Справа № 991/2781/19
Провадження1-кс/991/3386/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 12.12.2019,-

у с т а н о в и в:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, в якій зазначено, що 12.12.2019 ОСОБА_3 через приймальню Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ) подав заяву від 12.12.2019 № 3602/12 про вчинення кримінального правопорушення.

Станом на час звернення зі скаргою до суду повідомлення від керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 або уповноваженого детектива про внесення відомостей до ЄРДР за заявою від 12.12.2019 не надходило.

У зв`язку з зазначеним ОСОБА_3 просить: зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 внести відомості до ЄРДР за його заявою від 12.12.2019 №3602/12, про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за правовою кваліфікацією: ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст.256, ч. 1 ст.111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України; зазначити в резолютивній частині ухвали усі визначені ним кваліфікаційні статті, вчинених кримінальних правопорушень; надати ОСОБА_3 належним чином завірений витяг та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні; повідомити суд про виконання ухвали суду (у відповідності до ст. 534 КПК України та ст. 129-1 Конституції України).

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник НАБУ в судове засіданні не прибув, подав письмові пояснення, в яких просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що у заяві ОСОБА_3 від 12.12.2019 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро, у зв`язку з чим відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР з урахуванням вимог ст. 216 КПК України, а також повідомив, що вказану заяву скеровано для розгляду відповідно до компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві та Служби безпеки України.

Неявка представника НАБУ, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши письмові заперечення, матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, пр окурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 12.12.2019 через приймальню НАБУ подав заяву від 12.12.2019 № 3602/12 про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за правовою кваліфікацією: ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст.256, ч. 1 ст.111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.

У цій заяві ОСОБА_3 зазначає, що заступник міністра внутрішніх справ ОСОБА_5 та начальник Головного слідчого управління ОСОБА_6 протягом чотирьох останніх років не виконують ухвали слідчих суддів районних судів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених суддею, працівником правоохоронного органу, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206 - 2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366 - 1, 368, 368 - 2, 369, 369 - 2, 410 Кримінального кодексу України.

Доводи ОСОБА_3 про вчинення заступником Міністра внутрішніх справ ОСОБА_5 та заступником Голови Національної поліції України ОСОБА_6 можливих кримінальних правопорушень, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та незадоволенням щодо результатів розгляду його заяви про вчинення кримінального правопорушення, які не пов`язані з діяльністю цих посадових осіб.

До посадових обов`язків заступника Міністра внутрішніх справ та заступника Голови Національної поліції, зазначених у Законі України «Про Національну поліцію», Положенні про Міністерство внутрішніх справ України, затверджене Постановою КМУ від 28.10.2015 № 878 та Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, не входить обробка та прийняття заяв (повідомлень) про вчинення кримінального правопорушення, внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Натомість, цю функцію здійснюють спеціально уповноважені особи Національної поліції, які несуть персональну відповідальність у разі порушення вимог закону щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях заступника Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_5 та начальника Головного слідчого управління ОСОБА_6 відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що невнесення уповноваженою особою НАБУ відомостей заяви ОСОБА_3 від 12.12.2019 не є протиправним, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 55, 303-309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 26 грудня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1