Ухвала
Іменем України
22 жовтня 2019 року

м. Київ
Справа №0539/921/2012
Провадження № 51-6521км18
Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 в режимі відеоконференції
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 травня 2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Нікольське (Володарське) ні кольського (Володарського) району Донецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2017 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 14 січня 2012 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «NissanMaxima», д.н.з. НОМЕР_1 , який йому належить, здійснював рух в районі 216 км автодороги Запоріжжя - Маріуполь у напрямку смт. Володарське.
Маючи реальну і об`єктивну можливість здійснювати рух з безпечною швидкістю руху в межах своєї смуги руху, діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, ОСОБА_8 , у порушення п 12.1 Правил дорожнього руху, рухаючись на прямолінійній ділянці дороги, не маючи будь-яких перешкод на смузі свого руху, знаходячись під впливом алкоголю, проявляючи злочинну самовпевненість, не вибрав безпечну швидкість руху автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно ним керувати, легковажно розраховуючи, що з наявними навиками керування у нього є можливість запобігти дорожньо-транспортній події, змінив напрямок свого руху вліво, не впорався з керуванням транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем ВАЗ 21102, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить Володарському РВ ГУМВС України в Донецькій області під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку у бік м. Маріуполя.
У результаті зіткнення водію ОСОБА_9 та пасажиру ОСОБА_10 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент їх спричинення та такі, що спричинили загибель останніх.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 травня 2018 року вказаний вирок місцевого суду залишений без зміни.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_8 порушує питання про скасування судових рішень через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та про направлення кримінальної справи на новий судовий розгляд.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами допущені істотні порушення кримінально-процесуального законодавства. Так, зазначається, що суд першої інстанції не виконав вказівки суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи, не призначив проведення повторної комплексної автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи. В обґрунтування наводяться доводи щодо неповноти досудового та судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, зокрема щодо необ`єктивності висновків комплексної автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи. Зазначається, що показання ОСОБА_8 судом не перевірялися шляхом проведення відповідних експертиз, що у вирок покладено докази, які містять суперечності, що висновки низки експертиз є недопустимими та неналежними доказами, що суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив клопотання захисту щодо проведення судового розслідування, зокрема призначення повторної комплексної експертизи.

У доповненнях до касаційної скарги захисник засудженого зазначає про упереджене рішення суду щодо розміру моральної шкоди, оскільки судом не враховано, що засуджений є особою похилого віку та інвалідом ІІ групи.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які взяли участь у судовому розгляді шляхом відеоконференції, заперечили проти задоволення касаційної скарги засудженого.
У запереченнях на касаційну скаргу засудженого, які були подані прокурором та потерпілими, зазначалося про безпідставність доводів засудженого та про законність судових рішень.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року в суді касаційної інстанції підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
За змістом положень ч. 1 ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі та додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
В обґрунтування своєї касаційної скарги ОСОБА_8 зазначає про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, зокрема про те, що судом першої інстанції при новому розгляді не виконані вказівки суду апеляційної інстанції.
Так, в ухвалі Апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року, якою було скасовано вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року з підстав, що судом першої інстанції не було виконано вказівок суду апеляційної інстанції, зокрема не проведено автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизи, а також не наведено переконливих мотивів, з яких підстав суд першої інстанції не призначив ці експертизи.
При новому розгляді суд першої інстанції на виконання зазначених вказівок суду апеляційної інстанції доручив органу досудового слідства провести відтворення обстановки та обставин події з підсудним ОСОБА_8 з метою перевірки його показань, що були ним дані під час судового засідання. Також була призначена судова автотехнічна експертиза.
Відповідно до висновків зазначеної експертизи (№1171 від 12.09.2017 р. (т. 11, а. с. 51-57) пояснення підсудного ОСОБА_8 щодо механізму розвитку ДТП протирічать матеріалам справи та є неспроможними з технічної точки зору. При цьому у висновку чітко зазначено, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 повинен був обрати таку швидкість руху, щоб при впливі на механізми водіння (гальмівна система, рульове управління) він мав змогу безпечно керувати автомобілем і постійно контролювати напрям і траєкторію свого руху в межах обраної ним смуги руху, тобто повинен був діяти відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху. Також вказано, що в цій дорожній обстановці саме ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вказаних вище вимог Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього були відсутні перешкоди технічного характеру. Отже, технічна можливість уникнути події для водія ОСОБА_8 визначалася саме дотриманням з його боку безпечної швидкості та прийомів керування транспортним засобом в даних дорожніх умовах.
Зазначені висновки судової автотехнічної експертизи фактично узгоджуються з висновками судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №167-168-169-206 від 26 січня 2012 року; судової автотехнічної експертизи №214/18 від 21 січня 2012 року; додаткової судової автотехнічної експертизи №1230 від 20 березня 2012 року, а також узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на суперечність яких посилається ОСОБА_8 у касаційній скарзі.
За таких обставин доводи ОСОБА_8 , що суд першої інстанції не виконав вказівки суду апеляційної інстанції, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи.
Верховний Суд не знаходить підстав вважати висновки суду першої інстанції щодо належності та допустимості висновків вказаної експертизи необґрунтованими чи незаконними. Також суд касаційної інстанції не вважає слушними і твердження ОСОБА_8 щодо суперечності показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Крім того, Верховний Суд відхиляє доводи, наведені в касаційній скарзі ОСОБА_8 , щодо неповноти та однобічності судового розгляду.
Перевірка вказаних доводів не належить до компетенції суду касаційної інстанції, проте вказані доводи були наведені ОСОБА_8 в апеляції і були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції.
Так, в обґрунтування вимог апеляції підсудний зазначав, що стороною обвинувачення не було надано достатніх і переконливих доказів його вини у вчиненому злочині, що показання свідків є суперечливими і ці суперечності судом першої інстанції не усунуті, що висновків експертів недостатньо для встановлення його вини, що в його діях відсутні порушення вимог Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Також не погоджувався з висновком про перебування в стані алкогольного сп`яніння, зазначав, що суд не перевірив його показання шляхом проведення відтворення обстановки і обставин події, не призначив комплексну автотехнічну-транспортно-трасологічну експертизу.
Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 365 КПК України 1960 року, дослідивши матеріали справи, розглянув у повному обсязі доводи зазначеної апеляції та визнав вказані доводи безпідставними з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.
При цьому, апеляційний суд, спростовуючи твердження підсудного щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, в ухвалі зазначив, що судом першої інстанції встановлено порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху.
Зокрема, як указано в рішенні апеляційного суду з посиланням на матеріали провадження, підсудний під час руху, керуючи автомобілем «Nissan Maxima», змінив напрямок свого руху вліво, не впорався з керуванням транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем ВАЗ 21102 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку в бік м. Маріуполя. Вказані висновки підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були безпосередніми очевидцями події, і підстав вважати показання вказаних свідків недостовірними немає. Крім того, показання зазначених свідків узгоджуються з висновками судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, а також повторної судової автотехнічної експертизи.

Також суд апеляційної інстанції обгрунтовано зазначив, що не заслуговують на увагу доводи апеляції про те, що судом було залишено поза увагою недостовірність показань інших свідків у зв`язку з їх суперечністю, а також те, що судове рішення було ухвалене з обвинувальним ухилом. При цьому апеляційний суд цілком вмотивовано вказав, що деякі розбіжності в показаннях свідків, які вони особисто давали під час судового розгляду свідчать лише про індивідуальне сприйняття кожним подій, учасниками яких вони були, і не впливають на висновок суду, а те, що слідство і суд по іншому оцінюють докази, зокрема показання свідків, висновки експертиз та інших письмових доказів ніж їх оцінюють підсудний та його захисник, не свідчить про необ`єктивність про необ`єктивність слідчих органі і суду.
Виходячи з вказаних доказів, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що фактичні дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху і знаходились в причинному зв`язку з настанням події. З вказаними висновками погоджується і Верховний Суд.
Також предметом розгляду апеляційного суду були доводи апеляції: щодо надання експертам для проведення дослідження даних, які не відповідали фактичним параметрам, у зв`язку з чим висновки експертиз є необґрунтованими на неспроможними; та щодо непроведення судом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_8 .
Вказані доводи були перевірені апеляційним судом з наданням їм відповідної юридичної оцінки.
Належним чином апеляційний суд обґрунтував і свій висновок про безпідставність доводів ОСОБА_8 щодо наявності протиріч у доказах і недоведенності стану алкогольного сп`яніння. Так апеляційний суд зазначив, що висновок суду першої інстанції про вчинення злочину ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом медичного огляду №152 від 14 січня 2012 року, результатами дослідження міського наркологічного диспансеру № 3941, висновком токсикологічної експертизи № 1 від 16-20 січня 2012 року, висновком додаткової судово-медичної експертизи № 45 від 21 березня 2012 року.
З висновками апеляційного суду погоджується Верховний Суд, вважає, що вказані висновки законними та обґрунтованими.
Що стосується доводів сторони захисту, що судами при вирішенні розміру моральної шкоди не враховано те, що засуджений є особою похилого віку та інвалідом ІІ групи, то Верховний Суд вважає ці доводи також необґрунтованими.
Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про суму відшкодування моральної шкоди потерпілим врахував наведені вище вимоги та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, стягнув з обвинуваченого ОСОБА_8 по 800 000 грн. кожному, навівши при цьому відповідні висновки, з якими погодився суд апеляційної інстанції.
З цими ж висновками погоджується і Верховний Суд.
За викладених обставин Верховний Суд не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги засудженого.
Керуючись статтями 394-396, 398, 400-2 КПК України 1960 року,
Суд ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 травня 2018 року відносно ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3