Справа № 646/2490/19
№ провадження 1-кс/646/4/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2020 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області радника юстиції ОСОБА_4 від 28.03.2019 про закриття кримінального провадження №0000198 від 23.07.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 373, ч. 1 ст. 374 КК України, та постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

в с т а н о в и в:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області радника юстиції ОСОБА_4 від 28.03.2019 про закриття кримінального провадження №0000198 від 23.07.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 373, ч. 1 ст. 374 КК України, та постанову про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування скарги заявник зазначила, що постанова від 28.03.2019 про закриття кримінального провадження №0000198 від 23.07.2013 є необґрунтованою та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню. Також вважає, що слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не вжито заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. При проведенні досудового розслідування слідчим не було дотримано положень ст. 9 КПК України щодо повноти та всебічності, неупередженості в дослідженні обставин кримінального провадження. Тому винесена постанова є передчасною, та такою, що не відповідає вимогам ст. 56 Конституції України та нормам КПК України. Також просила скасувати постанову про відмову у визнанні її потерпілою.

У судове засідання заявник не з`явилась, від останньої до канцелярії суду надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності, доводи викладені у скарзі підтримала у повному обсязі та просила скаргу задовольнити.

Представник прокуратури Харківській області у судове засідання не з`явився, від останнього надійшло повідомлення в якому просив розгляд скарги проводити без його участі, проти задоволення вимог заявника заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги у його відсутності.

Відповідно до ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження №0000198 від 23.07.2013, приходить до наступного.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управління прокуратури Харківської області проводилось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 23.07.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 373, ч. 1 ст. 374 КК України.

28.03.2019 старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_4 прийнято постанову про закриття кримінального провадження №0000198 від 23.07.2013, у зв`язку з відсутністю в діях старшого слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 , колишнього оперуповноваженого СУР Київського РВ ОСОБА_6 та колишнього ДІМ ВДІМ Київського РВ ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 373, ч. 1 ст. 374 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Так, слідчий, в оскаржуваній постанові прийшов до висновку, що кримінальне провадження №0000198 від 23.07.2013 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу злочину. Однак, з тексту оскаржуваної постанови не вбачається на підставі яких досліджених обставин та наявності яких доказів слідчий прийшов до висновку про закриття даного кримінального провадження. Слідчий, в оскаржуваній постанові, не зазначив з яких саме мотивів та міркувань він прийшов до висновку, що ним доказана відсутність складу кримінального правопорушення, а також є наявність щодо доказовості підстав, які дають можливість йому закрити кримінальне провадження не зазначив.

Зокрема, в оскаржуваній постанові не викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та слідчим не достатньо мотивовані відповіді на всі поставлені нею питання які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.03.2019 було скасовано постанову слідчого прокуратури Харківської області від 18.09.2018 про закриття кримінального провадження №0000198 від 23.07.2013. В ухвалі суду було вказано на недоліки проведеного досудового розслідування, однак неповнота досудового розслідування слідчим не була усунута, не в поному обсязі було проведено слідчі дії та слідчим було знову прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Вищезазначене свідчить про формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених в заяві ОСОБА_3 , що потягло порушення проведення усіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Перевіривши постанову про закриття кримінального провадження слідчий суддя зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови дії слідчого направлені не на зібрання та перевірку доказів, а тлумачення кримінального закону щодо процесуального статусу заявника.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс процесуальних дій, який би не залишав місце жодним сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі Михалков та інші проти України від 13.01.2013 року п. 42, рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v.Bulgaria) від 8 жовтня 1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).»

Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.

Виходячи з практики ЄСПЛ ефективним розслідування, як вказано в рішенні ЄСПЛ у справі «КУЛІК ПРОТИ УКРАЇНИ», буде, якщо органи державної влади здійснять всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо. В кримінальному провадженні №0000198 від 23.07.2013 цього зроблено не було.

Оскільки, в ході досудового розслідування, слідчим була допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих дій та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження допущено ряд порушень чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема, не вжито всіх передбачених Законом заходів для встановлення складу кримінального правопорушення, не з`ясовано та не перевірено всіх обставин, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, тому досудове розслідування проведене не повно, а висновок слідчого є передчасним.

Після відновлення досудового розслідування слідчому необхідно вжити заходів щодо повного та всебічного дослідження зібраних доказів з приведенням їх аналізу в процесуальному рішенні за результатами досудового розслідування з урахуваннями доводів заявника, а також усунути зазначені вище суперечності щодо підстав закриття кримінального провадження.

Що стосується вимог скарги про скасування постанови про відмову у визнанні заявника ОСОБА_3 потерпілою по кримінальному провадженню №0000198 від 23.07.2013, слідчий суддя зазначає, що матеріали кримінального провадження, надані слідчому судді, на момент судового розгляду не містять постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, а відтак, вимоги про скасування такої постанови задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, а постанова старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області радника юстиції ОСОБА_4 від 28.03.2019 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області радника юстиції ОСОБА_4 від 28.03.2019 про закриття кримінального провадження №0000198 від 23.07.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 373, ч. 1 ст. 374 КК України, та постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області радника юстиції ОСОБА_4 від 28.03.2019 про закриття кримінального провадження №0000198 від 23.07.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 373, ч. 1 ст. 374 КК України, - скасувати.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1