Справа № 404/6693/18
Номер провадження 1-кп/404/713/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0006640 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кіровограда, українки, громадянки України, з професійною освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

01.08.2018 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_3 знаходилася вдома по АДРЕСА_1 . У цей час до ОСОБА_3 прийшла сусідка ОСОБА_6 , з якою у неї виник словесний конфлікт. Проте даний конфлікт припинився та ОСОБА_3 зачинила вхідні двері, а потерпіла ОСОБА_6 підійшла до сходів, щоб піти вниз сходами до квартири, де вона проживає.

У подальшому, в ході раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_3 відчинила вхідні двері та вийшла з квартири, де знаходячись за спиною потерпілої ОСОБА_6 , не маючи умислу спричиняти потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, штовхнула правою ногою в праву сідницю потерпілу ОСОБА_6 , від чого остання впала на сходи вперед обличчям на ліву руку. Від даного падіння потерпіла ОСОБА_6 згідно з висновком судового експерта №507 від 21.08.2018 року отримала тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-суглобового уламкового перелому лівої променевої кістки без зміщення, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Після цього ОСОБА_3 з місця події забігла до квартири, а потерпіла ОСОБА_6 звернулася до лікарні, де їй було надано медичну допомогу.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинила необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала та показала суду, що у травні 2015 року вона придбала квартиру по АДРЕСА_1 . Як тільки вона завезла меблі до квартири та поселилася в ній у червні 2015 року, до неї прийшла сусідка ОСОБА_6 , яка пройшовшись по всім кімнатам, сказала, що жити спокійно їй не дасть. Приблизно через тиждень потерпіла ОСОБА_6 знову до неї прийшла та повідомила, що якщо вона хоче жити спокійно і робити ремонт, то має платити гроші їй, у чому вона відмовила, зазначивши, що квартиру придбала законно та має право у ній проводити ремонті роботи. У подальшому між ними як сусідами неодноразово виникали конфлікті ситуації, ініціатором яких була ОСОБА_6 . Під час одного з конфліктів, які траплялися часто, потерпіла ОСОБА_6 вирвала вхідні дерев`яні двері у її квартиру разом з коробкою. Вона як віруюча людина, старалася все вирішити мирним шляхом, чого зробити не вдавалося, після чого вона написала заяву до поліції, де повідомила, що відносно неї та її дітей сусідкою ОСОБА_6 викладається в Інтернеті неправдива інформація, яка принижує їхню честь та гідність. Крім цього потерпіла ОСОБА_6 разом із своїм чоловіком погрожували їй та її дітям фізичною розправою.

01.08.2018 року вона знаходилася на кухні. Почувши стукіт у двері, її старша донька ОСОБА_8 їх відчинила, після чого до квартири увірвалася ОСОБА_6 та почала бігати по всім кімнатам та вимагати гроші, так як у неї щось трапилося із трубами. Вона попросила ОСОБА_6 покинути її квартиру, але та відмовлялася, у зв`язку з чим вона невеликими поштовхами лівою рукою виставила її за двері та зачинила їх. При цьому ОСОБА_6 не падала та не отримувала ніяких тілесних ушкоджень. Почувши через двері, що ОСОБА_6 спустилася по сходах вниз, вона відчинила двері та повідомила, що наступного разу уже викличе поліцію. Після чого ОСОБА_6 знову почала підніматися з криками до дверей її квартири (які на цей момент уже були зачинені зсередини) та гучно стукати в них. Через пів хвилини вона в двірне вічко побачила, що ОСОБА_6 сидить на сходах та тримається за руку. А через декілька хвилин підійшовши до вікна, побачила, що у двір приїхала поліція та швидка допомога, після чого почула як ОСОБА_6 збігла вниз та зайшла до своєї квартири. Через деякий час до неї прийшли працівники поліції та повідомили, що ніби у ОСОБА_6 велика кількість переломів, які вона отримала внаслідок її протиправних дій. Вона пояснила, що у зв`язку із своїми релігійними поглядами та захворюванням остеомієлітом, ніколи не вирішує конфлікти за допомогою фізичної сили та вважає, що ОСОБА_6 домовилася з лікарями щодо її діагнозу. Вона ніяких тілесних ушкоджень потерпілій не завдавала та не штовхала її, крім того, вона не бачила, щоб ОСОБА_6 падала.

