Ухвала
Іменем України
23 березня 2020 року

м. Київ
справа 638/150/15-к

провадження № 51-1483 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року частково задоволено клопотання прокурора та змінено запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з-під варти в залі суду негайно. В іншій частині клопотання залишено без задоволення.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вищевказану ухвалу суду першої інстанції, оскільки скаргу було подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.
У своїй касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року та ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду. Посилається на ту обставину, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Так, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року не є судовим рішенням, яке відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України може бути переглянуте в касаційному порядку.

Щодо оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, то вказане судове рішення є предметом касаційного перегляду, проте в цій частині доводів касаційної скарги необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Так, положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Врахувавши такі вимоги кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана ухвала районного суду про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, оскільки не є предметом перегляду апеляційного суду, та на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Тобто, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.
Тому, доводи представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності та необґрунтованості ухвали суду апеляційної інстанції, а саме, безпідставної відмови у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року, не заслуговують на увагу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, з чим погоджується колегія суддів, дійшов вірного висновку, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року, якою змінено запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3