди не визнав у повному обсязі, надав відзив, в якому зазначив, що матеріальна шкода не підтверджена належними та допустимими доказами, а завдання моральної шкоди не підтверджено висновком експерта-лікаря, розмір моральної шкоди не відповідає принципам розумності і справедливості. На доведення обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги не надано письмового звіту.

Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам, а також майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині матеріальної шкоди, та вважає, що з обвинуваченого підлягає стягненню матеріальна шкода, пов`язана з похованням ОСОБА_12 , на суму 23 400,00 гривень, розмір шкоди встановлений в ході судового розгляду (том 2, а.с.42, 43).

Окрім цього, потерпіла просила стягнути з обвинуваченого моральну шкоду, розмір якої визначила в 300 000,00 гривень. В обґрунтування моральної шкоди, зазначила, що вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення спричинило глибоку моральну травму та нервове потрясіння, що призвело до вимушеної зміни життєвих умов, оскільки вона втратила чоловіка, з яким прожила 25 років щасливого подружнього життя, який був для неї підтримкою та опорою. Вона перебуває у пригніченому психічному стані, відчує відчай та нестерпний душевний біль тощо.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, поряд з іншими обставини, також у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми, і при настанні інших негативних наслідків.

На підставі п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи викладені доводи потерпілої щодо заявлених вимог на відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що внаслідок дій обвинуваченого змінився уклад життя потерпілої, вона відчуває відчай та біль, пов`язаний з загибеллю рідної людини. Моральна шкода потерпілій завдана незаконними винними діями ОСОБА_10 , які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданою шкодою.

За таких обставин суд вважає, що вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. При цьому, з огляду на вимоги Закону, враховує обставини скоєння злочину, ступінь винуватості обвинуваченого, поведінку померлого ОСОБА_12 під час вчинення злочину, та вважає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначити за необхідне, розмір заподіяної діями обвинуваченого моральної шкоди в сумі 200 000,00 гривень, що на думку суду, відповідає втратам немайнового характеру понесеним потерпілою внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних їй в результаті злочину.

Також, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілої судові витрати на правову допомогу в сумі 7 000,00 гривень (том 2, а.с.44-49, 154-156).

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Дія обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчилася 27 липня 2018 року, інший запобіжний захід в рамках кримінального провадження не обирався (т.2, а.с.6).

Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу не обирати. З дня набрання вироком законної сили ОСОБА_10 взяти під варту. Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Крім того, відповідно до положень ст.174 ч.4 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації, майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року, було накладено арешт на відеореєстратор марки «Dahua» моделі «DНІ-HCVR5116HE-S2» серійний номер «2D01A74PAEW3X45» з приєднаним до нього живленням, котрий належить ФОП ОСОБА_28 (ІНН НОМЕР_1 ).

На підставі викладеного, вказаний арешт підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.174, 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу не обирати. З дня набрання вироком законної сили ОСОБА_10 взяти під варту. Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, - 23 400,00 гривень (двадцять три тисячі чотириста гривень 00 коп.), в рахунок відшкодування моральної шкоди, - 200 000,00 гривень (двісті тисяч гривень 00 коп.), та в рахунок відшкодування судових витрат, - 7 000,00 гривень (сім тисяч гривень 00 коп.), а всього, - 230 400,00 гривень (двісті тридцять тисяч чотириста гривень 00 коп.).

В іншій частині позову, - відмовити.

Речовий доказ перерахований на арк. крим. пров.№24, том 1, а саме: відеореєстратор марки «Dahua» моделі «DНІ-HCVR5116HE-S2» серійний номер «2D01A74PAEW3X45» з приєднаним до нього живленням, який відповідно до квитанції №673 від 19 червня 2018 року передано на зберігання до камери схову речових доказів Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути власнику ФОП ОСОБА_28 (ІНН НОМЕР_1 ).

Речовий доказ перерахований на арк. крим. пров.№64, том 1, а саме: оптичний диск для лазерних систем зчитування типу DVD-R марки «Videx» з чотирма відрізками відеозаписів з відеокамер внутрішнього і зовнішнього спостереження кафе «Теремок», а також вісьма графічними скріншотами, котрий знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000852 від 18 травня 2018 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт майна, накладений в рамках кримінального провадження №0000852 від 18 травня 2018 року, а саме відеореєстратор марки «Dahua» моделі «DНІ-HCVR5116HE-S2» серійний номер «2D01A74PAEW3X45» з приєднаним до нього живленням, котрий належить ФОП ОСОБА_28 (ІНН НОМЕР_1 ), відповідно до ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року.

Матеріали кримінального провадження за №0000852 від 18 травня 2018 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/3555/18, провадження №1-кп/210/143/20.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На виконання вимог ст.376 ч.6 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, його захиснику, представнику потерпілої та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1