Справа №580/2501/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/584/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 580/2501/18 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Склярівка, Сумського району, Сумської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 04.11.2011 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.3 ст.309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11.06.2014,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.309 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Постановлено строк покарання обвинуваченому рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2860 грн. витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

За змістом доводів апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Стверджує, що суд безпідставно послався на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як окремі обставини, що пом`якшують покарання, оскільки, на думку прокурора, активне сприяння розкриттю злочину фактично полягає у щирому каятті і визнанні обвинуваченим своєї вини, а отже з урахуванням положень ст.66 КК України є однією пом`якшуючою покарання обставиною, що як зазначає апелянт, не давало суду правових підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.309 КК України. Крім того, вважає, що суд призначаючи покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст.69 КК України, хоча і врахував дані про його особу, зокрема, його матеріальний, сімейний стан та стан здоров`я, а також відсутність заподіяної злочином шкоди, але з достатньою повнотою не врахував, що він раніше засуджувався за ч.3 ст.309, ч.2 ст.310 КК України та знову вчинив тяжкий злочин. Необ`єктивність суду в оцінці даних, які характеризують особу обвинуваченого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на переконання прокурора, свідчить про відсутність підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.309 КК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що в серпні 2018 року з метою виготовлення наркотичних засобів для власного споживання, без мети збуту, діючи умисно, повторно, зірвав сто рослин роду коноплі, які росли на узбіччі дороги поблизу покинутої ферми на околиці с. Малий Вистороп Лебединського району Сумської області і мопедом перевіз їх до будинку свого господарства по АДРЕСА_2 , де залишив сушитися та зберігатися в приміщенні житлового будинку та на горищі сараю.

Пізніше ОСОБА_7 за допомогою сита подрібнив частину рослин коноплі та використовуючи фрагменти поліетиленових пляшок, металевий бідон і пляшковий корок (пробку) шляхом паління вжив частину подрібнених рослин. 2 жовтня 2018 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , працівниками поліції було виявлено та вилучено: пакунки з речовиною рослинного походження зеленого кольору, бідон білого кольору та фрагменти полімерних пляшок з корком у горловині з нашаруваннями речовини рослинного походження, згорток з газети з речовиною рослинного походження зеленого кольору, сито з нашаруванням речовини рослинного походження зеленого кольору, мішок з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Відповідно до висновків судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, проведених у даному кримінальному провадженні, вилучені речовини є особливо небезпечним наркотичним засобом - «екстрактом канабісу», особливо небезпечним наркотичним засобом - «канабісом», та загальна маса особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - «канабіс», виявленого 02.10.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_7 становить 4 373,616 г.

До початку апеляційного розгляду від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , за змістом якої вважає вирок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, пояснення прокурора ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які просили залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище, зокрема обвинуваченого.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.3 ст.309 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Перевіряючи подану прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 апеляційну скаргу в межах її доводів щодо безпідставності застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.309 КК України, колегія суддів вважає їх необгрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючи та обтяжуючі покарання обставини. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Положеннями ст.69 КК України встановлено, що за наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України, а саме врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання обвинуваченим своєї вини обставинами, що пом`якшують покарання, обтяжуючих покарання обставин в ході розгляду кримінального провадження не встановив.

Крім того, суд дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, врахував його сімейний та матеріальний стан.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_7 за ч.3 ст.309 КК України більш м`якого покарання, ніж встановлено законом, є обгрунтованими, оскільки обставин, що пом`якшують покарання, встановлених судом першої інстанції, наявність яких не оспорюється прокурором в поданій апеляційній скарзі, було достатньо для прийняття рішення про застосування ст.69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.309 КК України.

Так, суд першої інстанції правильно послався на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як окремі обставини, що пом`якшують покарання, оскільки, виходячи зі змісту п.1 ч.1 ст.66 КК України, вони є самостійними обставинами, які пом`якшують покарання. Врахування кожної з них при призначенні покарання, за умови встановлення їх наявності у кримінальному провадженні, є обов`язковим для суду, незалежно від тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на наявність щирого каяття і активного сприяння розкриттю злочинів як обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці обставини, а також дані про особу ОСОБА_7 , який як зазначає прокурор в обґрунтування своїх доводів щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, хоча і засуджувався раніше за ч.3 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, але за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, згідно довідки характеристики за місцем реєстрації фактично не проживає, але зі слів матері ОСОБА_10 надає їй допомогу по веденню домашнього господарства (а.к.п.85). Крім того, згідно довідки до акту огляду МСЕК, ОСОБА_10 має 3 групу інвалідності (а.к.п.83).

Всі вказані обставини в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та свідчать, що призначене йому покарання за ч.3 ст.309 КК України навіть у мінімальному розмірі встановленому в санкції вказаної частини статті, як про це просить прокурор, було б явно недоцільним і несправедливим з огляду на суворість.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування ст.69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.309 КК України, є вмотивованим, ґрунтується на положеннях ст.ст.50, 65 КК України та відповідає принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4