ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000319 від 14.05.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ошихліби Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді 2 ( двох ) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 ( один ) рік.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено долю речових доказів.

ЄУНСС: 718/1667/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
Номер провадження: 11-кп/822/31/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
Згідно з вироком районного суду, 13.05.2019 близько 22 год. ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом «БМВ» заїхав на територію автозаправної станції «YA», яка розташована за адресою: вул. Центральна, 4А, смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області.

Рухаючись по території автозаправної станції, ОСОБА_6 зупинився біля паливороздавальної колонки, при цьому перед вказаним автомобілем зупинився інший автомобіль марки «Toyota Carina», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_6 , вийшовши із салону автомобіля, під приводом створення ОСОБА_8 аварійної обстановки, поводячи себе зухвало, грубо порушуючи громадський порядок, тобто, системи суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі, в присутності персоналу автозаправної станції та її відвідувачів, наніс декілька ударів кулаком обох рук в ділянки голови та тулуба ОСОБА_8 , в результаті чого останній, втративши рівновагу, впав на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 наніс два удари ногою у ділянку голови ОСОБА_8 , який в той час лежав на землі та приходив до тями.

В подальшому, ОСОБА_6 , нецензурно виражаючись в сторону ОСОБА_8 та ОСОБА_10 пасажирки автомобіля ОСОБА_8 , яка намагалась припинити протиправні дії ОСОБА_6 , наніс ще одного удару долонею руки в область голови ОСОБА_8 після того як останній підвівся на ноги.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 417 від 22.05.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та виправдати його в інкримінованому злочині у зв`язку із відсутністю в його діях ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що районний суд судовий розгляд провів поверхнево, однобічно провів дослідження доказів по справі. Викладені у вироку обставини, не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що органом досудового розслідування не здобуто жодного доказу його причетності до скоєння інкримінованого йому злочину. Стверджує, що побиття ним ОСОБА_8 мало місце не з хуліганських мотивів, а на ґрунті неприязних стосунків. Зазначає, що ДВД диск з відеозаписом даного правопорушення здобутий з грубим порушенням вимог КПК України, а тому, на думку апелянта, є очевидно недопустимим і суд не міг послатися на нього як на доказ. Також апелянт вважає, що висновок експерта №417 виконаний з порушенням вимог чинного законодавства та існуючих методик. Крім того, вказує на те, що йому не було забезпечено право на відвід експерта, що призвело до порушення його права на захист. Слідчим не було зібрано жодних медичних документів та не надано їх експертам для проведення експертизи. Також посилається на те, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в суді спростували його причетність до скоєння інкримінованого йому злочину, натомість, підтвердили наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст.125 КК України.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини зазначені в ній та просили вирок суду скасувати, виправдавши ОСОБА_6 в інкримінованому злочині у зв`язку із відсутністю в його діях ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого як необґрунтовану залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року відповідає вказаним вимогам.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені та, на думку колегії суддів, стороною захисту не спростовані.

Зокрема, із показань потерпілого ОСОБА_8 , який був допитаний судом 1 інстанції вбачається, що 13.05.2019 року біля 22:00 години він їхав зі своєю дівчиною ОСОБА_10 на автомобілі на заправку. Дорогою до АЗС він здійснив обгін автомобіля «БМВ». Під`їхавши до АЗС в смт. Лужани, зупинив автомобіль біля заправної колонки, вийшов щоб пройти до каси. Одразу, за його автомобілем під`їхав вищевказаний автомобіль на великій швидкості, різко зупинився та з нього вийшов ОСОБА_6 , який наблизився та почав наносити йому удари в область голови. Від ударів він упав на землю, тоді обвинувачений наніс ще удар ногою в ділянку голови, з автомобіля вийшла його дівчина та намагалась заспокоїти ОСОБА_6 , і він почав ображати дівчину. Через деякий час обвинувачений повторно наніс ще 2 удари правою ногою в область голови. Причину конфлікту не знає.

