Справа № 350/685/16-к
Провадження № 1-кп/350/4/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рожнятів кримінальне провадження № 0000048 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08 лютого 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2016 року, приблизно о 16.00 год., обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї власного господарства по АДРЕСА_1 , що в селищі Рожнятів, під час конфлікту із ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , який виник на побутовому ґрунті, у результаті виниклої особистої неприязні, умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і передбачаючи їх наслідки, та свідомо бажаючи їх настання, металевим предметом, схожим на лом, наніс декілька ударів ОСОБА_7 по голові, яка є життєво важливим органом, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку тяжкого ступеня, крововиливами над твердою мозковою оболонкою, під тверду та м`яку мозкові оболонки, речовину головного мозку, м`які покрови голови, переломами кісток основи черепа та склепіння черепа, вдавленого перелому лобної кістки зліва з забійними ранами та синцями в ділянці голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, тим самим металевим предметом, схожим на лом, наніс три удари по голові потерпілому ОСОБА_8 , заподівши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з вдавленим уламковим переломом скронево-тім`яної кістки зліва, забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, раною, забоєм м`яких тканин з травматичним набряком та синцем тім`яно-скроневої ділянки зліва, забоєм м`яких тканин з травматичним набряком та садном скроневої ділянки справа, що викликало необхідність проведення операції (резекційна трепанація черепа в лівій скронево-тім`яній ділянці, ліквідація вдавленого перелому скронево-тім`яної кістки зліва), які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не визнав, дав показання про те, що 08 лютого 2016 року, приблизно о 16 год., знаходився за місцем свого проживання в приміщенні літної кухні, що по АДРЕСА_1 , в селищі Рожнятів. Приблизно в цей час почув сильний стук у двері, а коли відчинив їх то побачив потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходилися біля його дверей. Вони почали кричати на нього та ображати нецензурними словами. В цей час у руках у потерпілих нічого не було. Коли він запитав ОСОБА_9 , чого вони хочуть, у відповідь отримав удар пляшкою (чверткою) по голові. Хто саме з потерпілих його вдарив він не може сказати. Від удару вказана пляшка розбилася, а він втік в середину будинку і закрив двері на ключ. Почувши, що потерпілі продовжують гримати у двері, розбивши при цьому скло у дверях, він, будучи розлюченим, маючи на меті вийти та з`ясувати причини появи ОСОБА_9 на його подвір`ї, та розібратися, чому вони вдарили його пляшкою по голові, взувся у зручне взуття, оскільки до цього був у тапочках, і з цією метою він швидко вибіг з будинку. Вибігши на подвір`я він побачив, що ОСОБА_7 , який стояв за три метри від дверей, почав бігти в його сторону з ломом і намагався його вдарити, однак він підставив руку і удар прийшовся по руці. Він відібрав у ОСОБА_7 лом, і вдарив ним по голові цього потерпілого, який впав на землю. В цей момент з цвяхотягом на нього почав бігти потерпілий ОСОБА_8 маючи намір також його вдарити. Однак він знову ухилився від удару, відібрав при цьому цвяхотяг у ОСОБА_8 та наніс йому декілька ударів. Після цього ОСОБА_8 почав втікати з подвір`я, а він побіг за ним. Коли ОСОБА_8 втік до сусідки ОСОБА_10 , він повернувся на своє подвір`я, заніс великий лом в господарську прибудову (стодолу) яку закрив, а сам підійшов до ОСОБА_7 , який лежав на землі, і стояв біля нього деякий час. Потім приїхали працівники поліції, яким він віддав цвяхотяг. Великий лом належить йому, але де його взяли потерпілі він не може пояснити. Цей лом він заховав у прибудову тому, що боявся, щоб потерпілі знову не скористалися ним. Не заперечує, що не передав працівникам поліції великий лом в день коли відбувся конфлікт. Цвяхотяг не відніс в прибудову тому, що він належав потерпілим, і він його тримав в руках для самозахисту до приїзду поліції. Не заперечує, що наніс потерпілому ОСОБА_7 декілька ударів (два або три) по голові. Вважає, що потерпілі не мали права приходити до нього на подвір`я, а він мав право і здійснив самозахист в межах необхідної оборони. Після словесного конфлікту з потерпілими, він мав можливість не виходити більше з будинку, однак вважає, що він вимушений був захищати своє майно.

