Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/408/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районний суд м. Кіровограда від 17 березня 2020 року, якою
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , який засуджений:
- 03.12.2019 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185; ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 01 місяця позбавлення волі, в строк відбування покарання зараховано 5 місяців 08 днів попереднього утримання під вартою з 16.11.2017 року по 24.04.2018 року,
відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровоградаз заявою про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання та просив застосувати до нього норми ст.81 КК України.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2020 року відмовлено ОСОБА_8 в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судове рішення мотивовано тим, що згідно довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_8 вбачається, що у останнього наявне одне стягнення 26.03.2018 року у виді догани, яке погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не має.
Твердження ОСОБА_8 про те, що він працював не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали особової справи не містять інформації щодо працевлаштування останнього. З довідки про заробітну плату вбачається, що за період з січня 2020 року по лютий 2020 року ОСОБА_8 , оплатно не працював.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою засуджений ОСОБА_8 звернуся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить розглянути його заву про умовно-дострокове звільнення та застосувати до нього вимоги ст.81 КК України.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що поданням прокурора скасоване призначене стягнення. В ВК № 6 його не можуть достатньо охарактеризувати, оскільки від відбуває покарання лише декілька місяців. Більшість часу він був у СІЗО № 14 де два роки працював в столярному цеху. При цьому його не раз бачив прокурор на робочому місці.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити, думку прокурора, яка вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в усіх установах виконання покарання.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 протягом всього періоду відбування покарання в місцях позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування їм встановленій частині покарання, а виправлення засудженого.

Зваживши усі вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2019 за ч.2 ст. 185; ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 01 місяця позбавлення волі.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 затвердженою начальником ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6», вбачається, що у останнього наявне одне стягнення 26.03.2018 року у виді догани, заохочень не має.
При оцінці поведінки засудженого, суд відзначає, що ОСОБА_8 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Адекватно реагує на критику на свою адресу. Підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.
Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, залучається до робіт без оплати праці. Відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України даний засуджений відпрацював 4 години.
Крім того, необхідно зазначити про те, що на комісії Кропивницької виправної колонії № 6 13.03.2020 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_8 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності починаючи з 2000 року, до нього раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте він вчинив новий злочин протягом невідбутої частини покарання. А тому, на думку колегії суддів у разі звільнення його умовно-достроково є висока вірогідність вчинення ним нового злочину.
Більш того, до ОСОБА_8 раніше застосовувалось умовне дострокове звільнення, однак останній належних висновків не зробив та на шлях виправлення не став.

Отже, колегія суддів погоджується з думкою районного суду що ОСОБА_8 не повністю довів своє виправлення, оскільки характеризується посередньо, за час відбування покарання допустив порушення, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що на даний час ОСОБА_8 не довів своє виправлення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи ОСОБА_8 про відсутність у нього стягнення, як підстава для звільнення його умовно-достроково колегією суддів не може бути враховано, оскільки навіть, якщо брати до уваги відсутність стягнень у ОСОБА_8 то необхідно зазначити про те, що у останнього не має жодного заохочення. Це в свою чергу свідчить про не бажання ставати на шлях виправлення.

Твердження ОСОБА_8 про те, що він працював не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали особової справи не містять інформації щодо працевлаштування останнього. З довідки про заробітну плату вбачається, що за період з січня 2020 року по лютий 2020 року ОСОБА_8 , оплатно не працював.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2020 року, якою йому відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінський районний суд м. Кіровограда від 17 березня 2020 року, якою ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9 Ремез