Справа № 152/399/20
В И Р О К
іменем України

18 травня 2020 року м. Шаргород

Справа №152/399/20

Провадження №1-кп/152/50/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, не є пенсіонером, не є особою з інвалідності, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 11.03.2020 року,

з участю сторін кримінального
провадження

зі сторони обвинувачення:
начальника Шаргородського
відділу Жмеринської місцевої
прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 наприкінці лютого 2020 року приблизно о 15 годині, виявивши на околиці села Політанки Шаргородського району Вінницької області поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження у сухому та частково подрібненому стані, оглянувши її та визначивши, що знайдена ним речовина рослинного походження за зовнішніми ознаками є рослинами коноплі, вирішив забрати її собі та перенести і зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Отже, в цей момент у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, обвинувачений ОСОБА_3 взяв знайдений поліетиленовий пакет із наркотичним засобом, переніс до приміщення літньої кухні власного домоволодіння під АДРЕСА_1 , таким чином незаконно придбавши особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, та залишив зберігатися з метою особистого вживання шляхом куріння без мети збуту.

11.03.2020 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , працівниками Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області в приміщені літньої кухні виявлено та вилучено: пристрій для куріння, виготовлений із двох полімерних пляшок, на внутрішніх поверхнях яких наявні нашарування речовини темно-коричневого кольору, які, згідно з висновком експерта за №524 від 01.04.2020 року, містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, екстракт канабісу, масою (у перерахунку на суху речовину) 0,149 г; поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка, згідно з цим же висновком експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 32,22 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України за №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (в редакції від 24.12.2019 року) канабіс включений у Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (Таблиця І, Список №1) та віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Розмір вилученого у обвинуваченого ОСОБА_3 особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, канабісу, більший від невеликого розміру, але менший від великого розміру, встановлених Таблицею 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України за №188 від 01.08.2000 року (в редакції від 19.06.2015 року).

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачено ч.1 ст.309 КК України і викладено в обвинувальному акті від 14.04.2020 року.

Начальник Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачено ч.1 ст.309 КК України і викладено в обвинувальному акті від 14.04.2020 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у п.63 рішення ЄСПЛ в справі «Сітневський та Чайковський проти України» від 10.11.2016 року (остаточне 10.02.2017 року) зазначено, що «Ані буква, ані дух Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися вголос або за мовчазною згодою від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте для того, щоб відмова від цього права була визнана дієвою щодо цілей Конвенції, вона має надаватися у недвозначний спосіб та супроводжуватися хоча б мінімальними гарантіями, співмірними її значущості. Крім того, вона не повинна суперечити будь-якому важливому суспільному інтересу (див. рішення у справі «Сейдовіч проти Італії»…). Для того, щоб відмова була дієвою, має бути доведено, що заявник міг у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки (див. … рішення у справі «Ідалов проти Росії»… п. 86…)».

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати…

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

Так, будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, зазначив, що виявляє жаль з приводу вчинення злочину, готовий нести призначене судом покарання, під час досудового розслідування він активно сприяв розкриттю злочину, так як приймав участь добровільно у всіх слідчих діях, добровільно надав показання щодо обставин, механізму та способу вчинення злочину, також добровільно надає показання під час судового провадження щодо обставин вчинення злочину.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що позитивно виявив себе після вчинення злочину, оскільки влаштувався на тимчасові заробітки на будівництві і його дохід становить 5000-6000 грн. на місяць.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що приблизно о 15 годині у одну із субот наприкінці лютого 2020 року, точної дати не пам`ятає, він повертався із с. Політанки Шаргородського району додому у с. Писарівка. На обочині польової дороги, неподалік від лісосмуги він побачив поліетиленовий пакет і вирішив подивитися, що у ньому міститься. Штовхнувши пакет ногою, він зрозумів, що пакет не порожній. Взявши пакет у руки, він розкрив його і виявив у ньому подрібнені частини рослини коноплі, що встановив за зовнішніми ознаками. Після цього він вирішив не викидати пакунок, а забрати і перенести додому, щоб пізніше спробувати вживати самостійно. Піднявши пакет з рослинами коноплі, він переніс його додому, де зберігав деякий час у літній кухні за місцем проживання у АДРЕСА_1 , без мети збуту. В Інтернеті він знайшов роз`яснення того, як зробити пристрій для вживання коноплі шляхом куріння за допомогою пластикових пляшок і виготовив саморобний пристрій для куріння з двох пластикових пляшок. Кілька разів він вживав коноплю шляхом куріння за допомогою цього саморобного пристрою. 11.03.2020 року проводився обшук у його домоволодінні і в літній кухні працівниками поліції було виявлено пакет з коноплею та саморобний пристрій для її вживання.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а саме: наприкінці лютого 2020 року приблизно о 15 годині, виявивши на околиці села Політанки Шаргородського району Вінницької області поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження у сухому та частково подрібненому стані, оглянувши її та визначивши, що знайдена ним речовина рослинного походження за зовнішніми ознаками є рослинами коноплі, обвинувачений ОСОБА_3 вирішив забрати її собі та перенести і зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Отже, в цей момент у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, обвинувачений ОСОБА_3 взяв знайдений поліетиленовий пакет із наркотичним засобом, переніс до приміщення літньої кухні власного домоволодіння під АДРЕСА_1 , таким чином незаконно придбавши особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, та залишив зберігатися з метою особистого вживання шляхом куріння без мети збуту.