Вона вважає, що перелом потерпіла ОСОБА_6 отримала від сильних ударів рукою у її двері, де навіть залишилися вм`ятини, а на сходах сиділа, щоб дочекатися свідків, які побачать її під дверима, та ініціювати скандал. З самого початку потерпіла ОСОБА_6 негативно віднеслася до її заселення у квартиру, оскільки хотіла придбати цю квартиру своїй доньці. Крім того вона вважає неправдивими показання свідка ОСОБА_9 , яка давно дружить із дочкою потерпілої.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, її вина доводиться дослідженими судом такими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в суді показала, що разом із чоловіком ОСОБА_10 проживає по АДРЕСА_2 . У цьому ж будинку поверхом вище протягом близько останніх 5 років над ними у квартирі АДРЕСА_3 із родиною проживає сусідка ОСОБА_3 . З початку переїзду ОСОБА_3 в зазначену квартиру у них почалися конфліктні відносини з приводу гучного та неспокійного проживання (гупання дітей та ремонтних робіт), у зв`язку з чим вона неодноразово викликала поліцейських.

01.08.2018 року близько 16 год. 30 хв. вона прийшла до себе додому і помітила, що на кухні зі стелі відпав шматок заштукатуреного покриття. У зв`язку з цим вона пішла до квартири ОСОБА_3 запитати причину руйнування її стелі. ОСОБА_3 відчинила двері, але не захотіла її слухати та повідомила, що це не її проблеми і вона може жалітися куди завгодно, після чого закрила перед нею двері. Знаходячись на площадці, повернувшись спиною до дверей та маючи намір спуститися по сходах до своєї квартири, вона взялася правою рукою за поручень сходів, але у цей момент двері позаду неї відчинилися та ОСОБА_3 нанесла їй удар в праву частину сідниці, після чого зачинила двері. Унаслідок удару вона впала вперед на сходи, обпершись на ліву руку, після чого прикладаючи зусилля, піднялася на ноги, прийшла до своєї квартири та зателефонувала чоловікові, щоб той терміново повертався додому.

Чоловік, прийшовши додому, зателефонував до поліції, де йому сказали викликати швидку медичну допомогу. Після чого вони зателефонували на лінію 103 та машина швидкої допомоги доставила її до травматичного пункту, де їй поставили діагноз перелом кістки лівої руки, наклали гіпс та дали висновок.

Хто саме та чим наносив їй удар, вона безпосередньо не бачила, але з обставин події вважає, що це була ОСОБА_3 , яка здійснила поштовх правою ногою. Хто знаходився у квартирі ОСОБА_3 , коли вона прийшла до неї, вона не знає, так як до самої квартири не заходила, але дітей її бачила.

У подальшому сусідка з квартири АДРЕСА_4 , яка проживає навпроти квартири ОСОБА_3 ОСОБА_11 зателефонувала її донці ОСОБА_12 та повідомила, що бачила у вічко як ОСОБА_3 нанесла їй удар ногою;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в суді показав, що проживає разом з дружиною потерпілою ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 . Над їхньою квартирою на поверх вище у квартирі АДРЕСА_3 проживає обвинувачена ОСОБА_3 , з якою у них почалися конфліктні стосунки з початку її переїзду у зазначену квартиру, до цього вони проживали з усіма сусідами мирно.

01.08.2018 року близько 16 год. 30 хв. він знаходився на роботі та отримав дзвінок від дружини, яка попросила його терміново приїхати додому. По її голосу він зрозумів, що трапилося щось недобре. Коли прийшов додому, побачив дружину з блідим обличчям, а ліва рука її знаходилася в неприродному стані. Дружина повідомила, що ходила до сусідки ОСОБА_3 , щоб з`ясувати чого у їхній квартирі вже в котрий раз обсипається штукатурне покриття зі стелі. Після діалогу між ними, який ні до чого не привів, дружина повернулася спиною до дверей, мала намір спуститися по сходах, позаду неї відчинилися двері, після чого послідував удар ногою зі спини нижче поясу, внаслідок якого вона, тримаючись за поручень правою рукою, впала та зламала ліву руку. Вони викликали поліцію та швидку допомогу, дружину відвезли в лікарню. У травмпункті дружині повідомили, що у неї перелом руки. З вказаного часу у дружини постійно болить рука, у зв`язку з чим вона погано спить.