Оскільки не визнає себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, тому не визнає і цивільні позови.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю доведена зібраними по справі доказами, зокрема показаннями потерпілих, свідків, відомостями, що містяться у висновках експертиз, іншими матеріалами кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_7 дав суду показання про те, що 08 лютого 2016 року близько 12 год. він, разом із своїм батьком ОСОБА_8 перебували в місті Калуші. Близько 14 год. йому подзвонила дружина ОСОБА_11 і повідомила, що ОСОБА_3 кидав у неї камінням. Близько 15 год. 30 хв. він з батьком повернулися додому в селище Рожнятів, і він, після розмови із своєю дружиною вирішив піти до ОСОБА_3 та встановити причини, через які ОСОБА_3 того дня кидав у неї камінням, чіплявся до неї, а також ще раніше, стукав по вікнах їхнього будинку. З цією метою, приблизно о 16 год., він разом з батьком, зайшли через вікриті ворота до господарства ОСОБА_3 , що по АДРЕСА_1 . Підійшовши до дверей літної кухні, де проживає ОСОБА_3 , вони постукали у двері. Обвинувачений привідкрив двері і почав до них кричати та ображати нецензурними словами, після чого двері закрив. Вони ще раз постукали у двері, однак обвинувачений не відкривав їх, тому вони розвернулися і вирішили йти з подвір`я. Однак, коли він відійшов від дверей, приблизно на 2-3 метри, почувся сильний удар, різко відкрилися двері, і посипалося скло. Він зрозумів, що двері ОСОБА_3 , відчинив вдаривши їх ногою. Він повернувся в бік дверей, і в цей момент, до нього раптово підскочив ОСОБА_3 та наніс йому удар по голові якимось великим довгим предметом, який тримав у руках, який саме точно не пам`ятає, оскільки від цього удару він впав на землю та втратив свідомість. Згодом до тями повернувся в лікарні.

Скільки ударів наніс йому обвинувачений, він не може сказати, оскільки від удару по голові він втратив свідомість. Того дня, коли він йшов до обвинуваченого, з собою він жодних предметів не брав, тому твердження обвинуваченого, що його хтось вдарив пляшкою по голові не відповідають дійсності. У батька він також нічого не бачив, але тепер йому відомо, що батько мав з собою цвяхотяг, який тримав у рукаві та його не витягував.

Просить призначити обвинуваченому покарання згідно із законом. Цивільний позов просить задоволити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та на підставі доданих до неї письмових доказів.