Допитана судом 1 інстанції свідок неповнолітня ОСОБА_10 в присутності законного представника ОСОБА_15 показала, що потерпілий є її знайомим. Вони разом їхали в автомобілі, було біля 22 години. Біля парку автомобіль чорного кольору їхав дуже повільно, вони об`їхали його і вона побачила, що водій говорив по телефону. На передньому сидінні сиділа жінка з дитиною. ОСОБА_8 заїхав на АЗС і вийшов з автомобіля щоб заправити його. Тоді ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_16 та почав бити його. Коли ОСОБА_16 впав на землю, ОСОБА_6 бив його також. Цей конфлікт тривав десь 5 хвилин. Вона і ще один чоловік хотіли припинити даний конфлікт. Їй невідомо чому він за ними погнався. ОСОБА_6 сказав, що вони обігнали його і запорошили його автомобіль.

Допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_11 показав, що він був від місця конфлікту на відстані десь 50 метрів. Бачив, як на АЗС заїхали два автомобілі і почався конфлікт. Він прийшов розбороняти ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Коли прийшов, застав їх як вони стояли. Там ще були люди і між ними був діалог про те, що ОСОБА_17 питав ОСОБА_16 , чи він знає за що він його вдарив. ОСОБА_17 сильно кричав на ОСОБА_16 .

Із показань свідка ОСОБА_12 в районному суді вбачається, що він був на роботі і побачив як заїхали автомобілі і вийшов, бо почув крики. Коли підійшов, то побачив, що ОСОБА_16 лежав на землі. Потерпілий був в шоці, а ОСОБА_6 агресивний. ОСОБА_16 взагалі нічого не говорив, а ОСОБА_17 питав його, чи він знає, за що він його вдарив.

Допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_13 показав, що працює оператором на АЗС. Бачив, як ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заїхали на заправку. Обвинувачений вийшов і почав кричати на потерпілого. Він чув, як ОСОБА_6 казав, що ОСОБА_8 підрізав його і коли він загальмував, його дружина і дитина вдарились. Після цього обвинувачений почав бити ОСОБА_8 .

Із показань допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона є дружиною ОСОБА_6 . Вказала, що вони їхали додому з чоловіком, а ОСОБА_8 підрізав їх. ОСОБА_17 загальмував і вона вдарилась. Вони заїхали на заправку і ОСОБА_17 вибіг до потерпілого. Він кричав на ОСОБА_8 чого він підрізав і вдарив його. Вона вийшла з автомобіля після того, як ОСОБА_17 почав наносити удари. Вона не бачила, як він бив потерпілого ногою, коли той лежав. Була дівчина потерпілого та люди на АЗС.

Крім того, доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 є письмові докази по справі, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, зокрема: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000319 від 14.05.2019 року про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України (а. с. 1); рапорт ст. інспектора чергового Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_18 про надходження інформації телефоном про те, що 14.05.2019 року на приймальний покій Кіцманської ЦРЛ із діагнозом забій тканин голови поступив ОСОБА_8 (а. с. 9); протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від 14.05.2019 року ОСОБА_8 (а. с. 10); протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 14.05.2019 року з фото таблицями ( а. с. 15-19); протокол проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 від 18.05.2019 року та фото таблицями (а. с.45-50); висновок експерта № 417 від 22.05.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 спричинено наступні тілесні ушкодження: садна в тім`яно-скроневій ділянці зліва, в надбрівній ділянці зліва в кількості 2-х, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 4-5 п`ясткових кісток в кількості 3-х. Синці з саднами в ділянці нижньої повіки лівого ока, в тім`яно-потиличній ділянці зліва, відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а. с. 39-40); заява, DVD - диск та постанова про визнання речовим доказом від 15.05.2019 року (а.с. 20-22); відеозапис з камер відеоспостереження АЗС «ЮА» від 13.05.2019 року, на якому зафіксовано подію, яка відбулася 13.05.2019 року на території АЗС, що знаходиться в смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, а саме хуліганські дії ОСОБА_6 відносно ОСОБА_8 ..

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи обвинуваченого про те, що районний суд судовий розгляд провів поверхнево, однобічно провів дослідження доказів по справі, викладені у вироку обставини, не відповідають фактичним обставинам справи та що органом досудового розслідування не здобуто жодного доказу причетності ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого йому злочину.

Відтак, районний суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, вірно дійшов висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України, а саме, як порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю, з чим погоджується і колегія суддів.