Дружині двері у квартиру відкрила ОСОБА_3 , але до самої квартири вони ніколи не заходять. З приводу заяв ОСОБА_3 до них поліцейські ніколи не приходили;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , згідно з якими вона раніше з батьками проживала по АДРЕСА_5 , по сусідству з обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 , з якими у неї були нормальні відносини.

01.08.2018 року приблизно з обідньої пори до 19 год. вона була у батьків та знаходилася у зазначеній квартирі разом з батьком та своєю донькою, якій на той момент було 3 місяці. Близько 17 год., укладаючи дитину спати, вона почула на сходовому майданчику шум, а через декілька хвилин підійшовши до дверей та заглянувши у дверне вічко, побачила як ОСОБА_3 захлопнула вхідні двері до своєї квартири перед ОСОБА_6 . Після того як потерпіла розвернулася та взявшись рукою за перила, мала намір спускатися по сходах, двері різко відчинилися та вона побачила обвинувачену, яка штовхнула ногою ОСОБА_6 у область попереку та швидко зачинила двері. Потерпіла від удару різко похилилася лівою стороною донизу, тримаючись правою рукою за поручень, після чого вона по звуку зрозуміла, що остання впала, але цього не бачила у зв`язку з обмеженою видимістю через двірне вічко. Почувши, що ОСОБА_6 піднялася та пішла, не допускаючи якихось тяжких наслідків від удару та розуміючи, що у кімнаті спить її донька, вона з квартири не виходила.

У подальшому її батько виходив до магазину та розповів, що бачив поліцію та швидку медичну допомогу у дворі, та вона телефонувала до доньки потерпілої на номер телефону НОМЕР_1 , розповівши обставини які бачила. З ОСОБА_13 донькою потерпілої ОСОБА_6 , вона перебуває у нормальних відносинах, вони виросли разом, але спілкуються дуже рідко, так як проживають у різних частинах міста та вони не є кумами.

До цієї події конфліктних ситуацій між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вона особисто ніколи не бачила. Чи ступила на сходинку потерпіла ОСОБА_6 перед ударом, вона точно сказати не може, так як цього не пам`ятає, але потерпіла могла вже спускатися на першу сходинку. Сварка між ними тривала близько 5 хвилин.

Станом на 01.08.2018 року вона користувалася двома телефонами з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Який саме телефон знаходився при ній 01.08.2018 року, коли вона перебувала у квартирі батьків, вона не пам`ятає, можливо не було жодного. Сім`я ОСОБА_14 її не просила надавати будь-яких показів. ОСОБА_3 їй важко охарактеризувати, так як вона з нею не спілкувалася, зовнішньо була спокійною людиною;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_8 , яка допитана як малолітня особа віком 9 років в присутності законного представника ОСОБА_15 та педагога ОСОБА_16 , в суді підтвердила конфлікт між обвинуваченою ОСОБА_3 , яка є її матір`ю, та сусідкою ОСОБА_6 , який виник в один із днів влітку за місцем її проживання із матір`ю, під час якого потерпілій двічі відкривалися двері їх квартири;

- аналогічними за своїм змістом показаннями свідка ОСОБА_17 , який є батьком обвинуваченої, свідка ОСОБА_18 , яка є знайомою ОСОБА_3 та у 2015 році проживала в неї вдома, свідка ОСОБА_19 , який вдома у ОСОБА_3 проводив ремонт влітку 2017 року, які підтвердили наявність конфліктних відносин та сварок між ОСОБА_3 та сусідкою ОСОБА_6 ;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який в суді показав, що влітку 2017 року виконував ремонтні роботи у квартирі ОСОБА_3 та став свідком того, як сусід знизу, який ззовні схожий на особу присутню в судовому засіданні ОСОБА_10 , неодноразово вривався у квартиру ОСОБА_3 та вимагав зупинення ремонтних робіт, які вони проводили;

- рапортом інспектора-чергового Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_21 про отримання та реєстрацію 01.08.2018 року о 17 год. 07 хв. повідомлення ОСОБА_10 про завдання сусідкою тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_6 шляхом нанесення удару ногою, від чого остання впала на сходинки та пошкодила собі руку (т.1 а.п.9);

- заявою ОСОБА_6 від 01.08.2018 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , яка близько 17 год. штовхнула її зі сходів ногою у спину, чим завдала тілесних ушкоджень (т.1 а.п.10);