11.03.2020 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , працівниками Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області в приміщені літньої кухні виявлено та вилучено: пристрій для куріння, виготовлений із двох полімерних пляшок, на внутрішніх поверхнях яких наявні нашарування речовини темно-коричневого кольору, які, згідно з висновком експерта за №524 від 01.04.2020 року, містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, екстракт канабісу, масою (у перерахунку на суху речовину) 0,149 г; поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка, згідно з цим же висновком експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 32,22 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України за №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (в редакції від 24.12.2019 року) канабіс включений у Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (Таблиця І, Список №1) та віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Розмір вилученого у обвинуваченого ОСОБА_3 особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, канабісу, більший від невеликого розміру, але менший від великого розміру, встановлених Таблицею 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України за №188 від 01.08.2000 року (в редакції від 19.06.2015 року).

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування за ч.1 ст.309 КК України суд вважає вірною.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.1 ст.309 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Виходячи зі змісту норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин, що передбачений ч.1 ст.309 КК України, є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину. Ці обставини, відповідно до вимог ст.66 КК України, суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

З правового висновку Верховного Суду у справі №756/4830/17-к від 09.10.2018 року вбачається, що щире каяття це психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчинення інших дій, спрямованих на розкриття злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна вважати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти відображення в матеріалах кримінального провадження.

Суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире та активне сприяння розкриттю злочинів, оскільки упродовж досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, добровільно та активно надав показання про факти та обставини вчинення злочину, добровільно приймав участь у проведенні слідчих дій, добровільно надавав показання щодо своєї злочинної діяльності, механізму вчинення злочину, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність, про активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с.26).

За місцем проживання в с. Писарівка Шаргородського району, ОСОБА_3 характеризується позитивно, як особа, щодо якої у сільську раду не надходили скарги на поведінку, відсутні компрометуючі матеріали (а.с.28).

ОСОБА_3 не звертався за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ та не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога (а.с.27).

Таким чином, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням ставлення ОСОБА_3 до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, в умовах призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.309 КК України.

При цьому, суд призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертом Вінницького НДЕКЦ МВС України проведено 01.04.2020 року експертизу матеріалів та виробів і надано висновок за №524 (а.с.33-39), вартість експертизи становить 1727,11 грн. (а.с.32).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 1727,11 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Так, дві полімерні пляшки у виді пристрою для куріння з нашаруванням екстракту канабісу масою 0,149 г. та поліетиленовий пакет із канабісом загальною масою у перерахунку на висушену речовину 32,22 г., які визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінальної справи (а.с.31), та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Шаргородського ВП, слід знищити.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.309 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та засудити його до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького НДЕКЦ МВС України 1727 (одну тисячу сімсот двадцять сім) гривень 11 (одинадцять) копійок за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів 01.04.2020 року за №524.

Речові докази: дві полімерні пляшки у виді пристрою для куріння з нашаруванням екстракту канабісу масою 0,149 г. та поліетиленовий пакет із канабісом загальною масою у перерахунку на висушену речовину 32,22 г. знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1