Ухвала

Іменем України
24 червня 2019 р.

м. Київ
справа № 761/38002/16-к

провадження № 51-3110ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року та вирок Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо ОСОБА_4 , звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.
Відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зокрема, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Однак, всупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону, з касаційної скарги захисника неможливо зрозуміти, яких порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування оскаржуваних судових рішень касаційним судом, відповідно до ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 404, 409, 412-414, 420 КПК України у їх взаємозв`язку.
Крім того, захисник покликається на неповноту судового розгляду, та не враховує, що, в силу статей 433, 438 КПК України, ця підстава не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, захисник ОСОБА_5 , порушуючи питання про необхідність застосування щодо засудженого ОСОБА_4 положень статті 75 КК України, водночас просить скасувати судові рішення першої і апеляційної інстанцій та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак, подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд,
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року та вирок Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, залишити без руху і надати десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3