Справа № 629/3070/18
Номер провадження 1-кп/629/63/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід захиснику ОСОБА_5 , -
встановив:
В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0001403 від 22.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про відвід захиснику ОСОБА_5 у зв`язку з розбіжністю їх думок щодо захисту його прав та інтересів і не відповідністю захисника у виконанні своїх обов`язків. Зазначив, що самостійно залучить захисника, який буде представляти його інтереси та захищати його права.
Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання, з метою недопущення порушення права обвинуваченого на захист, та пояснив, що свої обов`язки щодо захисту прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_4 виконує в повному обсязі. Зазначив, що дійсно маються певні розбіжності думок щодо лінії захисту.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, з метою недопущення порушення права на захист обвинуваченого.
Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід захиснику повинен бути вмотивованим.
Статтею 78 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав для відводу захисника.
Право обвинуваченого на вільний вибір захисника є одним із основних елементів права на захист. Обмеження цього права є істотним порушенням вимог КПК.
При реалізації норм КПК, які регламентують порядок відмови від захисника, необхідно враховувати правові позиції ЄСПЛ сформульовані, зокрема, в рішенні від 16.12.2010 року у справі «Боротюк проти України». Так, у п.80 цього рішення ЄСПЛ зазначив, що: «ані буква, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися (у відкритий чи мовчазний спосіб) від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови». Також у п.65 рішення ЄСПЛ від 15.11.2012 року у справі «Єрохіна проти України» викладена ще одна важлива правова позиція щодо відмови від захисника, зокрема, ЄСПЛ вказав: «перед тим, як вважати обвинуваченого таким, що відмовився від важливого права за ст.6 Конвенції, з огляду на непрямі ознаки його поведінки слід переконатися, що він міг розумно передбачити наслідки своєї поведінки» (п.59 рішення від 27.03.2007 року у справі «Талат Тунч проти Туреччини»).
Вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з заявою обвинуваченого про відвід захиснику, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначені в заяві підстави для відводу захисника ОСОБА_5 , не знайшли свого підтвердження, однак з метою виключення обмеження права обвинуваченого ОСОБА_4 на вільний вибір захисника та належного забезпечення права на захист, заява про відвід підлягає задоволенню.
Суд роз`яснює обвинуваченому, що неодноразова відмова від захисника за призначенням без обґрунтування своєї позиції або ж із повторенням одних і тих же підстав може свідчити про зловживання обвинуваченим своїми правами з метою затягування судового розгляду.
Керуючись ст.ст.78,80,81,83,372 КПК України, суд, -
ухвалив:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід захиснику ОСОБА_5 - задовольнити.
Відвести захисника обвинуваченого ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні по справі № 629/3070/18; номер провадження 1-кп/629/63/20.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1