Потерпілий ОСОБА_8 дав суду показання про те, що 08 лютого 2016 року близько 12 год. він разом із сином перебував у м. Калуші, оскільки здавали документи для отримання візи за кордон. Коли повернулися, то заїхали до сина додому в селище Рожнятів. Будучи вдома він ходив по будові, оскільки у сина в той час було будівництво на подвір`ї, а син зайшов додому. Через деякий час його син ОСОБА_7 вийшов з хати та сказав, що йде до сусіда розібратись, чого той чіпляється до його дружини, кидає в неї каміння. Оскільки це було вже не вперше, то він сказав синові, що йде з сином. Виходячи з подвір`я сина він взяв із собою цвяхотяг, який був у сина на подвір`ї та який заховав собі у рукав куртки, оскільки знав, що ОСОБА_3 має неврівноважених характер. Цей цвяхотяг його син не бачив і про нього не знав, бо він йшов позаду сина. Вказаний цвяхотяг він не витягував, і тому ОСОБА_3 не міг його бачити. Будучи на подвір`ї ОСОБА_3 , вони постукали у двері, ОСОБА_3 привідкрив двері і одразу почав нецензурно їх ображати, питався чого прийшли, казав «старий іди геть». Він попросив ОСОБА_3 вийти на подвір`я щоб поговорити чого той чіпається до дружини його сина, однак останній різко закрив двері. Він ще один раз постукав, однак двері ніхто не відчиняв, і коли вони вже розвернулися і йшли з подвір`я, то він почув, що ОСОБА_3 , не відчинив, а буквально вибив вхідні двері свого будинку ногами так, що зверху посипалось скло. При цьому ОСОБА_3 , вискочивши на подвір`я тримав у руках довгий лом, яким одразу вдарив його сина ОСОБА_7 по голові, який був ближче до дверей, від чого останній впав на землю. Він одразу кинувся до сина, щоб захистити його, однак ОСОБА_3 кинувася і до нього, і одразу наніс удар ломом йому в голову. Після чого, у нього з рукава на землю випав цвяхотяг, з яким він прийшов до ОСОБА_3 , і останній наніс йому, ще декілька ударів по руках та голові вже вказаним цвяхотягом. Однак, він втримався на ногах і почав втікати з подвір`я, забіг до сусідки ОСОБА_10 , яка впустила його до свого житла та надала йому медичну допомогу. Обвинувачений біг за ним аж до сусідки, однак згодом повернувся на своє подвір`я. Він спочатку не відчував сильної болі в голові, однак вночі, у нього сильно розболілася голова, внаслідок чого його забрали в лікарню, де йому діагностували перелом черепа. Через це йому робили операцію на голові (трепанацію черепа), та вставили металеву пластину, через що він став особою з інвалідністю. Ствердив, що жодного удару ні він, а ні його син, обвинуваченому не наносили.

Просив суд задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого витрати на лікування, та витрати за завдану моральну шкоду з підстав, викладених в позовній заяві.

Свідок ОСОБА_12 дала суду показання про те, що 08 лютого 2016 року вона була на роботі в Рожнятівській ЦРЛ, де працює санітаром. Приблизно о 16 год. вона зателефонувала своїй невістці ОСОБА_11 , яка в ході розмови їй повідомила, що її син ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_8 пішли до ОСОБА_3 поговорити про те, щоб останній не кидав в їх бік каміння. Через деякий час вона знову зателефонувала додому і невістка їй сказала, що ОСОБА_3 вдарив її сина чимось по голові, і останній лежить нерухомо на її подвір`ї. Вона одразу попутнім автомобілем приїхала до будинку ОСОБА_3 , і побачила на подвір`ї біля будинку ОСОБА_3 та свого сина ОСОБА_7 , який лежав нерухомо на землі. У її сина була розсічена голова, з якої текла кров, а навколо нього ходив ОСОБА_3 , і нахиляючись до нього, бив його невеликим металевим предметом по руках та ногах. Вона подумала, що обвинувачений вбив її сина і хотіла зайти на подвір`я щоб підійти до сина, але ОСОБА_3 одразу кинувся до неї, у зв`язку з чим, вона не наважилася зайти на подвір`я, оскільки боялася, щоб останній її також не побив. На допомогу вона не кликала нікого, оскільки в цей час поблизу нікого не було. Її невістки також не було, остання прийшла тоді, коли приїхала поліція та швидка допомога. В цей час, від сусіда прийшов її чоловік ОСОБА_13 , у якого була закривавлена голова. Від нього вона дізналася про даний випадок. В Рожнятівській лікарні синові надали першу медичну допомогу, наклали 15 швів на голову. Після чого, його направили на лікування в м. Калуш. Її чоловікові ОСОБА_13 , також наклали шви на голову, після чого він самостійно без сторонньої допомоги вийшов з лікарні, звідки з товаришем сина автомобілем поїхав додому. Вночі йому стало погано, і його відвезли в лікарню, де виявили перелом черепа, у зв`язку з чим йому робили операцію на голові (трепанацію черепа).

Вона бачила, як ОСОБА_3 бив тричі її сина по тілу невеликим металевим предметом коли той лежав на землі. При цьому, жодної допомоги її синові ОСОБА_3 не надавав.

До вказаного випадку, вона обвинуваченого ОСОБА_3 не знала і ніколи не бачила. Однак, їй невістка неодноразово скаржилася, що ОСОБА_3 ходить вночі під вікнами їх будинку, стукає в двері, кидає в її бік камінням, з приводу чого вони звертались у поліцію із заявами. На даний час, коли вона приїжджає відвідати сина то бачить, що сусіди встановили високі паркани з боку господарства обвинуваченого, оскільки бояться останнього.

Свідок ОСОБА_11 дала суду показання про те, що 08 лютого 2016 року приблизно о 13 годині, вона поверталась додому, проходила біля господарства ОСОБА_3 , який живе навпроти її баби. Будучи біля свого будинку, вона побачила що повз неї пролетів камінь, який вдарився об їх недобудований будинок. Зрозумівши, що це ОСОБА_3 кидає каміння зі свого подвір`я вона швидко пішла додому. Будучи вдома, вона зателефонувала своєму чоловікові ОСОБА_7 та повідомила йому про те, що ОСОБА_3 в черговий раз кидав у неї камінням. Цього ж дня, приблизно о 16 год., після того, як вона поскаржилась своєму чоловікові ОСОБА_7 , він та його батько ОСОБА_8 пішли на подвір`я до ОСОБА_3 маючи на меті попросити, щоб він більше не чіпав її. Перед виходом з будинку її чоловік ОСОБА_7 жодного предмету з собою не брав. Стоячи перед своїм будинком вона бачила, що її чоловік із батьком були біля дверей будинку обвинуваченого, хтось із них постукав у двері рукою, але в цей момент подзвонив телефон, і вона зайшла в будинок. Наступне що вона почула і побачила вийшовши другий раз з будинку, це те, що різко, з грюкотом відчинилися двері в господарстві ОСОБА_3 , останній різко вибіг з будинку та тримаючи в руках великий, довгий предмет (завдовжки приблизно 1 метр), вдарив її чоловіка по голові від чого той упав на землю, а потім обвинувачений кинувся до батька, який втікав в бік вулиці. Вона злякалася і забігла в будинок, звідки зателефонувала своїй свекрусі ОСОБА_12 , а також подзвонила в поліцію та викликала швидку допомогу. Всі подальші дії ОСОБА_3 вона спостерігала через дірку вхідних дверей свого будинку. Чи бив ОСОБА_3 її свекра вона не бачила. Коли приїхала швидка допомога вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 поїхала в Рожнятівську лікарню, де останньому надали першу медичну допомогу. Її чоловік переніс дві важкі операції голови і продовжує лікуватися по даний час. Ті ж самі показання вона давала і під час проведення слідчого експерименту. Стверджує, що потерпілі Завойські не били ОСОБА_3 , не ламали двері його господарства, та не намагалися проникнути в його житло.

Свідок ОСОБА_14 суду дала показання про те, що по сусідству з нею проживає ОСОБА_3 . Він проживає якраз навпроти її подвір`я. 08 лютого 2016 року приблизно о 16 год. вона розвішувала на подвір`ї білизну. В цей час вона побачила, що на подвір`я до ОСОБА_3 зайшли ОСОБА_7 та його батько ОСОБА_8 . Жодних предметів в їхніх руках вона не бачила. Потерпілі ОСОБА_9 підійшли до будинку обвинуваченого ОСОБА_3 та постукали у вхідні двері. Обвинувачений відчинив двері, їй здавалося, що вони щось між собою говорили, однак недовго, через декілька секунд ОСОБА_3 зачинив двері. Потім вона почула якийсь звук ніби сильний удар. Вона глянула у бік подвір`я ОСОБА_3 та побачила, що двері різко відчинилися, а ОСОБА_3 вибігає з будинку, тримаючи в руках якийсь довгий, важкий предмет, схожий на палицю або лом, завдовжки приблизно з 1 метр. ОСОБА_7 стояв навпроти дверей, десь на відстані 2 метри, а ОСОБА_8 трохи далі лівіше, ближче до воріт. Далі вона побачила, що він вдарив цим предметом ОСОБА_7 , після чого кинувся до ОСОБА_8 . Від удару потерпілий впав на землю, а вона злякалася, що його вбили, і сховалася до себе в будинок, де одразу зателефонувала в лікарню та поліцію. Чи бив ОСОБА_3 ОСОБА_8 вона не бачила, оскільки боялася та більше з будинку не виходила, тільки через вікно бачила, що ОСОБА_3 побіг за втікаючим від нього ОСОБА_8 . Після цього вона бачила як ОСОБА_3 йшов від сусідки ОСОБА_10 до свого подвір`я, тримаючи в руках якийсь менший предмет, схожий на цвяхотяг, а ОСОБА_7 в цей час лежав на землі неподалік будинку. Згодом вона побачила маму ОСОБА_7 , яка ходила по вулиці, в цей час під`їхав автомобіль з працівниками поліції, а за нею приїхала швидка.

Події, які вона бачила в той день на території господарства ОСОБА_3 , вона підтвердила і під час проведення слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_10 суду дала показання про те, що вона проживає по сусідству із ОСОБА_3 . Так, 08 лютого 2016 року вона знаходилася у себе вдома разом із своїм чоловіком ОСОБА_15 . Десь близько 16 год. її чоловік сказав, що до них на подвір`я біжить «залитий кров`ю» ОСОБА_8 . Останній дійсно забіг на їхнє подвір`я, а з його голови текла кров. Він кричав, що його сина вбивають, що ОСОБА_3 вдарив його сина по голові трубою і вбив його. В цей час в сторону її подвір`я з якимось предметом схожим на тонку палицю йшов ОСОБА_3 , якому вона крикнула, що у неї четверо дітей, і щоб він - ОСОБА_3 , не лякав їх, оскільки боялася щоб бійка не продовжилась у неї на подвір`ї. Після цього ОСОБА_3 до неї на подвір`я не заходив, а пішов геть. Коли вона надавала допомогу ОСОБА_8 то зрозуміла, що ушкодження на голові ОСОБА_8 зробив обвинувачений ОСОБА_3 . ОСОБА_8 вийшов з її будинку коли приїхала швидка допомога. Вона також бачила як швидка допомога забирала ОСОБА_7 в лікарню.

Раніше, приблизно три роки тому, ОСОБА_3 безпричинно вдарив також і її чоловіка, однак даний конфлікт закінчився мирно. На даний час відносини між ними та ОСОБА_3 нормальні, останній завжди вітається з ними.

Свідок ОСОБА_16 суду дав показання про те, що йому нічого не відомо про обставини побиття Завойських обвинуваченим, про подію він дізнався від сусідів. Ще раніше мав місце випадок, коли ОСОБА_3 безпричинно затівав сварку з його дружиною, тобто чіплявся до неї.

Свідок ОСОБА_17 суду дав показання про те, що він проживає по сусідству із потерпілими та обвинуваченим. Однак він не бачив конфлікту між потерпілими та обвинуваченим. Він був запрошений працівниками поліції в якості понятого при проведенні слідчого експерименту, які показували йому металевий лом, розбиту наполовину шибку у дверях, щось писали в протоколі, в якому він розписався, як понятий.

Свідок ОСОБА_18 суду дала показання про те, що 08 лютого 2016 року близько обіду вона знаходилася у своєму господарстві та зайшла до стайні подоїти корову. Вона бачила, як на подвір`я ОСОБА_3 заходило двоє чоловіків, один з яких тримав якусь паличку у руці. