09.04.2019

УХВАЛА
09 квітня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: - ОСОБА_4 ,
потерпілого: - ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів: - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: - ОСОБА_3 ,
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.
09 грудня 2015 року за обвинувальним актом у зазначеному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на особисту поруку, мотивуючи тим, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2018 відмовлено у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_3 про зменшення розміру застави до двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб та продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а також визначено розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000 грн. У разі внесення застави за обвинуваченого ОСОБА_3 покладено наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів:
-прибувати за кожною вимогою до суду,
-не відлучатися із АДРЕСА_1 без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,
-утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні поза межами залу судових засідань,
-не відвідувати місця, визначені судом,
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,
-носити електронний засіб контролю.
Після внесення стосовно ОСОБА_3 застави в сумі 64 000 грн. він був звільнений з-під варти, і, згідно ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Більш того, до теперішнього часу ОСОБА_3 є діючим співробітником СБ України, що підтверджується довідкою заступника начальника Управління роботи з ссобоаим складом ОСОБА_8 , виданою у квітні 2018 року для подання до Приморського районного суду м. Одеси. На нього покладені обов`язки, як на військовослужбовця вказаного правоохоронного органу, передбачені Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (затвердженим Указом Президента України від 27.12.2007 №1262).
З часу інкримінованого ОСОБА_3 злочину минуло майже 2,8 роки, протягом яких ним не вчинено нових кримінальних правопорушень, він не знищив, не сховав і не спотворив докази, не впливав на потерпілого та свідків, і таким чином своєю поведінкою правослухняної людини довів свою спроможність перед керівництвом СБ України проходити військову службу в Службі безпеки України. Викладене свідчить про відсутність ризиків, які свідчили б про необхідність перебування ОСОБА_3 під заставою.
На даний час ОСОБА_3 призупинена виплата заробітної плати у зв`язку з розглядом в суді стосовно нього кримінального провадження. Будучи діючим співробітником СБ України ОСОБА_3 не має права займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю, відповідно до п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції». Отримання заробітної плати для ОСОБА_3 було єдиним можливим джерелом доходу. Водночас, обвинуваченому необхідно якимось чином утримувати себе, а також допомагати своїй матері пенсійного віку, яка має інвалідність 3 групи. Перелічені обставини щодо матеріалів кримінальної справи, а також скрутне на даний час матеріальне становище обвинуваченого, хвороба його матері дають стороні захисту право на звернення до суду з клопотанням щодо зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу на особисту поруку.
Обвинувачений підтримав подане його захисником клопотання.
Прокурор та потерпілий заперечували проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 , посилаючись на відсутність підстав для цього.
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_7 , вивчивши надані суду матеріали, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного:
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
На підставі ч.4 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008р. у справі " Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу / досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року, проголошує одну з основоположних цінностей демократичного суспільства і по суті беззастережно забороняє позбавлення свободи, крім випадків, передбачених і встановлених законом відповідно до певної процедури.
Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.
Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.
Як вбачається з клопотання, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду, негативно впливати на потерпілих та свідків по справі, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Аналіз наданих до суду матеріалів та встановлених обставин судом, дозволяє суду прийти до висновку, що достатніх передбачених Законом підстав для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на більш м`який на особисту поруку.
Та обставина, що на даний час змінились обставини, які слугували підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді застави ОСОБА_3 , які мали місце при обранні запобіжного заходу ОСОБА_3 та на які посилається захисник - належним чином не підтверджені.
Наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також на утриманні матері-інваліда, на переконання суду не можуть однозначно свідчити про відсутність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме негативно впливати на потерпілих та свідків по справі, або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування від органу досудового розслідування або суду та відсутність ризиків (спроб) обвинуваченого ОСОБА_3 в його намаганні скоїти переховування в майбутньому.