Такі висновки районного суду повністю узгоджуються із роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», де вказано, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Проаналізувавши показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про обставини вчинення ОСОБА_6 протиправних дій, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що останній діяв умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, із зневагою до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, тобто з хуліганських мотивів.

Крім того, в постанові від 04 жовтня 2012 року у справі №5-17кс12 Верховний Суд України зазначив, що зміст та спрямованість хуліганства висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти особи, крім інших ознак, перебуває і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Таким чином, спонуки ОСОБА_6 вчинити протиправні дії відносно раніше незнайомого йому ОСОБА_8 були позбавлені будь-якої необхідності, а тому на думку колегії суддів, обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілому, щоб показати свою ніби вищість (винятковість) і це було пов`язано з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки. Крім того, використання надуманого і незначного приводу, такого як «підрізання автомобіля» для побиття потерпілого і початку з ініціативи самого ОСОБА_6 бійки, на думку колегії суддів свідчить про його хуліганські мотиви.

З огляду на наведене на думку колегії суддів, надуманими є апеляційні доводи обвинуваченого про спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень на ґрунті неприязних стосунків і необхідності перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 296 КК України на ст.125 КК України.

Посилання апелянта на отримання DVD диску з відеозаписом з камери відеоспостереження АЗС «ЮА» з порушенням вимог КПК України, оскільки тимчасового дозволу до вказаного диску слідчим суддею не надавався, відеозапис на оригінальному носії на огляд суду не надавався, підлягають відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 40 КПК України, слідчий органу досудового розслідування є стороною обвинувачення в кримінальному процесі.

У частині 2 статті 40 КПК наведено перелік повноважень слідчого, але він не є вичерпним, оскільки в п. 9 цієї ж частини вказано, що слідчий здійснює інші повноваження, передбачені КПК. До них слід віднести, наприклад, право слідчого витребувати й отримати від перелічених у ч. 2 ст. 93 КПК державних органів, юридичних, службових і фізичних осіб речей, документів, відомостей тощо.

Таким чином, слідчий органу досудового розслідування в даному випадку, в порядку ч.2 ст.93 КПК України, мав право витребувати в АЗС «ЮА» відеозапис з камер відеоспостереження.

У випадку ненадання такої документації за запитом слідчого, останній мав би право на звернення з відповідним клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до цієї документації в порядку статей 159-160 КПК.

Оскільки наявний у справі відеозапис з камери відеоспостереження АЗС «ЮА» було добровільно видано слідчому, тому за таких обставин колегія суддів не вбачає будь-яких порушень норм КПК, які б стали безумовною підставою для визнання наданого стороною обвинувачення DVD диску з відеозаписом з камери відеоспостереження АЗС «ЮА» недопустимим доказом.

Той факт, що до матеріалів кримінального провадження був долучений DVD диск з відеозаписом з камер відеоспостережень, що є копією відеозапису, а не оригінальним примірником технічного носія інформації, теж не може бути підставою для визнання вказаного диску із відеозаписом з камер спостереження недопустимим доказом, оскільки цей факт не підпадає під поняття недопустимості доказів в розумінні ст.87 КПК України.

Не можуть вважатися обґрунтованими також апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про недопустимість висновку експерта №417 як доказу у справі.

Як убачається з наявних матеріалів кримінального провадження, судово-медична експертиза для визначення характеру і ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проведена на підставі медичної документації (акту судово-медичного обстеження №402) згідно ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду м. Чернівці від 15.05.2019 р. Виконання експертного дослідження здійснено 22.05.2019 року, тобто через 9 днів від дня отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. За таких обставин безпосереднє виявлення тілесних ушкоджень без медичної документації неможливе у зв`язку із спливом певного часу до моменту проведення експертизи. Проаналізувавши наявний у матеріалах справи висновок експерта, колегія суддів встановила, що такий є обґрунтованим, містить в особі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. З цих підстав сумнівів у його достовірності не виникає.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, також не дають підстав для зміни чи скасування вироку районного суду.
Вид та міра покарання ОСОБА_6 районним судом обрана згідно загальних принципів призначення покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Порушень районним судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підстави для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий: Судді:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3