ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1923/20 Справа № 187/615/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року заяву прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 року про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного йому вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 року було задоволено.
Скасовано ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного йому вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року.
Подання інспектора Петриківського районного сектору філії Державної Установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного йому вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року - залишено без задоволення.
Рішення суду обґрунтовано тим, що під час ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_8 від покарання, головуючому судді не могло бути відомо, що засуджений ОСОБА_8 в період іспитового строку вчинив новий злочин. 26.09.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який останній вчинив 30.06.2018 року, тобто в період відбуття останнім покарання, призначеного вироком суду від 02.10.2017 року.

Засуджений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2020 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволені заяви прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити. Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року про звільнення його від покарання, призначеного вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прокурор Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 не наділений повноваженнями подавати заяву про перегляд судового рішення у справі № 187/615/17, оскільки в цій справі приймав участь прокурор ОСОБА_10 .
Зазначає, що строки звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення чітко регламентовані законом. Проте з 22.10.2018 року в проваджені Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002108 від 05.07.2018 року за його обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. В матеріалах зазначеного кримінального провадження містяться відомості про те, що 02.10.2017 року він був засуджений Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік. Вважає, що за таких обставин прокурор Нікопольської місцевої прокуратури не міг не знати про наявність ухвали Петриківського районного суду від 20.11.2018 року про звільнення його від призначеного судом покарання. Однак зазначені обставини суд першої інстанції не з`ясував, не перевірив та не надав їм відповідної оцінки.
Звертає увагу на порушення судом першої інстанції його права на захист, оскільки ні суд, ні прокурор не направили йому заяву про перегляд судового рішення та не надали йому можливості ознайомитись із нею. Про зміст заяви прокурора він дізнався лише в судовому засіданні після її оголошення судом. Також суд першої інстанції не направив йому ухвалу від 15.05.2020 року про відкриття кримінального провадження та не роз`яснив його права.
Крім того, апелянт вказує на те, що і він, і його захисник заперечували проти задоволення заяви прокурора про перегляд судового рішення, проте суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 при вирішені питання прокурора покладається на розсуд суду, що не відповідає обставинам справи.

Під час апеляційного розгляду засуджений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення даної апеляції.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як визнано практикою Європейського суду з прав людини і про це вказано в рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України», органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.
Однак, судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.
Апеляційним переглядом встановлено, що вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України строком на 1 рік.
Як убачається з наданих матеріалів, строк відбування покарання ОСОБА_8 закінчився 02.10.2018 року і тому інспектор Петриківського районного сектору філії Державної Установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_11 12.11.2018 року звернувся до суду з поданням про звільнення останнього від покарання, призначеного вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку та виправленням засудженого.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року подання інспектора Петриківського районного сектору філії Державної Установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_8 від покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України у зв`язку з закінченням іспитового строку задоволено, та звільнено ОСОБА_8 від призначеного йому покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
14 квітня 2020 року до суду першої інстанції звернувся прокурор із заявою про перегляд вищезазначеної ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року за нововиявленими обставинами, а саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 в період іспитового строку вчинив новий злочин.
Оскаржуваною ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року було скасовано ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного йому за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України строком на 1 рік, а подання інспектора Петриківського районного сектору філії Державної Установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного йому вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року - залишено без задоволення з підстав, зазначених прокурором у своїй заяві, а саме, що ОСОБА_8 в період іспитового строку, а саме 30.06.2018 року вчинив новий злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України. 26.09.2018 року у кримінальному провадженні №0002108 від 05.07.2018 року затверджено обвинувальний акт та направлено до Нікопольського міськрайонного суду для розгляду по суті.
З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов"язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.
Так, згідно зі ст. 62 Конституції України та п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Однією з загальних засад кримінального провадження, встановленою статтею 17 КПК України є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Отже, будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, тобто відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.
Разом з цим, під час апеляційного розгляду встановлено, що з пояснень учасників процесу та даних Єдиного реєстру судових рішень убачається, що остаточного рішення за обвинувальним актом, направленим до суду, наразі немає, тобто в матеріалах справи відсутній вирок суду у кримінальному провадженні №0002108, яким було б визнано винним та засуджено ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, про що вказує прокурор у своїй касаційній скарзі, натомість триває лише судовий розгляд даного кримінального провадження, а з огляду на вищевикладене, за відсутності обвинувального вироку суду не можна й стверджувати про те, що ОСОБА_8 скоїв вказаний злочин у період іспитового строку за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року, що суд першої інстанції залишив поза увагою, та ці обставини взагалі не досліджував в судовому засіданні, чим допустив в даному конкретному випадку істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ст. 412 КПК України перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, і суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначені прокурором у заяві, поданій до суду першої інстанції, обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст.. 459 КПК України, що підлягає ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, дотримання яких не було забезпечено під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням загальних засад кримінального провадження і з метою забезпечення прав всіх учасників цього провадження, вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Скасовуючи ухвалу суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги захисника, однак вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, під час якого необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4