печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001426 від 05.10.2015 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

29.05.2020 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001426 від 05.10.2015 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений, проте завершити досудове розслідування у визначений ухвалою слідчого судді не представилось можливим, оскільки у кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій. Разом з тим, заявлені ризики, які існували при застосуванні до підозрюваного міри запобіжного заходу, не втратили свою актуальність, а відтак запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що підозра є необґрунтованою. Так, стороною обвинувачення не надано жодного документу як про наявність стійкого ієрархічного об`єднання в складі п`яти і більше осіб, так і про те, що ОСОБА_7 якимось чином причетний до подібного об`єднання, враховуючи, що нормами кримінального процесуального законодавства визначено, що ці докази повинні бути вагомі на ґрунті переконливих фактів. Проте всупереч вказаному, нічого подібного сторона обвинувачення не надала, а скоріше навела факти його невинуватості.

Одночасно захисник вказав, на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в спростування чого свідчить, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання і роботи, родину, на утриманні троє дітей, двоє з яких малолітні, дружину яка вимушена не працювати до досягнення дитини певного віку, є головою вірменської громади області в якої 5000 членів, утримує недільну вірменську школу, по роботі и в побуті характеризується виключно позитивно, нагороджений грамотою Міністра культури України, знана та авторитетна особа в області, серйозно хворіє.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Так, згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

При цьому, абсолютність права на свободу не передбачена ні Конституцією України, ні іншими джерелами права, зокрема Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001426 від 05.10.2015 за підозрою: ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122 КК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сос, Мартунінського району, Азербайджан, громадянину України, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , 20.09.2019 відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296 КК України.

У подальшому ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України 21.09.2019 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва 21.09.2019 застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17.11.2019 включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 5 000 000 грн.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду (справа №11-сс/824/5632/2019) 07.10.2019 постановила апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 - задовольнити, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково та постановили нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити та застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.11.2019 включно.

Слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_5 13.11.2019 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін до 11.01.2020 включно.

Слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_5 09.01.2020 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін до 07.03.2020 включно.

Слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_5 03.03.2020 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін до 14.04.2020.

Слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_5 09.04.2020 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін до 07.06.2020.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

Наряду з вказаним, слідчий суддя враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження до 9 місяців, а саме до 14.04.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження до 12 місяців, а саме до 14.07.2020 року.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, які направлені на закінчення досудового розслідування.

Проте, внаслідок виняткової складності даного кримінального провадження, закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні в указаний строк не представляється за можливе, оскільки необхідно виконати значний обсяг слідчих, процесуальних та негласних слідчих (розшукових) дій, що мають суттєве значення для судового розгляду та забезпечення виконання підозрюваними процесуальних обов`язків відповідно до вимог ст. 177 КПК України, зокрема:

- провести в повному обсязі огляд вилучених під час проведення обшуків у мобільних телефонів та комп`ютерної техніки, які захищені системами логічного захисту та на розблокування яких необхідний значний проміжок часу;

- провести одночасні допити між потерпілими та підозрюваними;

- отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи;

- отримати висновок призначеної балістичної експертизи;

- отримати висновки 5 (п`яти) призначених судових фоноскопічних експертиз;

- розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали негласних слідчих (розшукових) дій стосовно учасників угруповання та інших осіб;

- призначити судові фоноскопічні експертизи отриманих після розсекречення матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій стосовно учасників угруповання;

- відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України здійснити переклад процесуальних документів на рідну мову підозрюваного ОСОБА_8 (вірменську);

- виконати низку інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- виконати вимоги ст. 291 КПК України, а саме: скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Наряду з вказаним, дані обставини являлися предметом перевірки слідчого судді під час винесення судового рішення про продовження строку досудового розслідування до дванадцяти місяців, тобто до 14.07.2020.

