Провадження № 1-кп/742/14/19
Єдиний унікальний № 742/1195/18
ВИРОК
Іменем України
18 вересня 2019 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001208 від 01.07.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 13.05.2017 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2017 року близько 23 години обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на території розважального комплексу «Городок», розташованого за адресою м. Прилуки вулиця Пирятинська буд. 14, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 , два удари кулаком та декілька ударів ногами в область голови, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми у формі струсу головного мозку, вдарений перелом передньої стінки пролобної пазухи, закритий перелом кісток носа зі зміщенням уламків, забійна рана нижньої повіки правого ока, синці, садни та забиття м`яких тканин обличчя, правої завушної ділянки, які відповідно до висновку експерта № 66 від 09.10.2018 року відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я та при цьому показав, що 01.07.2017 року на території розважального комплексу «Городок» почалася раптова сварка, яка перейшла в бійку з 8-10 чоловік. Йому нанесли декілька ударів в обличчя, після чого він упав. Піднявшись побачив потерпілого ОСОБА_8 та подумав, що він його ударив і у відповідь наніс декілька ударів лівою та правою руками, кулаком, в область обличчя та щелепу. Після того, як умився, повернувся на майданчик. Біля виходу з «Городка» він наніс удар ногою потерпілому ОСОБА_8 по нозі. Потім поїхав додому, бо боліла голова. Коли він там був не бачив, що ОСОБА_8 хтось бив. Потерпілого ОСОБА_8 ударив після того, як ударили його. Який був одяг у ОСОБА_8 та чи був він в крові не пам`ятає. Він вважає, що інша особа наносила удари потерпілому. В той день був тверезий.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України підтверджується перевіреними судом доказами:

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_10 знає, тільки як особу, який навчався в педагогічному коледжі. 01.07.2017 року він святкував випуский з педагогічного коледжу м. Прилуки в розважальному комплексі «Городок». Був випивший. Вийшовши на двір побачив бійку між трьома хлопцями і поряд стояло багато людей. Підійшовши ближче відчув два удари кулаками в обидва уха, розвернувшись побачив ОСОБА_6 . В цей час останнього від нього відтянули. Після цього він почав іти в бік виходу з території «Городка» і відчув два удари зі спини в те саме місце. Упав та вдарився головою об щось тверде і відчув удари ногами по голові та тулубу десь приблизно 8-10 ударів. Він бачив як удари наносив ОСОБА_6 . Одногрупники його підняли, відвели до умивальника, глянувши в дзеркало побачив, що ніс переломаний, викревлений в одну сторону, очі залиті кров`ю напухли, лоб увігнутий у середину, все обличчя в крові. Лікувався в Прилуцькій ЦМЛ та в Чернігівській обласній лікарні там і робили операцію.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показав, що він викладач у педагогічному коледжі та являвся куратором у групі, в якій навчався ОСОБА_8 . Крім того викладав інформатику у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 01.07.2019 р. був випускний, який святкували в розважальному комплексі «Городок». Самого інцидента він не бачив та як почалася бійка не знає, була якась сутечка. Йому сказали, що ОСОБА_8 на вулиці б`ють. Обличчя в крові, розсіччя на переносиці. Сказали, що бив ОСОБА_12 . З чого почалася сварка він не знає. На той момент ОСОБА_8 був одягнутий в білу сорочку, галстук та брюки. Піджака не було.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_13 зазначив, що помилково у висновку не було зазначено імпресівний перелом передньої стінки фронтального синуса зправа. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. В описовій частині вони не є обов`язковими для вказування у висновку.

