ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 766/869/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/232/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: повідомлення про підозру
У Х В А Л А
іменем України

25 травня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000014 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України та скасовано повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000014 за ст.118 КК України від 17.01.2020 року.

В обґрунтування свого висновку слідчий суддя вказав, що повідомлення про підозру не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 . У повідомленні про підозру зазначається, що « ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.118 КК України умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, а також у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця. Проте замість конкретної правової кваліфікації слідчий виклав зміст статті 118 КК України, яка передбачає два різних склади злочинів умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, і убивство, вчинене у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця. Слідчий перерахував всі можливі суспільно-небезпечні дії, які підпадають під ознаки ст.118 КК України, але яку конкретну суспільно-небезпечну дію вчинив ОСОБА_8 слідчий не зазначив. Усупереч вимог ст.277 КПК України відсутність хоча б одного із елементів, визначених у цій статті, у письмовому повідомленні про підозру, не свідчить про повідомлення про підозру.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор указує, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та наголошує, що слідчим суддею безпідставно скасовано повідомлення про підозру. Вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ст.118 КК України відповідає вимогам ст.277 КПК України. Обставини, за яких слідчим суддею постановлено ухвалу про скасування повідомлення про підозру, зокрема, вказівка в ньому фактичних обставин доказування та правової кваліфікація дій підозрюваного, суперечать вимогам ст.ст.303-307 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, встановлювати правильність кваліфікації дій підозрюваного (обвинуваченого). При цьому слідчий суддя належним чином не обґрунтував свій висновок, докази щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ст.118 КК України, не перевірив. Крім того, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення вже була предметом перевірки слідчим суддею під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та відсторонення від посади. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України.

У запереченнях захисник ОСОБА_7 вказує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора. Зазначає, що виклад у повідомленні про підозру фактичних обставин справи не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а тому слідчий суддя обгрунтовано скасував повідомлення про підозру. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора з доповненнями, а ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, позицію захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора з доповненнями, просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, заперечення на неї, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст.404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими п.23 ч.1 ст.303 КПК України доповнено п.10 такого змісту: на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ст.ст. 276-278 КПК України при розгляді скарги на рішення слідчого повідомлення про підозру, слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини «обґрунтованість підозри складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

У п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011року, заява №42310/04, Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» суд вказав на те, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Правові підстави для повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбачені ч.1 ст.276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, повідомлення про підозру це процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності у органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, поєднаному із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності у них повноважень на прийняття відповідного процесуального рішення.

Якщо розглядати наявність письмового повідомлення про підозру у кримінальному провадженні як одну з основних підстав для звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, то доцільно буде звернутись до правової позиції ЄСПЛ, викладеної у п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року, в якому Європейський Суд з прав людини зазначив, «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 параграфа; 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

З системного аналізу вищевказаної позиції ЄСПЛ щодо наявності у кримінальному провадженні повідомлення про підозру в контексті його суті як процесуального рішення, апеляційний суд вважає, що момент повідомлення про підозру є початком одного з найважливіших етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадження, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особі про підозру. При цьому, згідно з вищевказаною позицією ЄСПЛ, обсяг доказів, наявних у розпорядженні органу досудового розслідування, не обов`язково повинен бути достатнім для пред`явлення конкретній особі обвинувачення у кримінальному провадженні та скерування справи до суду, оскільки можливість вирішення питання про наявність чи відсутність достатньої для цього кількості доказів і є основною метою повідомлення про підозру та вчинення подальших процесуальних дій.

Вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та позицій ЄСПЛ слідчим суддею дотримано не було.

Як правильно вказано апелянтом, наявне в матеріалах провадження повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України відповідає імперативним вимогам ст.277 КПК України, оскільки в процесуальному документі викладено фактичні обставини кримінального провадження із зазначенням часу, місця вчинення злочину, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яка відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відомим на момент повідомлення про підозру слідчому або прокурору.

Зі змісту процесуального документу вбачається, 10.01.2020 близько 17 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді інженера ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство», під час виконання службових обов`язків по охороні лісу, виявив, що за адресою: Голопристанський район с. Малі Копані, 1 квартал Виноградівського ЛМГ четверо невідомих осіб здійснювали незаконну порубку лісу, з метою припинення незаконної діяльності та затримання вказаних осіб, ОСОБА_8 здійснив вгору три попереджувальні постріли з вогнепальної зброї карабіну М4 та наказав припинити незаконну порубку лісу. Незважаючи на це, один з них потерпілий ОСОБА_10 раптово сів в машину, і, не реагуючи на три попереджувальні постріли вгору з мисливського карабіну, почав рухатись в сторону ОСОБА_11 з вимкненими фарами. Після цього троє чоловіків зникли з місця пригоди, а той, що сидів в автомобілі, продовжував рух у бік ОСОБА_8 .. У вказаних умовах, останній побоювався бути смертельно травмованим під колесами автомобіля, сприйняв раптово виниклу загрозу свого життя і здоров`я як реальну та не міг швидко пересуватись з метою уникнути наїзду автомобіля, з метою зупинки авто, здійснив постріл в бік зазначеного автомобіля.
Внаслідок цього з метою захисту власного життя та здоров`я від протиправних дій ОСОБА_10 , а також з метою затримання вказаного правопорушника, який здійснював незаконну порубку лісу, здійснив один прицільний постріл з карабіну в бік кабіни автомобіля, яким керував потерпілий, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження від яких ОСОБА_10 помер на місці.
За викладеного дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ст.118 КК України умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, а також у разі перевищення заходів необхідних для затримання злочинці.
Відповідно до встановленого, в повідомлені про підозру здійснено виклад фактичних обставин кримінального провадження і згідно цього надано правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 ..

Як правильно вказано стороною обвинувачення, всупереч вимог ст.ст.277, 303-307 КПК України слідчим суддею під час досудового розслідування належним чином обґрунтованість пред`явленої підозри не перевірено, а здійснено оцінку фактичних обставин кримінального провадження та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_8 , що на цій стадії є недопустимим та свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Поза увагою слідчого судді залишено те, що викладені в повідомленні про підозру обставини кримінального провадження в повному обсязі відповідають диспозиції норми Закону України про кримінальну відповідальність, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_8 , а отже вимоги ст.ст.276-278 КПК України у вказаному кримінальному провадженні дотримано.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя уповноважений на перевірку відомостей про обґрунтованість підозри, а не на оцінку фактичних обставин кримінального провадження та правової кваліфікацію дій підозрюваного.

З огляду на викладене ухвалу слідчого судді не можна визнати законною та обґрунтованою, тому її слід скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України, задовольнивши апеляційну скаргу з доповненнями прокурора.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія судді,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України в кримінальному провадженні № 0000014 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4