Справа № 206/5495/19
Провадження № 1-кс/206/1290/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.11.2019 місто Дніпро
Заявник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити, вважав, що суддя діяла упереджено на користь потерпілого, зазначив, що підставами для відводу є відведення угоди, не повернення застави та прийняття цивільного позову, який неналежно складений та не вручений іншим сторонам.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву свого захисника підтримав.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід судді.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід судді, зазначив, що згоду на укладення угоди не заперечував спочатку, а потім передумав та почав заперечувати, оскільки йому потрібні гроші на лікування.
Суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що заявлений відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Частина 5 ст. 80 КПК України передбачає, що відвід повинен бути вмотивований.
Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the UnitedKingdom),рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.
Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Статтею 350 КПК України передбачено, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.
Таким чином, враховуючи, що угоду може бути затверджено у підготовчому судовому засіданні, а також те що судом було встановлено, що угода не відповідає вимогам чинного законодавства в розумінні ст. 474 КПК України, що є підставою для відмови в її затвердженні, відтак наведені адвокатом ОСОБА_5 мотиви щодо наявності підстав для відводу в зв`язку із розглядом угоди у підготовчому судовому засіданні та наявністю відмови в затвердженні угоди, жодним чином не обґрунтовують наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.
Також суддя вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку щодо передчасності подання адвокатом ОСОБА_5 клопотання в порядку ст. 350 КПК України про повернення внесеної застави, в той же час, жодного доказу наявності інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді ОСОБА_7 при вирішенні заяви про відвід судді, адвокатом ОСОБА_5 надано не було.
В свою чергу доводи адвоката ОСОБА_5 щодо прийняття суддею ОСОБА_7 цивільного позову, який неналежно складений, та не вручення позовної заяви іншим сторонам, суддя також вважає необґрунтованими, оскільки ще не було вирішено питання щодо прийняття позову, відтак такі обставини вказані адвокатом у заяві про відвід є безпідставними та надуманими.
Таким чином, аналіз законодавчих норм, які чітко регулюють порядок звернення з заявою про відвід, вимоги до вмотивованості та порядку вирішення заяви, свідчать про відсутність належного обґрунтування адвокатом ОСОБА_5 своєї заяви, а викладені в ній факти не знайшли свого підтвердження, та встановлені обставини не свідчать про упередженість судді.
Відтак, заявлений відвід не містить належних та підтверджуючих даних, які б свідчили про наявність достатніх підстав для відводу судді, що передбачені ст. 75 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 314, 350, 369-372, 474 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Повний текст судового рішення у формі ухвали складено та оголошено 07.11.2019 о 11 годині 30 хвилин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1