- висновком експерта № 66 від 09.10.2018 року відповідно до якого у ОСОБА_8 малися тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, вдавленим переломом передньої стінки правої лобної пазухи, закритим переломом кісток носа зі зміщенням уламків, забійною раною нижньої повіки правого ока, синцями, саднами та забиттям м`яких тканин обличчя, правої завушної ділянки. Враховуючи низьку якість описання чіткої локалізації та кількості ушкоджень лікарями з наданій на експертизу медичній документації, конкретно висловитись щодо кількості тілесних ушкоджень, що мались у потерпілого, неможливо.Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_8 по давності утворення може відповідати даті 01.07.2017 року. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 виникли від дії тупих твердих предметів, якими в тому числі могли бути кулак, долоня чи інший предмет, по механізму удару, струсу та тертя. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , утворення їх комплекс при падінні на площину з висоти власного зросту, виключається. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, з локалізацією в ділянці голови, виявлених у ОСОБА_8 , оцінюється в комплексі, оскільки від кожного з нанесених ударів могла утворитися черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, крім того кожен з послідуючих ударів міг збільшувати прояви черепно-мозкової травми в цілому, тому вся вищеописана черепно-мозкова травма в сукупності, як єдине багатокомпонентне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. Висловитись, щодо індивідуальних властивостей травмуючої поверхні твердих предметів, що травмували, не надається можливим, в зв`язку з вкрай низькою якістю описання морфологічних характеристик тілесних ушкоджень лікарями в наданій на експертизу медичній документації.

Таким чином, на підставі показів потерпілого, свідка, досліджених у судовому засіданні доказів, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, перевіривши доводи обвинувачення, суд приходить до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі.

Дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України за ч. 1 ст. 125 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного та його позицію до вчиненого, який за місцем проживання характеризується заурядним громадянином (а.к.п.71), згідно довідки Прилуцького наркологічного диспансеру № 469 від 14.07.2017 року на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався (а.с. 65), згідно довідки психо-неврологічного відділення поліклініки Прилуцької центральної міської лікарні на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.67), раніше судимого, а саме 13 травня 2017 року року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції ст.. 122 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі; та за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання часткового приєднати невідбуте ним покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 13 травня 2017 року, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достанім для виправлення обвинуваченого.

Потерпілим ОСОБА_8 заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3440 грн. 23 коп. за понесені витрати на оперативне медичне втручання, медичні препарати, оскільки у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, йому було зроблено операцію, що підтверджується відповідними чеками, та моральної шкоди в сумі 37 230 грн., оскільки вимушений був відчувати фізичний біль та страждання, більше місяця довелося проходити лікування в лікарні. До цього часу періодично відчуваю головний біль, якого раніше нікли не було, не міг повноцінно спілкуватися зі своїми рідними та друзями, були порушені нормальні життєві зв`язки. Також просив стягнути з цивільного відповідача витрати, понесені на правову допомогу.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Цивільний позов в частині заподіяння матеріальної шкоди підтверджується документально понесеними затратами, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Моральна шкода - це прямий наслідок заподіяння протиправних дій та протиправної поведінки особи. Встановлення факту заподіяння моральної шкоди суд вважає беззаперечним.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою, із врахуванням обставини справи, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних) яких зазнав потерпілий у зв`язку з спричиненням йому тілесного ушкодження, суд частково задовольняє цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обгрунтованим за розміром.

При визначенні обгрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори:

1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення;2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі;3) необхідність виїзду у відрядження;4) важливість доручення для клієнта;5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт;7) особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення;8) характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом;9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жоден з цих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв"язку щодо обставин кожного конкретного випадку.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги й її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав.

Відповідно до вимог діючого законодавства витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Вказівка законодавця на обмеження розміру компенсації витрат на правову допомогу законом свідчить, що ці витрати не будуть відшкодовуватися в повному розмірі, якщо вони перевищуватимуть певну суму.

При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту.

На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги цивільним позивачем було надано належні та допустимі докази. Наявність відповідних доказів дає можливість суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 6600 грн.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370-371, 374 КПК України суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного засудженому покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року та остаточно призначити засудженому ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 3 440 грн. 23 коп., заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6600 грн., а всього 30040 грн. 23 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Головуючий суддя : ОСОБА_1