- протоколом огляду місця події від 01.08.2018 року, відповідно до якого оглянуто житловий п`ятиповерховий будинок АДРЕСА_6 , де на третьому поверсі у квартирі №9 о 20 год. 36 хв. виявлено ОСОБА_6 з гіпсом на лівій руці (від плеча до долоні) та на столі у спальній кімнаті виявлено лікарську довідку №7909, видану на ім`я ОСОБА_6 про те, що 01.08.2018 року зазначеній особі надано медичну допомогу у травматичному пункті та встановлено діагноз: закритий перелом голівки лівої променевої кістки без зміщення (т.1 а.п.11-13);

- завіреною копією довідки №7909 від 01.08.2018 року, виданій ОСОБА_6 про те, що їй надана медична допомога в травмпункті та встановлено діагноз: закритий перелом головки лівої променевої кістки без зміщення (т.1 а.п.20);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2018 року із фототаблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_6 та протоколом проведення слідчого експерименту від 24.09.2018 року із застосуванням відеозапису, який було переглянуто у судовому засіданні, за участю потерпілої ОСОБА_6 , під час яких остання відтворила обставини вчиненого ОСОБА_3 відносно неї правопорушення, показавши як 01.08.2018 року близько 16 год. 30 хв. біля квартири АДРЕСА_7 у неї виник конфлікт із сусідкою ОСОБА_3 , в ході якого остання нанесла їй удар правою ногою в область правої сідниці, від якого вона впала на ліву руку, зламавши її (т.1 а.п.23-24, 87);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2018 року із фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_9 , під час якого остання відтворила обставини вчиненого ОСОБА_3 відносно потерпілої ОСОБА_6 правопорушення, показавши як 01.08.2018 року близько 16 год. 30 хв., знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , вона почула шум у коридорі, а заглянувши у вічко дверей, вона побачила як обвинувачена ОСОБА_3 захлопнула двері перед потерпілою ОСОБА_6 , після чого остання повернулася спиною до дверей, а ОСОБА_3 , повторно відкривши двері, правою ногою штовхнула потерпілу в область правої сідниці, від чого та впала вперед обличчям на сходи (т.1 а.п.27-28);

- висновком експерта №507 від 21.08.2018 року, яким згідно з наданою медичною документацією у ОСОБА_6 зафіксовано тілесне ушкодження у вигляді внутрішньо-суглобового уламкового перелому лівої променевої кістки без зміщення, що утворилось при падінні на ліву верхню кінцівку, могло утворитися 01.08.2018 року, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, яке викликало тривалий розлад здоров`я та механізм утворення якого відповідає механізму, на який вказує потерпіла ОСОБА_6 у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.08.2018 року (т.1 а.п.34-35);

- копією картки виїзду швидкої медичної допомоги №37541, відповідно до якої 01.08.2018 року о 17 год. 09 хв. було здійснено виклик карети швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_2 , де було оглянуто ОСОБА_6 , встановлено попередній діагноз: перелом голівки лівої променевої кістки та доставлено хвору до травматичного пункту (т.1 а.п.37);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2018 року за участю обвинуваченої ОСОБА_3 із застосуванням відеозапису, який було переглянуто у судовому засіданні, під час якого остання відтворила обставини конфлікту, що трапився між нею та ОСОБА_6 , зазначивши саме про те, що 01.08.2018 року близько 16 год. 30 хв. у неї виник конфлікт із сусідкою ОСОБА_6 , яка прийшла до її квартири АДРЕСА_7 , та пред`явила претензії з приводу руйнування стелі у квартирі останньої (т.1 а.п.89);

- висновком експерта №586/507 від 25.09.2018 року, згідно з яким виявлене у ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді внутрішньо-суглобового уламкового перелому лівої променевої кістки без зміщення могло утворитися як при падінні потерпілої з висоти власного зросту самостійно без стороннього впливу на неї інших осіб, так і при падінні з наданим прискоренням, та механізм утворення якого відповідає механізму, на який вказує потерпіла ОСОБА_6 у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.09.2018 року (т.1 а.п.92-93);

- інформацією про деталізацію з`єднань та місця знаходження мобільного терміналу з номером НОМЕР_4 , який згідно з показаннями свідка використовувався ОСОБА_9 , згідно з якою саме вона (а не навпаки) була ініціатором дзвінку доньці потерпілої на номер НОМЕР_5 та перебувала у м. Кропивницькому під час події (т.2 а.п.196, 238-239, т.3 а.п.71-73, 94-98).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, вважає із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчинені необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, кваліфікуючи вказані дії за ст.128 КК України.

