Провадження № 1-кс/331/360/2020
Єдиний унікальний номер № 331/410/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2020 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене із прокурором який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 000223 від 07.06.2019 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.199 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором який здійснює процесуальне керівництво, по кримінальному провадженню № 000223 від 07.06.2019 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.199 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено наступне.
11.01.2020 р. до Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області звернувся громадянин ОСОБА_4 з заявою про те, що в період часу з грудня 2019 року на ринок України, невідомі особи, випустили недоброякісну продукцію під видом винно горілчаної продукції та займаються її подальшою реалізацією на території Олександрівського району міста Запоріжжя.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 227 КК України, стала заява громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надійшла до Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо випуску на ринок України, у тому числі на територію Запорізької області та міста Запоріжжя, небезпечної продукції, під виглядом винно горілчаної продукції виробництва ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари».

Відповідно до свідчень наданих ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході допиту в якості свідка, встановлено, що під виглядом торгівельної марки «Люботинський завод «Продтовари» здійснюється реалізація недоброякісних винно горілчаних виробів, у томі числі в магазинах, у закладах харчування, ринках, горілки з етикетками: «ТМ Люботин Преміум Пшенична», «Люкс Файна», «Крижана», «ТМ Люботин Преміум Відбірна», «ТМ Люботин Преміум Срібна», «Всеградська Класична», «Краля»; вермути різних видів з етикетками «ТМ «Garden Lubotinn».

У деяких громадян, у тому числі і ОСОБА_4 після вживання вказаних вище винно горілчаних виробів, сталось отруєння.

Зі слів ОСОБА_4 вказану продукцію він придбав у одному із закладів по вул. Жуковського в місті Запоріжжі, що є територією Олександрівського району.

Також було встановлено ще двох громадян, які теж отруїлись, після вживання вказаної вище продукції.

Допитані в якості свідків, вони пояснили що придбали винно горілчані вироби, на яких містились етикетки «ТМ Люботин Преміум Пшенична», також в одному із закладів по вул. Жуковського в місті Запоріжжя.

Таким чином на території Олександрівського району м. Запоріжжя, невстановленою особою, в торговельні заклади умисно введено в обіг небезпечну продукції, тобто таку, що не відповідає вимогам щодо безпечності продукції, встановленими нормативно правовими актами.
Відповідно до матеріалів доручення в порядку ст. 40 КПК України, встановлено, що невстановлені особи незаконно організували діяльність направлену на виготовлення, і реалізацію спиртних напоїв на території Запорізької області, із використанням підроблених марок акцизного податку При здійсненні незаконної діяльності останні, у якості місць зберігання спирту та фальсифікованих лікеро-горілчаних напоїв з підробленими марками акцизного податку України використовує приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
В подальшому під час досудового розслідування було встановлено свідків, відповідно до показів яких встановлено, що дійсно, за вказаною адресою, здійснюється незаконна діяльність по виготовленню та продажу лікеро- горілчаних виробів, із використанням марок акцизного податку.
Так в ході досудового розслідування 25.01.2020 на підставі Ухвали Слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м Запоріжжя ОСОБА_5 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого на вказаній території було виявлено та вилучено:
-5 (п`ять) синіх бочок з рідиною прозорого кольору об`ємом приблизно 200-215 літрів з різким запахом спирту.
-15 (п`ятнадцять) полімерних йомкостей об`ємом 10 літрів з рідиною прозорого кольору з різким запахом спирту.
На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, призначення судових експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені речі в ході обшуку, які визнано речовими доказами.

Враховуючи вищевикладене слідчий в своєму клопотанні просить слідчого суддю накласти арешт на вищевказане майно.
Слідчий в судове засідання не з`явився, неявка слідчого, відповідно до положень ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Вивчивши матеріали справи слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що стороною кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого - задовольнити .
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 25.01.2020 р. при проведенні санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- 5 синіх бочок з рідиною прозорого кольору об`ємом приблизно 200-215 літрів з різким запахом спирту.
- 15 полімерних йомкостей об`ємом 10 літрів з рідиною прозорого кольору з різким запахом спирту.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1