ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6615/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/677/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.187 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Херсонський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7 Огли
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0004120 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Акташ, Самакрадської області, республіки Узбекистан, особи без громадянства, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2020 року продовжено відносно ОСОБА_7 . Огли строк тримання під вартою на 60 діб до 28.06.2020 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 . Огли просить скасувати ухвалу суду. Змінити запобіжний захід у виді арешту на домашній арешт чи особисте зобов`язання.
Вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною.
Зазначає, що він є неграмотним, російську мову вчив давно, а українську мову не розуміє, проте йому не було забезпечено перекладача з української на узбецьку мову. Також не було вручено і документів в перекладі на узбецьку мову.
Вказує, що адвокат ОСОБА_9 , обмежилась формальною участю в судовому засіданні.
Стверджує, що не вчиняв інкримінованого злочину, а правоохоронці знайшли собі «зручну» особу на яку можливо «повісити» не розкритий злочин.
Під час перебування у відділі поліції, правоохоронці завдавали йому ляпаси та потиличників, після чого змусили підписати якісь папери.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

09.06.2020 року адвокат ОСОБА_8 подала доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 403 КПК України вносити зміни чи доповнення до апеляційної скарги може лише особа, яка її подала, а тому захисник не має процесуального права вносити доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого.

За таких обставин, доповнення до апеляційної скарги, внесені адвокатом ОСОБА_8 не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши та безпосередньо дослідивши виділені матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.
Із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції, вбачається, що у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0004120.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05 березня 2020 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 квітня 2020 року.

Слідчим суддею було встановлено наявність ризиків вчинення інших кримінальних правопорушень, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2020 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 . Огли до 03.05.2020 року.

В подальшому ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.04.2020 року, що є предметом апеляційного розгляду, строк тримання під вартою ОСОБА_7 був продовжений на 60 діб до 28.06.2020 року включно.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України до закінчення строку дії попередньої ухвали, суд зобов`язаний вирішити питання про доцільність подальшого тримання особи під вартою.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд виходив із того, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, законного джерела доходів не має, у нього відсутні соціальні зв`язки та обвинувачений може переховуватися від суду, щодо доводить існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.
Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання ( продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як видно із виділених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, санкція зазначеної статті передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення волі.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за скоєння умисних тяжких злочинів, корисливої спрямованості.

Наразі обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого майже зі спливом незначного проміжку часу після звільнення із установи виконання покарання за відбуттям строку покарання за попереднім вироком.

Перелічені відомості вагомо свідчать про продовження існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, а тому суд підставно врахував вказані обставини приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вбачається, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 . Огли ще не досліджувалися докази, а відтак продовжує існувати ризик впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілу та свідків.

З виділених матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 . Огли офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, дітей чи утриманців, та постійного місця проживання не має, а відтак у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли слугували запорукою належної процесуальної поведінки обвинуваченого, зареєстрованого місця проживання у встановленому законом порядку ОСОБА_7 . Огли також не має.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також недоведеність наявності у нього міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця проживання свідчить про ймовірність продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризику переховуватися від суду.
Відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, як про те просить обвинувачений, не зможе запобігти наявним ризикам.
Посилання обвинуваченого на те, що при розгляді клопотання прокурора не було забезпечено участь перекладача та йому не вручалися документи у перекладі на узбецьку мову, як на підставу для скасування ухвали, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як слідує із технічного запису фіксації судового засідання від 29.04.2020 року, обвинувачений не звертався до суду із клопотанням про призначення йому перекладача чи про необхідність вручення йому документів у перекладі на узбецьку мову.
Із виділених матеріалів кримінального провадження видно, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_7 . Огли, надав заяву в якій вказав, що відмовляється від послуг перекладача на узбецьку мову, оскільки він розуміє російську та українську мову (а.п. 17).

Вбачається, що від отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, клопотання про продовження строку дії запобіжного у вигляді тримання під вартою.

Відомостей про те, що така поведінка обвинуваченого була обумовлена незрозумілістю змісту процесуальних документів, матеріали провадження не містять, не заявляв про такі обставини обвинувачений і під час судового засідання.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений пояснив, що українську мову він розуміє. Про залучення перекладача обвинувачений не просив.

Відповідно до ч. 6 ст. 22, ч. 3 ст. 26 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.
У разі виникнення необхідності у залученні перекладача для перекладу усних пояснень чи документів обвинувачений у подальшому має право заявити суду відповідне клопотання.
Є неприйнятними доводи обвинуваченого про те, що участь захисника в судовому засіданні була формальною, як про те вказує апелянт.
Згідно із приписами ст. 20 КПК України забезпечення права на захист полягає в тому числі також в особистій участі особи в кримінальному провадження та забезпеченні можливості користуватися правовою допомогою захисника.
Із технічного запису фіксації судового засідання слідує, що адвокат ОСОБА_8 висловила свою позицію на захист обвинуваченого, заперечуючи проти продовження запобіжного заходу.
Питання про доведеність чи недоведеність особи у скоєні злочині, вирішується судом в нарадчій кімнаті, за результатами проведення судового розгляду, а отже доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали про продовження строку тримання під вартою через недоведеність його винуватості, колегія суддів вважає неприйнятними.
Суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу не праві вирішувати питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні інкримінованого злочину.
Доводи обвинуваченого про невинуватість і про застосування на стадії досудового розслідування недозволених методів досудового розслідування підлягають перевірці судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті за заявою обвинуваченого чи захисника.
Твердження апеляційної скарги обвинуваченого висновки суду першої інстанції про наявність підстав для продовження тримання обвинуваченого під вартою не спростовують, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника під час апеляційного розгляду на незаконність ухвали суду через порушення порядку проведення підготовчого судового засідання.
Перелік питань, які суд вирішує під час підготовчого судового засідання визначений ст. 314, 315 КПК України.
Зокрема суд має вирішити питання щодо запобіжного заходу особи, яка набула статусу обвинуваченого.
Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Отже, суд за результатами розгляду клопотання може обрати, змінити, скасувати чи продовжити дію запобіжного заходу.
Рішенням Конституційного суду України від 23.11.2017 року у справі № 1-р/2017 визначено, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
Тобто Конституційний Суд зазначив, що суд за власною ініціативою не має права приймати рішення про продовження тримання під вартою обвинувачених.
Однак суд зобов`язаний розглянути клопотання учасників провадження, як сторони обвинувачення так і сторони захисту щодо раніше обраного запобіжного заходу або про обрання запобіжного заходу і за результатами їх розгляду має ухвалити рішення про обрання, зміну чи продовження строку дії запобіжного заходу.
Зважаючи на викладене, висловлені захисником під час апеляційного розгляду доводи не можуть бути визнані підставою для скасування ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2020 року, якою ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4