При цьому показання обвинуваченої про те, що вона не причетна до отриманого потерпілою перелому та не штовхала її на сходах, які спростовуються раніше вказаними доказами, не беруться судом до уваги, як такі, що не підтверджені під час судового розгляду та дані з метою уникнення відповідальності обвинуваченою за вчинене.

Також суд критично оцінює та не бере до уваги показання малолітнього свідка ОСОБА_8 про те, що вона постійно була поруч із обвинуваченою, не бачила, щоб обвинувачена наносила удар ногою потерпілій, а також те, що потерпіла заходила до їх квартири, оскільки свідок є зацікавленою у справі особою донькою обвинуваченої ОСОБА_3 , якій на момент події було 9 років та яка виховується обвинуваченою. При цьому свідок плуталася у своїх показаннях, вказувала, що події відбувалися зранку, підтверджувала різні обставини спостерігання за потерпілою через двірне вічко, чітко обставини події не пояснювала. Такі показання, зважаючи на майже повну залежність свідка від обвинуваченої, рівень освіти, розвитку та вік свідка, який не несе жодної відповідальності за них, враховуючи те, що вони спростовуються дослідженими раніше вказаними взятими до уваги доказами, не беруться до уваги як достовірні.

Оцінюючи взяті до уваги судом показання, які згідно з ч.4 ст.95 КПК України безпосередньо сприйняті під час судового засідання, суд вважає їх належними, оскільки вони стосуються з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження, та допустимими. При цьому, суд враховує, що показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 не містять жодних відомостей, які б прямо або опосередковано підтверджували або спростовували вчинення обвинуваченою дій (поштовху правою ногою), вказаних у висунутому обвинуваченні, оскільки вони невідомі свідкам, очевидцями події вони не були та не можуть підтвердити причетність або непричетність до злочину ОСОБА_3 . Натомість відомості, повідомлені потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_9 прямо вказують на те, що злочин вчинено обвинуваченою за обставин, встановлених судом.

Показання свідка ОСОБА_17 , який є батьком обвинуваченої, про те, що потерпіла із чоловіком погрожують обвинуваченій, вимагають кошти, а також про те, що сусіди ОСОБА_3 , яких він конкретно не вказує, розповідали, що донька потерпілої ОСОБА_6 є кумою свідка ОСОБА_9 , а 01.08.2018 року ніхто із сусідів її не бачив, які підтримала обвинувачена в суді, що категорично заперечила потерпіла в суді, не беруться судом до уваги, у тому числі із врахуванням вимог ст.ст.96, 97 КПК України, а також зважаючи на доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину сукупністю раніше вказаних доказів. Інформація про відповідні стосунки свідка ОСОБА_9 та дочки ОСОБА_6 , яка не підтверджена ОСОБА_9 і потерпілою під час судового розгляду, безпосередньо свідку ОСОБА_17 та обвинуваченій ОСОБА_3 не відома, вона ґрунтується на поясненнях інших осіб, яких ні свідок ОСОБА_17 , ні ОСОБА_3 конкретно не зазначили, що позбавляє можливості суд перевірити її достовірність шляхом допиту відповідних свідків безпосередньо у суді, а клопотання про виклик і допит таких свідків не заявлено.

Водночас суд враховує, що достовірні та достатні підстави оговорювати обвинувачену ОСОБА_3 у свідка ОСОБА_9 відсутні, її показання щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень повністю узгоджуються із показаннями потерпілої, письмовими доказами та підтверджені висновками судових медичних експертів, а тому суд бере їх до уваги та враховує при встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому показання потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 є логічними, послідовними щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій обвинуваченою протягом усього провадження, у тому числі під час слідчих експериментів, вони узгоджуються і взаємодоповнюють один одного та будь-які підстави ставити під сумнів вказані докази судом не встановлено, а тому вони покладені в основу вироку та спростовують доводи сторони захисту. Показання вказаних осіб містять виклад обставин події у суді через певний проміжок часу, сприйнятий кожним із них, який не суперечить між собою, та достеменно вказує про заподіяння саме ОСОБА_3 , а не іншими особами, тілесних ушкоджень ОСОБА_6 за обставин, встановлених судом. Потерпіла не наполягала на суворому покаранні обвинуваченої, а тому суд вважає безпідставними твердження сторони захисту про зацікавленість потерпілої та свідків, показання яких враховано судом, у результатах кримінального провадження. Твердження обвинуваченої про намагання виселення її з квартири та інсценування події потерпілою на переконання суду із врахуванням отриманих доказів не знайшли свого підтвердження, оскільки визнання обвинуваченої винною у вчиненні правопорушення не тягне за собою наслідків виселення останньої з квартири.

З`ясовані під час слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 обставини та їх показання у суді повністю узгоджуються із об`єктивними даними і слідами злочину у виді тілесних ушкоджень, зафіксованих висновками експертів, залишених після вчинення кримінального правопорушення, які не могли бути відомі будь-яким іншим особам, які не були присутні при нанесенні тілесних ушкоджень. Враховуючи викладене, повідомлені потерпілою та свідком ОСОБА_9 у суді та відтворені під час слідчих експериментів з ними обставини спричинення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілій, які повністю підтверджено висновками експертів, з точки зору достовірності, а протоколи вказаних слідчих дій з точки зору допустимості та належності не викликають у суду жодних сумнівів та беруться судом до уваги в якості доказу.

Твердження сторони захисту про непослідовність показань свідка ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки остання в залежності від поставлених їй запитань чітко та послідовно різними висловлюваннями та словами двічі під час допиту в судовому засіданні та під час досудового розслідування підтверджувала поштовх ногою потерпілої в приблизну область тіла, вказану в обвинуваченні, від якого, як вона зрозуміла, потерпіла впала на сходи.

Також слідчий експеримент за участю потерпілої та долучений відеозапис підтверджує, що саме потерпіла вказала обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень, а не слідчий, на що посилається сторона захисту.

Аналізуючи самі обставини та показання всіх учасників провадження суд керується тим, що потерпіла одразу після події повідомила органи поліції та медичних працівників про вчинений стосовно неї злочин: згідно з рапортом поліцейського о 17 год. 07 хв. (т.1 а.п.9), згідно з карткою виїзду швидкої медичної допомоги о 17 год. 09 хв. (т.1 а.п.37), про що послідовно стверджувала протягом усього кримінального провадження.

Повідомлення чоловіком потерпілої в поліцію про вчинення злочину о 17 год. 07 хв., висновки судових медичних експертів щодо часу отримання тілесних ушкоджень у сукупності з показаннями усіх допитаних у провадженні осіб та навіть показаннями обвинуваченої, згідно з якими про наявність на початку конфлікту 01.08.2018 року тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 зазначено не було, а вони виникли одразу після конфлікту, повністю, безумовно і беззаперечно підтверджують той факт, який вказується потерпілою, що тілесні ушкодження були отримані нею одразу у той час, як вона розвернулися від дверей квартири ОСОБА_3 і направилася до сходів.

При цьому суд вважає безпідставною версію, висловлену обвинуваченою під час слідчого експерименту щодо можливого отримання ОСОБА_6 перелому під час того, як потерпіла гучно стукала руками в її двері, як таку, що спростовується крім показань потерпілої та свідка ОСОБА_9 , висновками судових медичних експертів, долучених до справи, які підтверджують утворення перелому саме при падінні, а не за інших обставин.

Водночас дані медичних документів та висновків експертів узгоджуються між собою та не містять таких неточностей, які на думку обвинуваченої спростовують показання потерпілої, при цьому попередній діагноз потерпілій згідно з карткою виїзду швидкої медичної допомоги встановлений «під питанням» (т.1 а.п.37).

Також саме невідкладне повідомлення потерпілою про обставини отримання тілесних ушкоджень поліції, які спричинялися їй обвинуваченою, вказує на те, що зважаючи на характер наявних та отриманих при цьому тілесних ушкоджень, потерпілою одразу повідомлено достовірні обставини механізму їх спричинення, що на переконання суду із врахуванням відсутності тривалого часового проміжку після події та узгодження показань потерпілої із іншими, раніше зазначеними показаннями та висновками експертів, спростовує доводи сторони захисту про неправдивість показань потерпілої та свідка ОСОБА_9 .

