Справа № 148/1204/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина подання провідного інспектора Тульчинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку,

В С Т А Н О В И В :
До Тульчинського районного суду звернувся провідний інспектор Тульчинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 24.01.2018 Тульчинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2 КК України до трьох років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України на два роки.

В поданні інспектор зазначає, що 04.10.2018 засудженому ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні злочину передбаченого ст. ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України. Станом на сьогоднішній день рішення по вказаному кримінальному провадженню не прийнято, обвинувального вироку не поставлено. Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України, частини 2 статті 2 Кримінального кодексу України та частини 1 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду. Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2012 року № 5-4043км12.

Наведений правовий висновок кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99). Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове і рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні кримінального злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчак проти України» та інших.

Зважаючи на викладене та на підставі ст. 78 ч.1 Кримінального кодексу України, ст. 165 ч.2 Кримінально-виконавчого кодексу України та п.9 ч.1 ст. 537 КПК України інспектор просить звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання в зв`язку з закінченням

іспитового строку. Іспитовий строк закінчився 24.01.2020.

Прокурор у судовому засіданні надав копію вироку, згідно якого 31.01.2020 Тульчинським районним судом Вінницької області ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 286 ч.1, 135 ч. 1 КК України та призначено остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Просив відмовити у задоволенні даного подання у зв`язку з його безпідставністю.

Представник Тульчинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області та засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд встановив, що відповідно до вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.01.2018, ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України до трьох років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України на два роки.

Згідно з ст. 78 ч.1 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

В свою чергу ст. 165 ч.2 КВК України визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Таким чином, законодавцем визначено дві складові, які б давали підстави уповноваженому органу пробації, звернутися до суду із поданням про звільнення від відбування покарання, це виконання покладених обов`язків та не вчинення нового злочину.

В свою чергу, в ст. 11 КК України визначено поняття злочину, а саме злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

В своїх доводах інспектор посилається на не встановлення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінуємих йому кримінальних правопорушеннях, в зв`язку з тим, що рішення в кримінальному провадженні ще не прийнято.

Разом з тим, суд критично оцінює доводи інспектора, так як вони повністю суперечать вимогам ст. 78 ч.1 КК України та ст. 165 ч.2 КВК України, де законодавцем не вказано про необхідність встановлення винуватості особи, а прямо передбачено обставину не вчинення особою нового злочину.

У відповідності до вимог ст. 75 КК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ст. 78 ч.3 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

Судом у судовому засіданні встановлено, що вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.01.2020 ОСОБА_5 , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 286 ч.2, 135 ч. 1 КК України і призначено остаточне покарання з врахуванням вироку Тульчинського районного суду від 24.01.2018, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

За таких обставин, враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_5 засуджено вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.01.2020 та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків, підстави для задоволення подання органів пробації щодо звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку відсутні. Таким чином, ініціатор подання інспектор Тульчинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 , в порушення зазначених вище вимог законодавства, передчасно дійшов висновку про доцільність звільнення засудженого від покарання, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання провідного інспектора Тульчинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку - відмовити.

Матеріали особової справи повернути до Тульчинського районного відділу ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя