Номер провадження: 11-кп/813/934/19
Номер справи місцевого суду: 493/2455/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 13.03.2019 року відносно ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000342 від 25.06.2018 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гербіно, Балтського району, Одеської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонер, одружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК до трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_7 на користь КП «Балтська центральна районна лікарня» матеріальні збитки у розмірі 14597,30 грн, а також стягнуто на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 5577,00 грн.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за наступних обставин.
24.06.2018 року біля 15:00 години, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д/з НОМЕР_1 , безперешкодно рухаючись в напрямку м. Балта Одеської області, зі швидкістю приблизно 20-30 км/год. по асфальтобетонній автодорозі сполученням «Піщана-Балта», в центральній частині с. Козацьке Балтського району Одеської області, біля електроопори № 52, був не уважним, за дорожньою обстановкою не слідкував, не переконався в безпеці маневру, який не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, виїхав на праве узбіччя дороги та маючи технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній події, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка йшла по правому краю проїжджої частини в тому ж напрямку руху, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці кісток тазу, множинні переломи кісток тазу, травматичний шок складає єдиний морфологічний комплекс, що є небезпечним для життя в момент заподіяння, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а також закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, садна обличчя складають єдиний морфологічний комплекс та відносяться до легких тілесних ушкоджень с короткочасним розладом здоров`я.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, вважає, що вказаний вирок суду постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд в порушення вимог закону не зазначив мотиви не застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 статті 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк до трьох років. На підставі викладеного просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Доповнити мотивувальну частину вироку мотивом ухвалення рішення щодо не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого та потерпілу, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 було засуджено 13.03.2018 року Балтським районним судом Одеської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Разом з цим, санкція ч.2 ст. 286 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Тобто, санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає альтернативу призначення або не призначення додаткового покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Порядок призначення додаткового покарання залежить від особливостей конструкції санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України. В одних із цих санкцій додаткове покарання передбачене як обов`язкове, а в інших як факультативне.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого судом рішення.

Однак, суд першої інстанції, при призначенні покарання, не дотримався вимог Закону про кримінальну відповідальність, оскільки, призначивши ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, та не мотивувавши в мотивувальній частині вироку не призначення додаткового покарання, в резолютивній частині вироку не прийняв рішення щодо додаткового покарання, що вказує на обґрунтованість апеляційної скарги прокурора.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора щодо недоцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про позитивну характеристику ОСОБА_7 , відшкодування завданої шкоди, щире каяття, а також наявність встановлених районним судом обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, вказують про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого. У своїй апеляційній скарзі прокурор не ставить питання про погіршення становища обвинуваченого.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання та доповнити мотивувальну частину вироку мотивом ухвалення рішення щодо не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Балтського районного суду Одеської області від 18.03.2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Доповнити мотивувальну частину вироку мотивом ухвалення рішення щодо не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4