Провадження № 1-кс/344/5453/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні №0000740 від 01.03.2019 року ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучений автомобіль марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Скаргу обґрунтовано тим, що станом на даний час відсутні правові підстави щодо позбавлення заявника можливості володіти та користуватися його майном (Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ), яке вважається тимчасово вилученим.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, просив скаргу задоволити.

Слідчим ОСОБА_4 подано клопотання про розгляд скарги у його відсутності, не заперечив щодо задоволення скарги в частині повернення автомобіля, оскільки в ході проведення комплексного дослідження транспортного засобу жодних змін в ідентифікаційних номерах не виявлено. В іншій частині скарги просив відмовити.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

У провадженні СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провдження №0000740 від 01.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

10.02.2018 року проведено огляд місця події, а саме автомобіля марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після проведення огляду автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 у скаржника були вилучені.

12.03.2019 року скаржником в СВ Івано-Франківського ВП подано матеріали клопотання про повернення тимчасово вилученого майна.

Листом від 30.05.2019 року слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна відмовлено.

Вважаючи таке рішення слідчого протиправним, ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля (ч. 6 ст. 100 КПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Так, як встановлено слідчим суддею зі змісту Висновку експерта за результатами трасологічного дослідження транспортного засобу по матеріалах кримінального провадження №0000740 від 30 травня 2019 року №535/576/577/19-28 ідентифікаційний номер кузова ( НОМЕР_4 ) та двигуна (AVF447835) автомобіля марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ознак втручання не мають. Ідентифікаційний номер кузова ( НОМЕР_4 ) та двигуна (AVF447835) автомобіля марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не змінювались та є первинними.

За таких обставин, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що ідентифікаційний номер кузова ( НОМЕР_4 ) та двигуна ( НОМЕР_5 ) автомобіля марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ознак втручання не має, слідчий суддя вважає обґрунтованою вимогу власника автомобіля щодо повернення йому вказаного автомобіля разом із ключами.

Щодо повернення власнику свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, слідчий суддя звертає увагу на те, що згідно Висновку експерта за результатами судово-технічної експертизи документів від 02 травня 2019 року №509/19-28 надане на дослідження свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає аналогічним документам, які виготовляються Держзнак ПК «Україна» та перебувають в офіційному обігу. Основні зображення в наданому на дослідження свідоцтві зроблені за допомогою струменеві-крапельного принтера, персональні дані внесені за допомогою струменево-крапельного принтера.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя не вбачає правових підстав для повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 його власнику.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_3 є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 100, 167, 169, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні №0000740 від 01.03.2019 року повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучений автомобіль марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ключами.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1