Водночас, суд враховує, що кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжких, вину по якому останній не визнає. При цьому, судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено, а надане захисником зобов`язання начальника ГУ ВКР ДКР СБ України ОСОБА_9 щодо особистої поруки стосовно ОСОБА_3 навіть не підписано ОСОБА_9 .
За таких обставин, суд приходить до висновку, що захиснику в задоволенні даного клопотання захисника ОСОБА_7 слід відмовити.
Крім того, обвинувачений в судовому засіданні заявив клопотання про скасування арешту на посвідчення СБ України, видане на ім`я ОСОБА_3 , посилаючись на те, що посвідчення співробітника СБ України, видане на ім`я ОСОБА_3 не має вагомого значення для судового розгляду справи та не використовується стороною обвинувачення у якості доказу по даному кримінальному провадженні. Окрім того, він на даний час не звільнений з військової служби, перебуває в розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України (м. Київ), тобто, є діючим співробітником вказаного правоохоронного органу, в зв`язку з чим, вважає, що на даний час відпала необхідність накладення арешту на посвідчення СБ України.
Захисники обвинуваченого підтримали подане клопотання ОСОБА_3 .
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання щодо скасування арешту, оскільки ОСОБА_3 наразі відсторонений від посади.
Потерпілий підтримав думку прокурора.
Розглянувши клопотання ОСОБА_3 , вивчивши надані суду матеріали, вислухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого, його захисників, суд приходить до наступного:
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Таким чином, суд вважає, що клопотання обвинуваченого є передчасним, в зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подане клопотання захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисників, посилаючись на те, що воно є передчасним та на те, що сторона захисту вже зверталась до суду з вказаним клопотанням, про що є відповідна роздруківка від 26.10.2015 року.
Розглянувши клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , вивчивши надані суду матеріали, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного:
Відповідно до положень ст. 132, ст. 159 КПК України, застосування такого заходу не допускається, якщо сторона не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Наразі, по даному кримінальному провадженню триває судовий розгляд, письмові докази ще не досліджувались, відтак, суд вважає, що подане захисником клопотання є передчасним.
Таким чином, аналіз наданого клопотання, дозволяє суду прийти до висновку, що в провадженні відсутні достатні підстави, передбачені Законом для надання тимчасового доступу до речей і документів та можливості вилучення їх копій в ТОВ «Лайфселл», так як заявниками не доведено те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання та неможливість отримати документи іншим чином, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити з наведених вище підстав.
Водночас, захисники обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в судовому засіданні заявили клопотання про дослідження документів та долучення їх до обвинувального акту (в порядку ч. 1 ст.358 КПК України), які також у відповідності до ч.11 ст.290 КПК України 23.03.2017 року стороною захисту відкриті прокурору як додаткові матеріали, отримані під час судового розгляду, а саме:
- адвокатський запит за №271/з від 22.05.2017:
- довідка щодо допуску до автоматизованої системи класу 1 ОСОБА_5 на 1 арк. №961 від 23.05.2017 н/т; службова характеристика на ОСОБА_5 від 30.05.2017 на 1 арк. б/н н/т;
- функціональні обов`язки заступника командира батареї - начальника відділення бойового управління (дану посаду в період з 23.03.2014 по 30.05.2017 займав капітан ОСОБА_5 ) на 1 арк. б/н, н/т,
- відповідь на адвокатський запит за №652 від 06.06.2017 на 1 арк.
Прокурор та потерпілий не заперечували проти задоволення клопотання та долучення вказаних документів та подальшим їх дослідженням.
Обвинувачений підтримав подане його захисниками клопотання.
Розглянувши клопотання захисників, вивчивши надані суду матеріали, вислухавши учасників, суд приходить до наступного:
Відповідно до положень п.8 ч.4 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право , зокрема збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази.
За таких обставин, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42,132,159-163,174,177,178, 180, 183, 194, 197, 201, 314-380 КПК України, суд
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування арешту відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу відмовити.
В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю відмовити.
Клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про долучення документів до обвинувального акту задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: