УХВАЛА

Справа № 569/14238/16-к

02 грудня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження №0006704 від 07 листопада 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0006704 від 07 листопада 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 подано клопотання до суду про винесення ухвали про проведення комплексної комісійної судово-медичної експертизи, проведення якої доручити експертам КЗ «Житомирське обласне бюро СМЕ». До проведення комплексної судово-медичної експертизи залучити експертів, а саме: завідувача дитячої патологоанатомічної лабораторії КЗ ЛОР «ЛОПАБ», обласного позаштатного дитячого патологоанатома ДОЗ Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_7 ; професора кафедри анестезіології та інтенсивної терапії НМУ імені О.О. Богомольця - ОСОБА_8 ; начальника управління ліцензування та якості медичної допомоги МОЗ України ОСОБА_9 (за його рішенням іншого співробітника управління ліцензування та якості медичної допомоги МОЗ України).

В обґрунтування клопотання вказує, що попередня експертиза, проведена за його ж клопотанням Харківським обласним бюро СМЕ від 20 травня 2018 року за № 306-КЕ/2017 не відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України та п.п. 2.6, 2.18, 7, 18, 24 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року. Крім того, зазначає, що вказаним висновком експертів не спростований висновок головного позаштатного спеціаліста МОЗ України ОСОБА_10 , яким поставлений інший діагноз захворювання потерпілого ОСОБА_11 , ніж зазначений харківськими експертами.

На думку прокурора допитані експерти цього закладу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , залучені до проведення експертизи, не змогли надати обґрунтовані відповіді по роз`ясненню свого висновку. Вважає, що експертиза є не повною та не обґрунтованою, а тому не може бути взятий до уваги судом як об`єктивний.

Клопотання прокурора підтримано потерпілою стороною.

Сторона захисту, в особі захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , заперечила проти клопотання прокурора по залученню експертів Житомирського бюро СМЕ для проведення експертизи та зазначили, що по справі, за ініціативи сторони обвинувачення, проведено три комісійні експертизи, які незалежно одна від одної встановили один і той же діагноз, що спростовує обвинувачення висунуте стороною обвинувачення ОСОБА_5 . Кожна із експертиз відповідає нормам КПК та відомчим інструкціям. Що стосується висновку ОСОБА_10 , то він є, як в ньому і зазначено, «ймовірним», що не може трактуватись на користь обвинувачення, а тому є неналежним та недопустимим доказом, оскільки саме він не відповідає законодавству. Просили, щоб спростувати вільне трактування текстів та висновків експертиз стороною обвинувачення, допитати експертів Волинського бюро СМЕ, Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» та головного позаштатного спеціаліста Шатрову, яка на відміну від ОСОБА_10 являється дитячим патологоанатомом.

Фактично в клопотанні та запереченнях на нього сторони провадження поставили питання про визнання усіх чотирьох експертиз, в їх числі висновок головного позаштатного спеціаліста МОЗ України зі спеціальності «Патологічна анатомія», доцента кафедри патологоанатомічна анатомія НМУ імені О.О. Богомольця ОСОБА_10 , проведених по справі як таких, що не являються достатніми, належними та допустимими і, як обґрунтування необхідності призначення експертизи або у відмові.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на стадії досудового розслідування, з ініціативи сторони обвинувачення було залучено експертів, якими проведено почергово дві експертизи Волинським обласним бюро СМЕ та ДУ «Головного бюро СМЕ МОЗ України», відповідно в періоди з 12 січня по 21 березня 2016 року і з 13 травня по 9 вересня 2016 року. На вирішення експертам ставились питання аналогічні заявлених в останньому клопотання від 12 лютого 2019 року. Експерти, в силу своєї компетенції надали відповіді по кожному питанню сторони обвинувачення. В разі незгоди сторони обвинувачення з отриманими висновками експертів на стадії досудового розслідування, то у відповідності до п. 10 ст. 101 КПК України орган, який здійснював провадження цю незгоду повинен був обґрунтувати у відповідному процесуальному рішенні. Тобто прокурор, слідчий в провадженні яких знаходилось дане кримінальне провадження зобов`язані були винести обґрунтовану постанову про незгоду з висновками експертів. Такого виконано не було, що вказує на протилежну думку сторони обвинувачення на цій стадії.

В ході судового розгляду стороною обвинувачення було заявлено клопотання про призначення вже четвертої експертизи, після трьох зазначених вище, з переліком тих же питань, що ставились попереднім експертам. Судом дане клопотання було задоволено, залучено експертів для проведення експертизи Харківським обласним бюро СМЕ з переліком питань, які ставили сторони без обмежень. Згодом вона була виконана у вигляді висновку експерта за № 306-КЕ/2017. Сторона обвинувачення знову ж таки вважає даний доказ не повним, не обґрунтованим, а тому не може бути взятий судом як об`єктивний. Домінуючим, як доказ, на думку сторони обвинувачення, є Висновок свідка ОСОБА_10 , що суперечить ч. 2 ст. 94 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, потерпілих, їх представника, сторону захисту з приводу заявленого клопотання та заперечень на нього, суд не вбачає підстав для визнання даних доказів не допустимими, а в частині призначення чергової експертизи безпідставним.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, в даному випадку суд, встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином в площині проведених експертиз, кожний з отриманих висновків, як джерело доказів, процесуально оформлених відповідно до КПК України, є самостійним і підлягає самостійному розгляду та оцінці на предмет підтвердження чи спростування обставин зазначених в обвинувальному акті. Дана позиція узгоджується зі ст. 94 КПК України. В розумінні зазначеної норми, суд, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

З огляду на положення ст. 86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом порядку його отримання.

В клопотанні та запереченнях сторін, що надані в судовому засіданні відсутні дані, що в дійсності могли свідчити про їх очевидну недопустимість.

Крім того, згідно відповіді від 20 травня 2019 року №02-06/974, весь мокрий патолого-анатомічний (гістологічний)архів від трупа ОСОБА_11 , за його малим об`ємом, було повністю використано в ході судово-гістологічного дослідження лікарем судово-медичним експертом гістологом ОСОБА_13 .

За таких обставин відсутні будь які підстави для визнання під час судового розгляду зазначеного в клопотанні доказу не допустимим, а відповідно до ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, їх оцінка має ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення.

Керуючись на 86, 87, 89, 94 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 до суду про винесення ухвали в межах розгляду обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України про визнання висновків експертів виконаних Волинським обласним бюро СМЕ та ДУ «Головного бюро СМЕ МОЗ України» та Харківським обласним бюро СМЕ, як доказів не допустимими та призначення комплексної комісійної судово-медичної експертизи, проведення якої доручити експертам КЗ «Житомирське обласне бюро СМЕ» з залученням спеціалістів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий