Справа № 570/3386/15-к
номер провадження 1-кп/570/15/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження №0001055 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпанів, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, інваліда 3 групи, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

18 липня 2015 року, приблизно о 20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї, неподалік будинку АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, застосувавши фізичну силу, наніс ОСОБА_6 два удари долонями правої та лівої руки в обличчя, внаслідок чого потерпіла впала, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: крововилива на передній ділянці грудної клітки в ділянці грудини, забою м`яких тканин в ділянці правої вилиці, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які, згідно висновку експерта № 691 від 20 липня 2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Обвинувачений свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України визнав та пояснив, що 18 липня 2015 року, близько 20 год. 00 хв. перебував вдома, прибіг з двору його внук, який є інвалідом дитинства, дуже плакав і показував рукою на вулицю. Обвинувачений злякався, відразу подумав, що щось трапилось з онукою, яка каталася на велосипеді, вибіг на двір та побачив дружину, невістку та потерпілу, вони сперечалися. Йому розповіли, що потерпіла сварилась на дітей не пускала їх на подвір`я, та кинула цеглоною у невістку. Обвинувачений дав ОСОБА_6 два ляпаса. Підійшов сусід ОСОБА_7 і сказав обвинуваченому, щоб він такого не робив. ОСОБА_5 відвернувся, потерпіла штовхнула його в спину, та стала бити його дружину. Обвинувачений хотів повернутися, однак ОСОБА_7 знову втрутився в конфлікт і всі порозходились. Через 5-10 хв., ОСОБА_6 зайшла до них у двір та почала погрожувати, що засудить його.
Потерпіла в судовому засіданні вказала, що 18 липня 2015 року, вона прийшла з роботи і вийшла поприбирати на подівр`ї, по двору ходили хлопці, вона спитала, куди вони йдуть і продовжувала прибирати. Вибігла невістка обвинуваченого і почала її обзивати, потерпіла у той час якраз прибирала і відкидала цеглини, бутилки, так вийшло, що у той бік, де стояла свідок, спеціально у ОСОБА_8 вона не цілила. Вийшов обвинувачений і мовчки, вдарив її в обличчя, від удару вона втратила свдомість, впала, на її думку, обвинувачений з дружиною били її, розірвали їй халат, сусід розбороняв їх. Потерпіла на наступний день звернулась в міліцію та до лікаря.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 18 липня 2015 року вона була вдома, прийшла з вулиці свекруха та сказала, що ОСОБА_6 не пускає дітей ходити по спільному подвір`ю, прилеглому до її будинку, свідок підійшла до потерпілої і зробила їй зауваження, запропонувала показати документи, що подвір`я належить їй, на що потерпіла, почала на неї кричати, схопила цеглину і кинула у її сторону, та не влучила. Вийшли свекор і свекруха. Свідок відійшла заспокоювати сина, інваліда, який дуже злякався, як обвинувачений наносив удар не бачила, також не бачила, щоб потерпіла втрачала свідомість чи падала.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого, того дня вона поралась у дворі, онуки гуляли, вона чула, що ОСОБА_6 щось кричить, та не звернула увагу. Прийшли онуки та сказали, що ОСОБА_6 на них свартиться і не дозволяє ходити по подвір`ю. Свідок зробила зауваження потерпілій та послала онуків до сусідки, вони знову прибігли зі скаргами, що потерпіла їх не пускає. Свідок сказала про це ОСОБА_8 і вона пішла до потерпілої з`ясувати у чому справа, потерпіла почала голосно кричати та кинула в бік ОСОБА_8 цеглину. Після цього ОСОБА_9 підійшла до них, онук покликав обвинуваченого, який вийшов, взнавши у чому справа, він розсердився і вдарив ОСОБА_6 один раз рукою по обличчю. ОСОБА_10 не падала та свідомості не втрачала, а навпаки, коли чоловік відвернувся, била його по спині. Коли обвинувачений відійшов, потерпіла схопила ОСОБА_9 за халат однією рукою тримала, а іншою наносила удари. Свідок ОСОБА_7 відтягнув потерпілу від ОСОБА_9 .
Крім показів свідків, винність обвинуваченого підтверджується зібраними по справі доказами , а саме: висновком експерта № 691 від 20.07.2015 року (а.с.14), згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововилива на передній грудної клітки в ділянці грудини, забою м`яких тканин в ділянці правої вилиці, закритою черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від двох травматичних дій тупого предмету, яким могли бути руки, ноги чи інші предмети та могли утворитися у вказаний в обставинах термін, і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок самопадіння потерпілої з висоти власного росту малоймовірне.
Таким чином, оцінюючи в сукупності показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає що винуватість обвинуваченого у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття та сприяння досудовому розслідуванню.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При призначенні покарання судом враховується особа обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу, у мінімальному розмірі.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України , суд
з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1