ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/358/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА
Іменем України

07 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2019 відносно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, одружений, має трьох дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст.125 КК України, та йому призначено покарання 200 годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_7 задоволений частково, стягнуто з обвинуваченого на користь законного представника потерпілої матеріальну шкоду в розмірі 411,74грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000грн. В решті позову відмовлено.

Згідно вироку, 22.05.2018, приблизно о 17год. 30хв., ОСОБА_8 , знаходячись поблизу дитячого майданчика, що розташований у парку «Молодіжному» по вул. Пушкінська, 82, м. Харкова, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до раніше незнайомої малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс один удар долонею правої рукою в область обличчя справа ОСОБА_9 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , а саме після завданого удару, згідно висновків судово-медичних експертиз №09-2473/2018 від 07.06.2018 та № 09-2515/2018 від 18.06.2018, ОСОБА_9 спричинено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з легкими клінічними проявами, забій м`яких тканин обличчя справа. За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з легкими клінічними проявами, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день), (згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.95р.)
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок та звільнити його від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт із випробуванням. Мотивуючи скаргу вказав, що ініціатором конфлікту була малолітня потерпіла ОСОБА_9 , яка відпустила свого собаку без поводка та намордника на дитячий майданчик, де собака почала лаяти та пригати на його малолітню дитину. Знаходячись у збудженому стані, після підвищення тиску він знаходився наче «у тумані» та не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. Таким чином вважає вирок районного суду незаконним. Також просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання: наявність на утриманні непрацюючої дружини та дитини інваліда, те, що він є єдиним годувальним у родині.

Вирок суду першої інстанції також був оскаржений прокурором у кримінальному провадженні, проте до початку апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про відмову від апеляційної скарги в порядку ст.403 КПК України, іншими учасниками кримінального провадження даний вирок не оскаржувався.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 просить залишити її без задоволення. Зазначив, що обвинувачений свою вину не визнав, від дачі показань в суді відмовився, завдані збитки не відшкодовує, не працює, веде себе агресивно, вчинив умисний злочин стосовно малолітньої дитини, вдарив ногою цуценя, яке не лаяло та вело себе спокійно; обставини, що пом`якшують покарання, відсутні.
Крім того, в запереченні на апеляційну скаргу представник потерпілої вказав, що обвинуваченому необхідно призначити більш суворе покарання, стягнути з нього витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., задовольнити цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого 38 тисяч гривень.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 ; законного представника неповнолітньої потерпілої, який заперечував проти скарги обвинуваченого та просив залишити вирок районного суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині обґрунтованості засудження обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України та правильності призначення покарання.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2019 ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Висновки суду про вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до яких вона 22.05.2018, близько 16:00-17:00 год., гуляла із своєю собакою у парку «Молодіжному», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 82. Собака породи німецький терьер, ще цуценя. Коли вийшли на центральну алею парку вона відпустила собаку з поводка. В цей час на дитячому майданчику у хлопчика запищала іграшка та її собака підбігла до дитини, почала її обнюхувати, дитина злякалась почала плакати, підбіг раніше не відомий їй ОСОБА_8 та вдарив собаку ногою, собака відлетіла. Вона позвала собаку до себе, остання підбігла, вона її пристебнула на поводок та наказала сидіти. Після чого, коли вона перебувала на алеї парку, ОСОБА_8 підійшов до неї , висловлювався нецензурно та вдарив її ребром долоні руки у праву частину обличчя. У неї запаморочилось в голові та вона присіла на лавку. На лавці сидів її сусід ОСОБА_10 , він зателефонував батькам, які приїхали, була викликана поліція та швидка медична допомога, вона була доставлена до лікарні.
Згідно довідки КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги» ім. проф. О.І. Мещанінова ОСОБА_9 встановлений діагноз- струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя з права.
За даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 та спеціаліста, із фототаблицею, потерпіла розказала та показала на статисті, як 22.05.2018р. раніше не відомий чоловік долоню правої руки ударив її в ділянку правого вуха.
За висновками судово-медичних експертиз №09-2473/2018 від 07.06.2018 та №09-2515/2018 від 18.06.2018, у ОСОБА_9 мала місце закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з легкими клінічними проявами, забій м`яких тканин обличчя справа, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удара-стиснення та могли бути отримані не пізніш 22.05.2018.
За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6- ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день), (згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № б МОЗ України від 17.01.95р.)
Показання свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких вона 22.05.2018 перебувала в парку «Молодіжному» по вул. Пушкінській в м. Харкові, бачила, як близько 17:00 год. раніше невідомий обвинувачений (показала на нього в залі суду) підбіг до дівчинки (раніше дівчинку не знала) та наніс їй один удар ребром долоні руки по обличчю. Після чого була викликана поліція та приїхала швидка. Обвинувачений пояснював свою поведінку тим, що собака дівчинки налякала його дитину.
За даними протоколу впізнання свідок ОСОБА_11 серед пред`явлених їй чотирьох фотознімків, впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка, який 22.05.2018 у парку «Молодіжному» наніс один удар рукою по обличчю дівчинки, приблизно 12 річного віку.
Показання свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких він знає ОСОБА_9 , проживає з нею в одному будинку. 22.05.2018, близько 17год. 00хв., перебував із дочкою та своєю собакою у парку «Молодіжному». Бачив, як ОСОБА_13 гуляла із собакою. В цей час на дитячому майданчику були діти, у когось із дітей запищала іграшка та собака ОСОБА_13 підбігла до хлопчика. Собака не лаяла та не проявла агресію, однак хлопчик злякався та заплакав, підійшов раніше не знайомий йому ОСОБА_8 (показав на нього в залі суду) і вдарив собаку ногою, відніс хлопчика в глибину парку, потім підійшов до ОСОБА_13 та наніс їй один удар рукою по обличчю, удар прийшовся ОСОБА_13 в ділянку щоки та вуха. Він зателефонував батьку ОСОБА_13 , який прийшов у парк із поліцією.
Показання свідка ОСОБА_14 , відповідно до яких він у 2018 року перебував у парку «Молодіжний», розташованому по вул. Пушкінській в м. Харкові. Близько 17год. 00хв. бачив як раніше невідомий йому ОСОБА_15 (у залі суду показав на обвинуваченого ) підійшов до раніше не знайомій йому дівчінці та наніс їй один удар рукою по обличчю, він підійшов до них, ОСОБА_8 вів себе агресивно, пояснював свою поведінку, що собака дівчинки гуляла без поводка та налякала його дитину. Собака у дівчинки була маленька, ніякої агресії не проявляла. Після чого приїхала поліція.
За даними протоколу впізнання свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених йому чотирьох фотознімків , впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка, який 22.05.2018 у парку «Молодіжному» наніс один удар рукою по обличчю дівчинки, приблизно 12 річного віку.
За показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які працювали патрульними в Управлінні патрульної поліції, вони в кінці травня 2018 року близько 18год. 00хв. виїжджали на виклик до парку «Молодіжний» по вул. Пушкінській, 82, де зі слів дівчинки невідомий їй чоловік наніс удар по обличчю. Дівчинка показувала на ОСОБА_8 , як на чоловіка якій наніс їй удар. Була викликана швидка медична допомога та відібрані пояснення у вказаних осіб та очевидців.
За показами свідка ОСОБА_18 , вона знає ОСОБА_8 , познайомились на дитячому майданчику де гуляли зі своїми дітьми. В кінці травня 2018 року перебувала разом із своїми дітьми у парку «Молодіжний » близько 17-18 год. бачила як собака підбігла до дітей на дитячому майданчику, син ОСОБА_8 який був там, злякався почав плакати, ОСОБА_8 відігнав собаку та підходив до дівчинки хазяйки собаки, яка стояла на алеї парку, кричав на неї чому собака без поводка, розмахував руками. Потім приїхала поліції та швидка. Однак вказала, що повністю конфлікт не бачила, оскільки відволікалась на своїх дітей.
Наведені вище докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч.1 ст.94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, поза розумним сумнівом та спростовують позицію обвинуваченого.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх обґрунтованістю, мотиви, з яких були прийняті рішення, докладно та переконливо викладені в оскаржуваному вироку, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого їх не спростовують.

Таким чином, судом першої інстанції дії ОСОБА_8 за вищевказаними обставинами вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

Довід апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не мав умислу на завдання потерпілій тілесних ушкоджень спростовуються вищенаведеними доказами по справі.

Також, слід зазначити, що у судовому засідання суду першої інстанції ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, від дачі показань відмовився. Однак під час розгляду справи та висловлювання заперечень стосовно показань потерпілої вказав, що ОСОБА_9 не бив, вона його оговорює, так як він їй повідомив, що викликає поліцію, оскільки її собака незаконно перебувала без поводку на дитячому майданчику, вона злякалась та перша викликала поліцію.
Нестабільна позиція обвинуваченого, суперечливі дані, що він надавав суду першої та апеляційної інстанції, та які спростовуються доказами по справі підтверджують правильність висновків районного суду та свідчать про намагання ОСОБА_8 уникнути або пом`якшити відповідальність за скоєний ним злочин, а тому такі твердження обвинуваченого апеляційний суд сприймає критично і розцінює як намагання уникнути відповідальності.

Також, колегією суддів перевірені доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про неправильне призначення покарання.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що при призначенні покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення, дані про особу ОСОБА_8 , який має місце реєстрації, одружений, за місцем проживання характеризується задовільно, працездатний, однак ніде не працює, має трьох малолітній дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий, на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває,
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення ним злочину щодо малолітньої особи.
Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, не встановлено.
Оцінивши вищевказані дані, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками районного суду, підстав для призначення більш м`якого покарання, звільнення від його відбування немає, призначене покарання у вказаному розмірі з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі дані про його особу з достатньою повнотою враховані районним судом при постановленні вироку та вони не є такими, що можуть бути визнані обставинами, що пом`якшують покарання.
Також, слід зазначити, що положення ст.75 КК України згідно чинного законодавства не можуть бути застосовані до покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого немає.
Стосовно вимог законного представника потерпілої, що містяться в запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого, колегія суддів зазначає, що згідно ч.1 ст.404 КПК України апеляційний розгляд проводиться лише в межах поданих апеляційних скарг, які учасники розгляду мають право подати, дотримуючись при цьому положень Глави 31 КПК України.
Представником потерпілої ОСОБА_7 заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого на вирокКиївського районного суду м. Харкова від 19.06.2019 були подані 12.08.2019, апеляційна скарга ОСОБА_7 не подавалася, в судовому засіданні апеляційного суду останній просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Таким чином, апеляційний суд позбавлений законних підстав для оцінки та прийняття рішень за доводами представника потерпілої, викладеними ним в запереченні на апеляційну скаргу, проте, це не позбавляє дану особу права на звернення з апеляційною скаргою на рішення районного суду.

При цьому, апеляційний суд роз`яснює, що апеляційна скарга повинна відповідати вимогам ст.396 КПК України, а у разі пропущення строку на апеляційне оскарження, апелянт має право заявити клопотання про поновлення такого строку та обґрунтувати поважність причин пропущення процесуального строку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2019 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді