УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурор ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 на 60 діб, зобов`язавши обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора. Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки: - не відлучатися з м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - здати на зберігання слідчому СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками по кримінальному провадженню, окрім як під час слухання даного провадження у суді; - носити електронний засіб контролю.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, пояснивши, що твердження прокурора є безпідставним, незаконним, необгрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню. Твердження прокурора, що обвинувачена особисто знайома з потерпілою та свідками, має неприязні стосунки з потерпілою, та з її слів погрожувала останній, нібито може незаконно впливати на потерпілу, свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності та/або переховуватися від суду, такі твердження прокурора не підтверджені жодними належним чином доведеними фактичними обставинами, ані належними та допустимими доказами, які б достеменно свідчили про наявність таких ризиків зі сторони ОСОБА_4 , а натомість ґрунтуються виключно на припущеннях прокурора, з єдиним посиланням на тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що є неприпустимим. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. За весь час дії застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на підставі ухвали слідчого судді останньою жодного разу не було допущено порушення режиму дотримання обраного судом запобіжного заходу, як і не було вжито жодних спроб порушення покладених на неї судом обов`язків, що свідчить про свідомість підозрюваної та розуміння останньою всієї відповідальності застосованого відносно неї запобіжного заходу. На теперішній час минуло вже більше 4-х місяців з моменту закінчення строку дії останнього застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу. За весь цей час ОСОБА_4 не було допущено порушення жодних процесуальних обов`язків останньої, як і не було вжито будь-яких хоча б навіть спроб впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, переховування від суду, тощо. Процесуальна поведінка ОСОБА_4 є беззаперечно відповідальною. У даному випадку, навіть з огляду на зміст самого клопотання прокурора, останнім не було не те що доведено, а навіть не було наведено ані жодних підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, ані недостатність застосування щодо ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, що в свою чергу є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні такого клопотання, як необгрунтованого та невмотивованого.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважає, що твердження, що ніби обвинувачена може переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухваленні рішення про обрання запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію своїх захисників, просила відмовити в клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Потерпіла та представник потерпілого ОСОБА_7 просили клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали, суд встановив, що прокурором не надано обгрунтованих підстав для продовження запобіжного заходу обвинуваченій, тому суд важає за необхідне відмовити в клопотанні прокурора.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України,є джерелом законодавства, у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини е недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення не було наведено підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, також не доказана недостатність застосування щодо ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику того, що обвинувачена не буде виколнувати обов"язки, покладені на неї КПК.
Згідно ч. 2 ст. 197 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 197,199, 331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Повний текст ухвали буде оголошений 14.08.2019 р. в 08:00 год.

СуддяОСОБА_1