ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9943/17 Номер провадження 11-кп/814/162/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2019 року

за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10
потерпілої ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_11
особи, щодо якої заявлено клопотання ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції
Цією ухвалою, частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області та застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 .

У задоволенні клопотання щодо застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, за фактом умисного вбивства ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 115 КК України відмовлено та закрито провадження в цій частині, оскільки не доведено вчинення ОСОБА_6 цього суспільно-небезпечного діяння.
Матеріали кримінального провадження за фактом умисного вбивства ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 115 КК України направлено прокурору Полтавської області для організації досудового розслідування в загальному порядку.
Своє рішення суд мотивував тим, що в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_6 після вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України щодо ОСОБА_12 захворів на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, убачаються підстави застосування до нього примусових заходів медичного характеру, зокрема, у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, з огляду на установлення в його діянні ознак посягання, небезпечного для життя цього потерпілого.
Водночас, виходячи із того, що в судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України щодо ОСОБА_13 , у цій частині клопотання не підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо застосування примусових заходів медичного характеру закриттю. При цьому зазначені матеріали підлягають направленню прокурору Полтавської області для організації досудового розслідування, встановлення і притягнення до кримінальної відповідальності винуватої особи в загальному порядку.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати в частині відмови у задоволенні клопотання щодо застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, по факту умисного вбивства ОСОБА_13 за ч.1 ст. 115 КК України.

Вказує, що суд неправомірно зробив висновок про те, що суспільно небезпечне діяння відносно ОСОБА_13 вчинив не ОСОБА_6 і такий висновок суперечить наведеним об`єктивним доказам, які встановлені в суді шляхом їх дослідження. Її, як потерпілу взагалі допитано не було. Зазначає, що при обставинах, коли висновки суду не підтверджені доказами та не відповідають фактичним обставинам і матеріалам провадження, а докази які істотно впливають на висновки суду безпідставно ним не прийняті до уваги, то ухвалу суду в частині не застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, підлягає скасуванню.

Крім того , ставить під сумнів висновок органу досудового розслідування та суду про те, що ОСОБА_6 має психічні розлади та потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Під час апеляційного перегляду ухвали підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Позиція інших учасників судового провадження
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав. Крім того, наголосив на тому, що експертиза для визначення психічного стану ОСОБА_6 фактично не проведена.

ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_9 заперечували проти апеляційної скарги потерпілої.

Прокурор ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу потерпілої.

Мотиви суду
Згідно ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У відповідності до ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1)Які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;

2)Які вчинили у стані обмеженої осудності злочини;

3)Які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Види примусових заходів медичного характеру визначені у ст.94 КК України.

Згідно ч.1 ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1)особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2)особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

За змістом частин 2, 3 ст.242 КПК України, слідчий зобов`язаний забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності. Примусове залучення особи для проведення психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.121 КК України.

Під час досудового розслідування у слідчого виникли сумніви щодо осудності ОСОБА_6 , у зв`язку з чим була призначена експертиза щодо визначення психічного стану підозрюваного.

Згідно Акту № 402 від 15.09.2017 року амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи проведеної на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 від 04.09.2017 року:

1.Комісія припускає наявність у ОСОБА_6 психічного захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, який необхідно диференціювати з істероїдним розладом особистості, ускладненого синдромом залежності, внаслідок вживання стимуляторів з елементами установчої поведінки.

2.Для уточнення діагнозу і вирішення експертних питань досліджуваний потребує направлення на стаціонарну судову психіатричну експертизу.

Зі змісту висновку комплексної комісійної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи № 236 від 23.11.2017 року, проведеної на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області від 28.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 «в теперішній час виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі гострого поліморфного психотичного розладу. Зазначений тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності виражений настільки значною мірою, що не дозволяє в теперішній час визначити психічний стан іспитованого в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, і вирішити експертні питання. У теперішній час ОСОБА_6 не може усвідомлювати своїх дій (бездіяльності)і керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом до виходу з зазначеного хворобливого стану з подальшим поверненням на комплексну судову психолого-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань».

13.12.2017 року старший слідчий СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із клопотанням, затвердженим прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» (м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84).

Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що воно мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.121 КК України та згідно висновку стаціонарної комплексної судово-психіатричної експертизи № 236 від 23.11.20017 року та потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до виходу із зазначеного в цій експертизі хворобливого стану із подальшим поверненням на комплексну судову психолого-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань.

Натомість, суд, не маючи в своєму розпорядженні висновку експертів щодо осудності ОСОБА_6 та необхідності застосування до нього відповідних примусових заходів медичного характеру (статті 19,20,93,94 КК України) вийшов за межі зазначеного клопотання та застосував до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у зв`язку із вчиненням ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а за ч.1 ст.115 КК України - відмовив у застосуванні таких заходів, пославшись на те, що не доведено вчинення ОСОБА_6 цього суспільно-небезпечного діяння.

Колегія суддів вважає таке судове рішення незаконним оскільки суд , не вирішивши по суті клопотання слідчого, до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру безпідставно дослідив надані стороною обвинувачення докази вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечних діянь та ухвалив передчасне рішення яке, зокрема, не ґрунтується на висновках судової психіатричної експертизи щодо психічного стану ОСОБА_6 , проведення якої є обов`язковим по цій категорії справ (Глава 39 КПК України).

З огляду на вище викладене, передчасними є також доводи апелянта щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

На думку колегії суддів, ухвала прийнята не по суті клопотання слідчого яка явно виходить за межі наданих суду, на цій стадії кримінального провадження повноважень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування такого судового рішення. Водночас, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості виправити цю помилку шляхом ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, доводи апелянта щодо незаконності судового рішення є слушними, а апеляційні вимоги щодо його скасування та призначення нового судового розгляду підлягають задоволенню.

У зв`язку із скасуванням ухвали суду, колегія суддів вважає необхідним до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більш ніж на 60 днів продовжити дію застосованого судом запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,409,411,412,415 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.

Запобіжний захід у виді поміщення ОСОБА_6 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку продовжити до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більше ніж на 60 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4