Справа № 569/6323/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне кримінальне провадження №0003692 від 20 червня 2018 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Іванівка Турійського району Волинської області, громадянка України, українки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
18 липня 2008 року між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір №272 на суму 610 000грн., відповідно до якого нею одержано кредитні кошти у цьому розмірі.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з вказаного кредитного договору, 18.07.2008 між ОСОБА_4 (Іпотекодавцем) та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Іпотекодержателем) укладено іпотечний договір.
Відповідно до п.1.1. Предмет договору, Іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі предмет іпотеки, що належить Іпотекодавцю на праві власності.
Згідно п.1.2. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, що находиться за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку підтверджувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №054369 від 11.07.2005 року, із кадастровим номером :01:071:0053.
Пунктом 2.2. іпотечного договору визначено, що Іпотекодавець не має права без письмовою згоди Іпотекодержателя вчиняти будь-які дії, що можуть вплинути безпосередньо, так і опосередковано, як тепер, так і в майбутньому, на кількісні та якісні показники Предмету Іпотеки. Зокрема, Іпотекодавець не повинен без письмової згоди Іпотекодержателя розпоряджатись будь-яким чином Предметом Іпотеки або його частиною.
На підставі п.3.3.2. іпотечного договору, Іпотекодавець зобов`язаний не здійснювати дій, що призводять до зменшення вартості Предмета Іпотеки, його якісних та кількісних показників, за винятком зменшення його вартості в межах норми його звичайної амортизації (зносу).
У зв`язку з укладенням зазначеного договору іпотеки, 18.07.2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 застосовано обтяження на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0, 1000 га, що находиться за адресою: АДРЕСА_3 , тобто ОСОБА_4 передано в заставу Відкритому акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» це нерухоме майно.
Відповідно до ч.1 ст. 575 Цивільного Кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно ч.2 ст.586 Цивільного кодексу України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, кредитні зобов`язання по кредитному договору №272 щодо повернення кредиту в сумі 610 000 грн. перед Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» ОСОБА_4 належним чином не виконувались, однак з метою унеможливлення звернення стягнення на предмет іпотеки, перед Рівненською міською радою нею ініційовано прийняття рішення про поділ земельної ділянки загальною площею 0, 1000 га, що находиться за адресою: АДРЕСА_3 на дві різних.
Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою уникнення звернення стягнення на заставне майно, за відсутності письмової згоди Іпотекодержателя - Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо вчинення дій, що безпосередньо впливають на предмет Іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка находиться за адресою: АДРЕСА_3 , вчинила незаконні дії із заставленим майном, порушуючи обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, а саме в порушення ч.2 ст.586 ЦК України, пункту 2.2. іпотечного договору від 23.02.2011 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в АДРЕСА_4 звернулась до Рівненської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» з метою виконання робіт по складанню технічної документації щодо поділу указаної земельної ділянки, забезпечивши у подальшому проведення відповідних технічних робіт.
Внаслідок цього, ОСОБА_4 організовано поділ земельної ділянки загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_3 , яка перебувала в іпотеці на дві різних земельних ділянки: площею 0,0540 га та 0,0460га, внаслідок цього рішенням Рівненської міської ради від 31.05.2011 року скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №054369 від 11.07.2005 року, що призвело до вибуття із її власності предмету іпотеки.
Продовжуючи зазначені незаконні дії, з метою забезпечення проведення державної реєстрації земельних ділянок та державних актів, 21.09.2011 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_5 , звернулась до Управління Держкомзему у місті Рівному Рівненської області подавши відповідну технічну документацію із землеустрою щодо реєстрації земельних ділянок площею 0,0540 га та 0,0460 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , отримавши 27.09.2011 року відповідні державні акти про право власності на земельні ділянки, із кадастровими номерами :01:071:0206 та :01:071:0207.
У подальшому, 30.04.2015 року Рівненським міським судом, за позовом Публічного акціонерного товариство «Державний ощадний банк України» прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 , однак внаслідок незаконних дій ОСОБА_4 щодо зазначеної земельної ділянки, які призвели до зміни її розмірів, меж та кадастрових номерів, звернення стягнення не здійснене, а указане рішення суду фактично залишилось не виконаним.
Своїми умисними діями, які виразились у незаконних діях із заставленим майном та порушенням обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 388 КК України.
ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, дав покази, що відповідають матеріалам справи.
ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, дав покази, що відповідають матеріалам справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи і не мають сумнівів у добровільності позиції, усвідомлюючи особливості порядку апеляційного оскарження в такому випадку.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подала клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, просила його задоволити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вищезазначеного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України оскільки з дня вчинення нею злочину минув строк давності.
Згідно з п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до приписів ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Матеріально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4ст. 49 КК України).
Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Частиною 7 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.
Згідно ч.2 ст.285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
ОСОБА_4 вчинила злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості та з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше 3 років, отже на час розгляду кримінального провадження пройшло більше ніж три роки, роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності, обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до вимог ст. 49 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.
При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.
Судом встановлено, що діяння, яке поставлено ОСОБА_4 за провину мало місце. Свою вину у вчиненому злочині обвинувачена визнала повністю.
Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що ОСОБА_4 ухилялись від слідства або суду чи вчинила новий злочин.
Враховуючи наведені обставини суд вважає, що наявні достатні підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.388 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, тазвільнення їх від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, суд рахує, що клопотання захисників підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст.284,285,288,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 388 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 388 КК України - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 388 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.388 КК України - закрити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 2288 грн. 00 коп..
Речові докази зберігати при матеріалах справи.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1