За викладених обставин, вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Під час вивчення особи підозрюваного ОСОБА_7 судом встановлено, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Сос, Мартунінського району, Азербайджан, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, має постійне місце проживання і роботи, родину, на утриманні троє дітей, двоє з яких малолітні, дружину яка не працює так як доглядає за дитиною до певного віку, є головою вірменської громади області в якої 5000 членів, утримує недільну вірменську школу, по роботі и в побуті характеризується виключно позитивно, нагороджений грамотою Міністра культури України, знана та авторитетна особа в області, на даний час хворію та відповідно потребує належного медичного забезпечення.

В той же час, слідчий суддя не в повній мірі може погодитися із ризиками, на які вказує сторона обвинувачення в клопотанні та про які прокурор наголошував у судовому засіданні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

В розрізі дослідження ризиків наявних в кримінальному провадженні, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, сторона обвинувачення вказує, що існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовуючи, що даний ризик вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.

Проте до вказаного слідчий суддя відноситься критично, оскільки стороною обвинувачення не наведено будь-яких фактичних обставин, а лише зазначено формальні ознаки даного ризику, враховуючи, що ОСОБА_7 має велику родину, постійне місце проживання, роботи, міцні соціальні зв`язки, з моменту порушення цього кримінального провадження 2015 року він не вчиняв спроб переховуватися.

Окрім цього, слідчий зазначає, що існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних. Вказаний ризик стороно обвинувачення аргументує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні насильницьких кримінальних правопорушеннях, в тому числі із застосуванням предметів призначених для нанесення тілесних ушкоджень. Окрім цього, слідчий вказує, що підозрюваний вчиняв кримінальні правопорушення в складі злочинної організації, усіх учасників якої досудовим розслідуванням на теперішній час не установлено, тому перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом залякування та застосуванням насильства до інших учасників кримінального процесу, зокрема свідків, потерпілих, може незаконно вплинути на них з метою зміни їх показів. Також вказаний ризик підтверджується фактом надходження потерпілим повідомлень із погрозами з метою примушування зміни наданих стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших осіб, показів.

Проте даний ризик можна передбачити та відповідно уникнути шляхом покладення відповідних обов`язків на підозрюваного, приймаючи до уваги той факт, що кримінальне провадження розслідуються з 2015 року.

Що стосується посилання сторони обвинувачення на існування ризику щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 дій, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказані ризики сторона обвинувачення підтверджує тим, що на даному етапі не встановленні всі кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_5 та учасниками злочинної організації, учасником якої він був, а тому перебуваючи на волі останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зможуть довести вчинення вказаних кримінальних правопорушень, таким чином перешкодити кримінальному провадженню, а також перебуваючи на волі, володіючи відомостями досудового розслідування, які стали йому відомі під час проведення слідчих дій за його участі, може попередити невстановлених осіб, які є учасниками організованої ним групи, з метою уникнення ними кримінальної відповідальності.

Наряду з вказаним, слід зазначити, що уникнути вказаного ризику можна шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів або ж покладенням на особу підозрюваного відповідних обов`язків, та в даному випадку в спростування вказаного свідчить, тривалість здійснення досудового розслідування та протязі вказаного періоду підозрюваний жодних подібних дій не вчинив.

Також, слідчий в клопотанні зазначив та прокурор в судовому засіданні підтримав, що існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 дій, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, обґрунтовуючи тим, що вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів з високим ступенем організованості та із застосуванням насильства, що свідчить про те, що він здатний до вчинення такого роду кримінальних правопорушень та, знаходячись на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити злочину діяльність.

Проте, в даному випадку слідчий суддя до вказаного ризику теж відноситься критично, оскільки його обґрунтування носить формальний характер та жодним чином не наведено фактичних аргументів в розрізі особи підозрюваного та відповідного даного кримінального провадження.

За таких обставин, тримання під вартою ОСОБА_7 є невиправданим, а таке втручання в його основоположні права і свободи жодним чином не забезпечить реалізацію завдань кримінального провадження та об`єктивний судовий розгляд, а відтак клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, застосування якого зможе забезпечити завдання кримінального провадження.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001426 від 05.10.2015, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001426 від 05.10.2015, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001426 від 05.10.2015, а саме до 14.07.2020 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними/потерпілими/свідками в даному кримінальному провадженні визначеними прокурором;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1