Справа №589/2246/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/162/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 16 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Сунженського р ну Чечено Інгуської Республіки, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 23 квітня 2017 року по 19 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Визначено рахувати строк відбування покарання з моменту затримання ОСОБА_7 після набранням вироку законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 8448,95 грн., моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., всього 62448,95 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений за ст. 121 ч. 1 КК України за наступних обставин.

Так, 22 квітня 2017 року, близько 19 ї години, ОСОБА_7 , перебуваючи біля домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер свого умислу, діючи умисно та цілеспрямовано, тримаючи в руці ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився поруч та наніс йому один удар ножем в область живота, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки з випаданням тонкої кишки.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи висновки суду щодо доведеності його вини у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд, призначаючи йому покарання, належним чином не врахував його особу та дійшов до помилкового висновку про відсутність такої пом`якшуючої покарання обставини, як його щире каяття.

Обвинувачений зазначає, що він під час досудового розслідування щиро розкаювався у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а під час судового розгляду надавав правдиві і послідовні пояснення з тих обставин які пам`ятав.

Звертає увагу обвинувачений і на те, що така протиправна поведінка для нього не є характерною, він не піддавався раніше ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, і на даний час він не становить суспільної небезпечності.

Також, обвинувачений вказує, що він має ряд хронічних захворювань і у зв`язку з цим потребує постійної медичної допомоги.

Наголошує обвинувачений й на тому, що він на даний час примирився з потерпілим і потерпілий не заперечує проти його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи повідомленим про час та місце апеляційного розгляду справи, у призначений час не тільки до суду апеляційної інстанції, а й до суду першої інстанції з приміщення якого було призначено здійснення апеляційного розгляду справи, шляхом відео конференції, не з`явився та клопотання про відкладення апеляційного розгляду не заявив.

Враховуючи вказану обставину, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово не прибував для участі у апеляційному розгляді справи, то колегія суддів розцінює таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , як таку, що спрямована обвинуваченим ОСОБА_7 на затягування ним апеляційного розгляду.

За наведених обставин, приймаючи до уваги, що у ході апеляційного розгляду не буде вирішуватись питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необхідним здійснити апеляційний розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 121 ч. 1 КК України. Вказані висновки суду сторонами судового провадження не оскаржуються, у тому числі і обвинуваченим ОСОБА_7 у його апеляційній скарзі.

З цих же підстав, відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду вироку суду в частині призначення ОСОБА_7 за ст. 121 ч. 1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 . Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів у межах апеляційних вимог, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи висновки суду щодо неможливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, колегія суддів, знаходячи вказані висновки обґрунтованими, виходить з наступного.

Так, вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , відсутність обставин, що пом`якшують покарання та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання.

Судом було встановлено, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 своєю поведінкою не переконав суд у щирості своїх висловлювань про те, що він дійсно шкодує про вчинене, засуджує свою поведінку та бажає виправитися.

З матеріалів провадження судом було встановлено, що з моменту вчинення злочину і до часу ухвалення вироку минуло більше двох років, і обвинувачений ОСОБА_7 за цей час не вжив будь яких заходів по відшкодуванню шкоди потерпілому та попросив пробачення у потерпілого лише в останньому судовому засіданні. При цьому, безпосередньо після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 будь яким чином не намагався допомогти потерпілому та не цікавився його станом.

Також судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, є особою похилого віку, за місцем проживання даних про його негативну характеристику відсутні.

З урахуванням цих обставин колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність визначення ОСОБА_7 мінімального за розміром покарання у виді позбавлення волі, визначеного санкцією ст. 121 ч. 1 КК України, до відбуття реально.

Колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляційної скарги обвинуваченого, що він на даний час не становить суспільної небезпечності і його виправлення можливе без реального відбуття покарання, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 тільки під загрозою реального відбування покарання розпочав вживати заходи по примиренню з потерпілим, що з врахуванням мотивів суду, обґрунтовано ставить під сумнів його щире каяття та можливість його виправлення без реального відбування покарання.

Не спростовують вказаних висновків й мотиви апеляційної скарги з приводу позитивних даних про особу обвинуваченого та його стану здоров`я, а тому, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення яке вчинив обвинувачений ОСОБА_7 , колегія суддів не знаходить підстав для застосування відносно ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на протязі іспитового строку.

З огляду на викладене, враховуючи, що призначене судом ОСОБА_7 покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі ОСОБА_7 та таким, що буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного судом ОСОБА_7 покарання, а відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 16 вересня 2019 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з часу отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4