Справа № 524/2698/20
Провадження № 1-кс/524/1209/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0001503 від 05.05.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0001503 від 05.05.2020 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 .
На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 05.05.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особами, що керують транспортним засобом.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 04.05.2020 року близько 16 год. 20 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «TOYOTA YARIS» д.н.з. НОМЕР_1 рухалася по вул. Шевченка у м. Кременчуці в напрямку до нерегульованого перехрестя із вул. Сумською, яка є головною дорогою відносно вул. Шевченка, та під час переїзду нерегульованого перехрестя із вул. Сумською, не надала перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустила зіткнення із вище зазначеним автомобілем, та в подальшому здійснено зіткнення вище вказаних автомобілів із трактором FOTON FT504 д.н.з. НОМЕР_3 , який в цей час здійснював маневр повороту праворуч із вул.. Шевченка на вул. Сумська. Внаслідок ДТП водій автомобіля «TOYOTA YARIS» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 та пасажирка ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження та госпіталізовані до приймального відділення КНМП «ЛІЛ Кременчуцька». Після надання першої медичної допомоги останніх відпущено додому.

04.05.2020 року протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску, та направлено для зберігання на стоянку тимчасово вилучених транспортних засобів на території Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 7.

05.05.2020 року постановою слідчого визнано автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску, речовим доказом.

У ході досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 власником вилученого транспортного засобу є ОСОБА_10 .

В клопотанні слідчий просить накласти арешт на автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску, власником якого є ОСОБА_10 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , обґрунтовуючи тим, що у ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій, а саме: провести експертизу технічного стану транспортного засобу; інші слідчі дії та експертні дослідження, необхідність в яких виникне під час досудового розслідування.

Вислухавши думку слідчого, володільця майна та її представника, які не заперечували проти накладення арешту, просять повернути транспортний засіб володільцю на відповідальне зберігання, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до наступного.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначає, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, однією з основоположних засад кримінального провадження є недоторканість права власності, яка означає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Після проведення оглядів, речі які були виявлені та вилучені вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке повинно бути вирішено, в результаті його арешту або повернення.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що вищевказані вилучені речі та предмети підшукані, виготовлені, пристосовані, а також використовувалися як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, що має значення для кримінального провадження і підлягає доказуванню, а відповідно до ст. 84 КПК України є доказами.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Внесене слідчим клопотання подане в строки та відповідає вимогам ст. 171 КПК України, додані до клопотання матеріали доводять наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення. Транспортний засіб автомобіль автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску, власником якого є ОСОБА_10 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , на який просить накласти арешт слідчий, відповідають критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Додані до клопотання матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, оскільки слідчим призначені експертизи, які на даний час не проведені, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, є підстави накласти арешт на автомобіль автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску, власником якого є ОСОБА_10 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій, в тому числі ремонтних робіт, до скасування арешту майна.

Задовольняючи клопотання, згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Разом з цим, слідчий суддя вважає, що наклавши арешт на автомобіль автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску, власником якого є ОСОБА_10 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , необхідно передати його володільцю на відповідне зберігання на підставі відповідної розписки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175,309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0001503 від 05.05.2020 року, задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_10 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких дій, в тому числі ремонтних робіт, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку з метою збереження речових доказів.

Повернути володільцю ОСОБА_4 автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску на відповідальне зберігання, під зберігальну розписку.

Роз`яснити обов`язок до скасування арешту майна без дозволу слідчого або суду не змінювати зовнішній вигляд автомобіля та на вимогу слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001503, надавати даний автомобіль для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

В іншій частині відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.
Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1