справа № 208/780/20
№ провадження 1-кп/208/445/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001549 від 09.08.2019 та угоду про визнання винуватості від 28.01.2020 року укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 00001549 від 09.08.2019, з однієї сторони , та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Козодуб Криничанського району Дніпропетровської області, українцем, громадянином України, маючим середньо-спеціальну освіту, не працючим, не одруженим, на утриманні малолітніх дітей не маючим, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимим,

у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вчиняла злочини проти власності, а саме 30.05.2019 до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

02.08.2019, приблизно о 23.00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де разом зі своєю знайомою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживали спиртні напої. У ОСОБА_6 при собі був мобільний телефон «SAMSUNG J600» imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який вона поклала на лавочку біля себе. В цей час ОСОБА_6 відійшла в магазин, при цьому свій мобільний телефон «SAMSUNG J600» imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вона залишила на лавочці, де залишився ОСОБА_4 . В цей момент у ОСОБА_4 , виник протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону.

Повторно, 02.08.2019, приблизно о 23.15 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, повторно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїй дій та розуміючи, при цьому, що своїми діями здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи з корисливою метою, скориставшись тим, що ОСОБА_6 , тимчасово втратила контроль за своїм майном, викрав мобільний телефон «SAMSUNG J600» imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/1016 від 27.08.2019 складає 3800 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 , залишив місце вчинення злочину, викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3800 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

28.01.2020 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

Сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України.

Обвинувачений під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язується:

співпрацювати з правоохоронними органами у наданні відомостей про осіб, що причетні до вчинення злочинів та обставини, при яких вказані особи вчиняють злочини;

сприяти розслідуванню та дати показання свідка щодо обставин та осіб, які займаються вчиненням злочинів, а також виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, потерпілій ОСОБА_6 заподіяна матеріальна шкода в сумі 3800 грн., яку обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував в повному обсязі. У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_6 цивільний позов не заявляла, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого (згідно зі ст.66 КК України), є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого (згідно ст.67 КК України) не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно), Сторони узгодили призначення судом обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на 1 рік. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав:

призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання обвинуваченим Угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Сторони підтверджують, що зазначену Угоду вони уклали виключно на підставі добровільного волевиявлення, тобто Угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, повністю прочитали весь текст документа, який вони розуміють та погоджуються з усіма його положеннями.

Обвинувачений також підтверджує, що він жодним чином не обмежений у дієздатності.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що злочин скоїв при обставинах, вказаних в обвинувальному акті. Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, надання потерпілою письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем мешкання характеризується задовільно, повне визнання вини, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості.

Питання щодо судових витрат слідує вирішувати в порядку, передбаченому ст.124 КПК України,

Питання щодо речових доказів слідує вирішувати в поряду, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.01.2020 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 00001549 від 09.08.2019, з однієї сторони , та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника ОСОБА_5 з іншої сторони.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком з випробуванням, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 в період випробувального терміну такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 628,04 грн. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи за № 19/12.1/1016 від 27.08.2019 року.

Речові докази:

- договір фінансового кредиту під заставу № 8.22781/0.22 від 03.08.2019 зберігати в матеріалах справи;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування марки «VIDEX», об`ємом 700 Mb/80min, який було надано представником відокремленого підрозділу № НОМЕР_3 Повного товариства «Маленик Т.В., ОСОБА_7 Ломбард «Гарант», що знаходиться за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 61, на якому міститься відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження, розташованої у приміщенні вищевказаного ломбарду, вилучений 10.08.2019 зберігати в матеріалах справи.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1