Наявність конфліктних сусідських стосунків між обвинуваченою та потерпілою не спростовує зроблених судом висновків, допустимість і достовірність взятих до уваги доказів, а навпаки підтверджує мотиви та обставини вчинення злочину, про які зазначено в обвинуваченні.

Відомості про позитивні характеристики ОСОБА_3 та її дітей, характер її життя та стан здоров`я, який фізично не перешкоджає вчиненню діяння, наведеного в обвинуваченні, на переконання суду не можуть бути взяті як такі, що виключають можливості вчинення нею дій, зазначених в обвинуваченні та враховуються судом як дані про особу обвинуваченої при призначенні покарання.

При цьому, аналізуючи інформацію про деталізацію з`єднань та місця знаходження мобільного терміналу з номером НОМЕР_4 , суд приходить до висновку, що після події саме свідок ОСОБА_9 повідомила про побачене доньці потерпілої (дзвінок здійснила свідок), що підтверджує її показання в суді та вказує на те, що саме свідку були відомі події злочину, у зв`язку із чим вона телефонувала, а не їй телефонували та розповідали про злочин. Посилання захисника на те, що спілкування між свідком ОСОБА_9 та донькою потерпілої було здійснено не 02.08.2019 року після спілкування з батьком увечері, як вказувала свідок у своїх показаннях, а 01.08.2019 року, із врахуванням сплину значного періоду часу з моменту події та допиту свідка у суді, на переконання суду не спростовують показань свідка про те, що після події вона спілкувалася із донькою потерпілої та повідомила їй про побачений злочин.

Раніше вказана інформація про деталізацію з`єднань та місця знаходження мобільного терміналу з номером НОМЕР_4 не містить будь-яких висновків, встановлює тільки факт обслуговування мобільного терміналу з відповідним номером телефону різними базовими станціями у м.Кропивницькому, радіус дії яких є суттєвим, може сягати значних відстаней та поширюватися у тому числі на вулицю Академіка Тамма, 25. Зокрема, із різницею в одну хвилину встановлено перебування мобільного терміналу в зоні дії вишки по вул. Бориса Завадовского, 4 та по АДРЕСА_8 (зокрема, 01.08.2019 року о 22:15 та о 22:16), що розташовані на значній відстані між собою. Відповідно інформація не містить відомостей про конкретне місце розташування мобільного телефону в певні проміжки часу. Як зазначено у довідці УОТЗ ГУНП в Кіровоградській області інформація, використана для відображення розташування та радіусу дії базових станцій, отримана з сервісів мережі Internet загального доступу, у зв`язку із чим, під час її опрацювання можлива невідповідність фактичним даним роботи об`єктів телекомунікаційної мережі (т.3 а.п.72). Відтак, суд з вказаної інформації з врахуванням викладеного, з зазначеної у інформації азимутів (координат направлень) може зробити висновок про перебування ОСОБА_9 під час події у межах м. Кропивницького та вважає безпідставними твердження сторони захисту про те, що ця інформація спростовує факт перебування свідка за місцем проживання батьків.

З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів, взятих судом до уваги, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінального провадження, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинила закінчений неумисний злочин невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює та незаміжня, є особою з 3 групою інвалідності, має на утриманні двох малолітніх дітей, осудна, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, раніше не судима. Згідно з досудовою доповіддю орган пробації встановив низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою та низький рівень ризику її небезпеки для суспільства, тому вважає можливим її виправлення без позбавлення або обмеження волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає те, що вона є особою з ІІІ групою інвалідності та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, яка вчинила неумисний злочин невеликої тяжкості, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю 3 групи, зважаючи на досудову доповідь органу пробації, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення їй покарання в межах санкції ст.128 КК України у виді громадських робіт. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення з останньої 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд керується наступним.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілій ОСОБА_6 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, порушенням нормального ритму життя потерпілої, яка зазнала фізичного болю, психологічного стресу, є фізичною особою підприємцем, що перешкоджало їй здійсненню підприємницької діяльності.

Проте, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, із врахуванням принципів розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини справи буде часткове задоволення позовних вимог потерпілої, згідно з якими необхідно стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 6000 гривень. Відтак у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком на 160 (сто шістдесят) годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 6000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_3 відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1