Справа №481/230/19
Провадж.№1-кп/481/86/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Новий Буг Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 04 лютого 2019 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого 16 липня 2018 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, -
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:
досудовим розслідуванням встановлено, що 21 серепня 2018 року у Новобузькому районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області перебуває на обліку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 16 липня 2018 року засуджений Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. 29 жовтня 2018 року у приміщення Новобузького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області засудженому ОСОБА_3 під розписку роз`яснено умови відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені ст.. 37 КВК України. В той же день, засудженому ОСОБА_3 вручено направлення до Баратівської сільської ради Новобузкього району Миколаївської області для відбування призначеного судом покарання, згідно якого останній мав приступити до відбування покарання 30 жовтня 2018 року. Проте, будучи ознайомленим із умовами відбування покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання та невиконання покладених судом обов`язків, без поважних причин, у період з 30 жовтня 2018 року по 30 січня 2019 року ухилився від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, призначеного 16 липня 2018 року вироком Новобузького районного суду Миколаївської області, при цьому достовірно знаючи, що за ухилення від відбування покарання передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України. На даний час, ОСОБА_3 , призначене судом покарання у виді 200 годин громадських робі не відбув, тобто ухилився від відбування покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

На досудовому розслідуванні між сторонами кримінального провадження начальником Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , 11 лютого 2019 року було досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, також сторони дійшли згоди щодо призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст.389 КК України у виді 03 (трьох) років обмеження волі та на підставі ст.ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку в 01 (один) рік з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді обмеження волі. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним волевиявленням сторін, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК Українине є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, який йому зрозумілий та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив проти затвердження угоди.

Прокурор та захисник також просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді обмеження волі та звільненням його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, з ухваленням обвинувального вироку.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 468-469, 472, 473-475КПК України, суд,-

ухвалив:
затвердити угоду від 11 лютого 2019 року, укладену між начальником Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України..

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі поданняапеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вирок вважається таким, що не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1