ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/165/20 Справа № 705/3984/19 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про застосування умовно-дострокового звільнення,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 02.09.2019 року звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з посиланням на те, що на даний час він перебуває в ДУ «Старобабанівська ВК (№92)». Вказує, що за час перебування в ДУ «Старобабанівська ВК (№92)» з грудня 2016 року він мав стягнення, яке погашено, працював в локальній котельні, судових позовів не має. Він має дві доньки які потребують батьківської уваги та матеріального забезпечення, з загального терміну відбування покарання, йому залишилось 10 місяців. Вважає, що не має ніякої суспільної небезпеки для оточуючих, а навпаки перебуваючи зі своєю сім`єю зможе працювати та бути корисним для суспільства. Та обіцяє виконувати всі вимоги умовно-дострокового звільнення. Вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування щодо нього положень ст. 81 КК України.

Ухвалою Уманської міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В ухвалі суд указав, що з матеріалів особової справи та з характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він неодноразово судимий, характеризується посередньо, має одне стягнення, яке погашено, заохочень не має, не завжди робить для себе належні висновки при заходах виховного та профілактичного характеру, на виробництві установи не працевлаштований, оскільки не бажає виконувати важку роботу, не приймає участі у організації виховних заходів, самодіяльних організаціях, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, вину у вчиненому злочині не визнає, крім того до засудженого раніше застосовувалися заохочувальні норми законодавства, а саме: умовно-дострокове звільнення, заміна покарання більш м`яким, дільниця соціальної реабілітації, однак засуджений для себе висновків не робив та вчиняв злочини, серед яких є і тяжкі, тому суд вважає, що поведінка засудженого в установі виконання покарань не свідчить про його виправлення та відсутність у нього мотивації на скоєння нових злочинів.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав клопотання, в якому вважаючи рішення суду першої інстанції упередженим просить розглянути його клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 просив застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вбачаючи її законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого та прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Обґрунтованість цього підтверджується відповідним змістом характеристики засудженого ОСОБА_7 від 16.09.2019 р., затвердженої начальником державної установи «Старобабанівська ВК - 92 ОСОБА_8 , згідно з якою 12.09.2019 року комісією установи відмовлено засудженому у застосуванні до нього ст. 100,101 КВК України, у зв`язку з тим, що він не стає на шлях виправлення, 12.09.2019 року комісією установи також відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, крім того, 12.09.2019 року засудженому ОСОБА_7 комісією установи також відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, у зв`язку з тим, що він не довів своє виправлення (а. с. 10).

Тому твердження апелянта щодо досягнення мети покарання колегія суддів вбачає необґрунтованим, оскільки не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу.

Посилання засудженого на окремі позитивні риси свого характеру, про які він зазначає в клопотанні, колегія суддів не вбачає такими, які істотно впливають на рішення щодо умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення, зокрема факту відбуття певної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2019 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :