Провадження №1-кп/761/1276/2019
В И Р О К
іменем України

06 листопада 2019 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (відомості внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 9 липня 2018 року за № 0007439) по обвинуваченню

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербка Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працює, неодруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

8 липня 2018, близько 22 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи разом з іншими особами, в тому числі і потерпілим ОСОБА_7 , біля магазину «АТБ», розташованого по вул. Д. Щербаківського, 52 в м. Києві, скориставшись тим, що між потерпілим ОСОБА_7 та іншими згаданими особами відбувся конфлікт, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 поклав свою сумку на асфальт та відволік свою увагу від належного йому майна, переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав сумку марки «Polo» вартістю 700 гривень, в середині якої знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень та інше майно, яке матеріальної цінності не становить. В подальшому, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 були помічені іншою особою, яка почала кричати йому про їх припинення, однак обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії були викриті, тобто носили характер відкритих, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що ввечері 08.07.2018, перебуваючи біля магазину «АТБ», розташованого по вул. Д. Щербаківського, 52 в м. Києві, та скориставшись конфліктною ситуацією між потерпілим ОСОБА_7 та іншими особами, він непомітно заволодів сумкою потерпілого, однак коли його дії все ж таки були викриті, він все одно втік, а викраденим розпорядився за власним розсудом.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 відкрито викрав чуже майно (грабіж), то такі дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує те, що він на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку.

При цьому, суд зважає на те, що обвинувачений ОСОБА_5 певним чином схильний до порушень норм закону, про що зокрема свідчить те, що останній є особою, яка, відповідно до ст. 89 КК України, вважається раніше не судимою, а тому суд не вбачає підстав для призначення менш суворого виду покарання, ніж позбавлення волі, однак не у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 186 КК України.

Водночас, беручи до уваги всі обставини даної справи, зокрема те, що потерпілий під час досудового розслідування претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявляв (цивільний позов у справі не подавався), а також і те, що сам обвинувачений ОСОБА_5 щиро запевнив суд про недопустимість буд-яких протиправних вчинків у майбутньому, суд вважає, що в даному конкретному випадку є можливість виправлення останнього без відбування покарання, і тому по відношенню до нього застосовує ст. 75 КК України, і викладене на думку суду є справедливим а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі повернути належному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1