Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головую чого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
представників власника
майна адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 21 січня 2020 року (ЄРДР №0000836),
В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 21 січня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке вилучене 11 грудня 2019 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення малої архітектурної форми розмірами 3,55х2х2 метри з ємкістю на 4 000 літри, яка заповнена нафтопродуктами (дизельне паливо) у кількості 3 680 літрів, та устаткування для міні заправки паливом (колонка з цифровим покажчиком, насос, лічильник та інші); три ємкості зі скла коричневого кольору з відібраними зразками нафтопродуктів, які поміщені до поліетиленових пакетів чорного кольору (кожна окремо), які опечатані биркою з підписами понятих; два ключі від навісних замків, якими замкнено вищевказане приміщення з позбавленням права користування та розпорядження.
Слідчий суддя своє рішення про накладення арешту на майно мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, і такий захід дасть змогу забезпечити збереження речових доказів та об`єктивно встановити важливі обставини кримінального провадження й унеможливить приховування та втрату інформації про фактичні обставини вчинення можливого злочину.
Непогоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в інтересах власника вилученого майна ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу. Вважають, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказують, що ухвала про накладення арешту на майно є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання.
Посилаються, що вилучене майно не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000836.
У своїй апеляційній скарзі просять ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання слідчого скасувати, та зобов`язати орган досудового розслідування повернути незаконно арештоване майно ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представників власника майна, які підтримали скаргу з викладених в ній підстав, і просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого, думку прокурора і слідчого, які заперечили доводи скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону, а висновки оскаржуваного судового рішення не відповідають вимогам закону і матеріалам справи.
Обґрунтовуючи клопотання про арешт вилученого під час обшуку майна, слідчий зазначив, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Диспозицією ч. 1 ст. 272 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є настання наслідків у виді створення загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 12.06.2009 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки виробництва» як поняття "загроза загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків" (частина перша статті 272 КК) необхідно розуміти такі зміни у стані виробничих об`єктів, підприємств, унаслідок яких виникає реальна небезпека життю людей або реальна небезпека заподіяння (настання) шкоди вказаним у цих статтях благам. Тяжкість ймовірних наслідків визначається залежно від цінності благ, які поставлено під загрозу, кількості осіб, які можуть постраждати від небезпечних дій, розміру можливої матеріальної шкоди тощо.
Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних щодо настання таких наслідків. Слідчим лише зазначено про наявність певних порушень Правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві, однак не обґрунтовано, яким чином ці порушення створили реальну загрозу життю людей.
Тобто слідчим, всупереч вимогам ч. 3 ст. 132 КПК України, не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, що унеможливлює застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Не довели існування такої підозри і прокурор та слідчий під час апеляційного розгляду.
Таким чином, оскільки із матеріалів справи і клопотання слідчого не вбачається правова підстава для арешту вказаного майна, а тому висновки суду про необхідність задоволення клопотання слідчого є передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому така ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 405, ст. 422 КПК України, Волинський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2020 року про накладення арешту на майно скасувати.
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 накладення арешту на майно, яке вилучене 11 грудня 2019 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення малої архітектурної форми розмірами 3,55х2х2 метри з ємкістю на 4 000 літри, яка заповнена нафтопродуктами (дизельне паливо) у кількості 3 680 літрів, та устаткування для міні заправки паливом (колонка з цифровим покажчиком, насос, лічильник та інші); три ємкості зі скла коричневого кольору з відібраними зразками нафтопродуктів, які поміщені до поліетиленових пакетів чорного кольору (кожна окремо), які опечатані биркою з підписами понятих; два ключі від навісних замків, якими замкнено вищевказане приміщення - відмовити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді