В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, не одруженої, має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 04.11.1991 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.83 , ч.2 ст. 140, ст.42 КК України (в редакції 1960) до 1 року 3 місяців 9 днів позбавлення волі, примусове лікування від наркоманії, звільнена 06.03.1993 по відбуттю строку покарання;

- 14.06.1994 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.ч.2,3 ст.140 , ч.2 142, ст.42 КК України (в редакції 1960) до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, звільнена 22.10.1998 від відбування покарання згідно ст. 4 ЗУ «Про амністію» від 24.07.1998;

- 22.11.1999 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.229-6 КК України (в редакції 1960) до 6 місяців позбавлення волі, звільнена 22.01.2000 по відбуттю строку покарання;

- 09.10.2002 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнена 04.12.2003 по відбуттю строку покарання;

- 29.09.2004 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнена 18.04.2008 по відбуттю строку покарання;

- 25.05.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини майна, звільнена 07.03.2012 по відбуттю строку покарання;

- 07.12.2018 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.ч.2,3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, який вироком Запорізького апеляційного суду від 31.10.2019 скасовано, в частині звільнення від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75,76 КК України, в решті залишено без змін;

- 11.02.2019 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, звільнена 09.07.2019 по відбуттю строку покарання,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
23 листопада 2018 року, приблизно о 20:30 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину «Мегаспорт», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.147, діючи з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгової полиці, таємно викрала гаманець марки «Puma 053476/01» вартістю 1 272,00 грн. (без урахування ПДВ), яка належить ТОВ «Балфорт» (), чим спричинила потерпілій стороні матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила обставини, спосіб та вчинення інкримінованого їй злочину, зазначила майно, яке було нею викрадено у вказаному приміщенні магазину, які повністю узгоджуються з вищевикладеним. При цьому, зазначила, що при виході з магазину була затримана. Просить суворо не карати та врахувати пом`якшуючі обставини та її стан здоров`я.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Відповідно до ч.3,4 ст.349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченою, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченої, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченої у вчинені інкримінованого їй злочину знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», та кваліфікує її дії за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.

Обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії середньої тяжкості, обставини вчинення вказаного діяння.

Також суд враховує особу обвинуваченої, яка не працевлаштована, не одружена, раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, за які відбувала покарання у місцях позбавлення волі (звільнена в останнє 09.07.2019), засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі, яке на теперішній час не відбуто (Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 07.12.2018, набрало законної сили 31.10.2019), перебуває на обліку в КУ ОЗКД (нарколог) з 04.05.1999 по теперішній час з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності від опіоїдів» та на даний час перебуває під клінічним наглядом на замісній терапії з 06.04.2012, на обліку в КУ ОКПЛ (психіатр) не перебуває, однак в 2000 році перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «Адаптаційна реакція у акцентуйованої особистості, схильної до вживання наркотичних засобів та алкоголю», відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілої особи, якій шкоду відшкодовано шляхом повернення майна, що у своїй сукупності свідчить про її небажання стати на шлях виправлення і схильність до вчинення злочинів, а тому єдино адекватним і достатнім для її виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого і її неможливо виправити і перевиховати без ізоляції від суспільства.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваної, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, відповідно до ст. 71 КК України, суд, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднує покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2018.

При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2018, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3-х (трьох) років 1-го (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили не обирати.

Речові докази:
- DVD-R диск, на якому зображено відеозаписи з відеокамер, який долучено до матеріалів кримінального провадження №0002962 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- гаманець «Puma 053476/01», магнітну кліпсу (датчик охоронної сигналізації), які належить ТОВ «Балфорт» та передані на відповідальне зберігання представнику ОСОБА_6 залишити ТОВ «Балфорт» за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1