КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 16 вересня 2019 року, апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожного окремо, на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баку Республіки Азербайджан, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06 червня 2019 року включно, із одночасним визначенням застави у розмірі 4605 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 8 878 440 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років, існування, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та дані, що характеризують особу підозрюваного у їх сукупності.

Не погоджуючись з таким рішенням, підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року. При цьому, підозрюваний просить застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а захисники постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Зокрема, автори апеляційних скарг зазначають про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.
Так, автори апеляційних скарг зазначають про те, що слідчий суддя постановила ухвали про привід та затримання із метою приводу у судове засідання ОСОБА_5 , жодного разу належним чином не викликавши підозрюваного у судове засідання. Крім того, захисник ОСОБА_6 зазначає, що йому не було вручено копію клопотання слідчого та не надано час на ознайомлення з ним. З цих підстав слідчому судді було заявлено відвід, однак суддя вважаючи, що такий відвід заявлений повторно не передала його на авторозподіл та продовжила розгляд клопотання слідчого.
Захисник ОСОБА_7 звертає увагу на те, що слідчий суддя не дотрималась строків розгляду клопотання у відповідності до ст. 186 КПК України, застосувала запобіжний захід до особи, якій не вручено повідомлення про підозру, і яка відповідно не має статусу підозрюваного, та не вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, захисник зазначає, що додані до матеріалів клопотання документи не підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Так, слідчий суддя не маючи у розпорядженні деяких документів, зокрема, протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 14 лютого 2019 року; висновку експерта № 8-4/1876 від 31 січня 2019 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 06 квітня 2019 року, здійснила їх аналіз та прийшла до висновку, що вони підтверджують причетність підозрюваного до вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, прокурором не доведено, що підозрюваний завдав потерпілим матеріальної шкоди у сумі 15 317 738 гривень.
Автори апеляційних скарг наголошують, що відносно підозрюваного раніше вже обрані запобіжні заходи в інших кримінальних провадженнях, в тому числі внесено заставу у розмірі 1 120 000 грн., у зв`язку з чим до останнього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, підозрюваним жодного разу не були порушені покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також, слідчий суддя жодним чином не обґрунтувала визначений розмір застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного, зважаючи і на те, що він утримує батьків-пенсіонерів, багатодітну родину троє малолітніх дітей та вагітну дружину, а також те, що в іншому кримінальному провадженню йому вже визначена застава у вищевказаному 1 120 000 грн.
Звертається увага в апеляційних скаргах і на те, що підозрюваний має суттєві проблеми зі здоров`ям, та потребує стаціонарного лікування а також, те, що останній був амністований та не має статусу раніше судимого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 10 червня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0007294, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
11 квітня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах, організованою групою; підробленні офіційних документів, які видаються та посвідчуються підприємством, установою, організацією, нотаріусом, що має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненому повторно, організованою групою; організації використання завідомо підробленого документа, вчиненого організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
12 квітня 2019 року слідчий слідчого управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, і у випадку застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначити її суму у розмірі 15 318 000 грн.

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 21 травня 2019 року вказане клопотання прокурора задоволено, застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06 червня 2019 року включно, із одночасним визначенням застави у розмірі 4605 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 8 878 440 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення згаданих кримінальних правопорушень, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підори у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи наведене доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу.

Відповідно до змісту ст.ст. 177, 183 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу, а тому не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, всебічно з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому враховуючи усі обставини провадження у їх сукупності, підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого або застосування більш м`якого запобіжного заходу, не встановлено.

При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, на які посилаються автори апеляційних скарг, і які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Твердження сторони захисту про порушення слідчим суддею строків, встановлених ст. 186 КПК України, не можуть бути визнані достатньою та законною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, зважаючи на те, що клопотання слідчого надійшло до суду 12 квітня 2019 року і того ж дня, розпочато його розгляд.

Також, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_5 не вручено повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на згаданих документах містяться дані про те, що підозрюваний в присутності двох осіб відмовився від їх отримання.

Щодо порушення права на захист підозрюваного, слід зазначити про те, що в матеріалах провадження містяться дані про доручення адвокатові ОСОБА_11 забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_5 з 11 квітня 2019 року, який о 10 год. 10 хв. 12 квітня 2019 року отримав клопотання слідчого.

Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею безпідставно не розглянуто відвід, зважаючи на те, що у разі, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд має право залишити таку заяву без розгляду, а також на те, що клопотання про застосування запобіжного заходу розглядається судом невідкладно.

Доводи захисників про те, що відносно підозрюваного застосовано привід у судове засідання, жодного разу належним чином не повідомленого про дату та місце судового засідання, відповідають дійсності, однак не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Також, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою твердження захисників, про те, що відносно підозрюваного вже застосовано запобіжні заходи у інших кримінальних провадженнях, в тому числі внесено заставу.

Крім того, всупереч доводам апеляційних скарг, слідчий суддя правильно визначив розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, врахувавши при цьому існуючі ризики та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, визначив заставу у розмірі 8 878 440 грн., що належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційних скарг.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , та даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою із одночасним визначенням застави у розмірі 8 878 440 грн., а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився, та те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06 червня 2019 року включно, із одночасним визначенням застави у розмірі 4605 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 8 878 440 гривень, залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожного окремо, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/3376/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1