Справа № 202/1306/20
Провадження № 1-кс/202/1835/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000061 від 18.02.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000061 від 18.02.2020 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000061 від 18.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.03.2019 року нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 14.09.2016 року, виданого Департаментом житлового господарства Дніпропетровської міської ради.
В подальшому 20.03.2019 року на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2019 року, виданого нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4
20.06.2019 року на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2019 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5 , право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_6 .
Звернувшись до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», встановлено, що свідоцтво на право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , Департаментом житлового господарства не видавалось, свідоцтво про право власності на житло від 14.09.2016 року № НОМЕР_1 не видавалось. Інформація щодо належності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у департаменті житлового господарства відсутня.
Окрім того, 27.02.2020 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області надійшла заява гр. ОСОБА_7 про те, що останній зареєстрований та періодично проживав у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі житлового ордеру. Після подачі документів для проведення приватизації вказаної квартири стало відомо, що майно приватизовано іншою невідомою особою. Виїхавши за адресою: АДРЕСА_1 , доступ до квартири здійснити не вдалося, оскільки замки були замінено, у квартирі ніхто не знаходився.
Отже, з метою встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення, а також з метою збереження речового доказу у даному кримінальному провадженні, запобігання безпідставного відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність в накладенні арешту на вказану квартиру.
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що документи, за яким здійснено державну реєстрації прав власності із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, мають ознаки підробки, особи, які стали власниками зазначеного майна могли відігравати активну або пасивну участь у злочинній схемі із привласнення незаконним шляхом власності, а державний реєстратор прийняв незаконне рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону при реєстрації права власності на об`єкт злочинного посягання.
У зв`язку з викладеним, прокурор просила накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , котра відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована за ОСОБА_6 (код НОМЕР_2 ).
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.
Вислухавши прокурора, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000061 від 18.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 20.02.2020 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000061 від 18.02.2020 року.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 20.02.2020 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000061 від 18.02.2020 року, приходжу до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є предметом кримінально-протиправних дій та є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000061 від 18.02.2020 року задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , котра відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована за ОСОБА_6 (код НОМЕР_2 ).
Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1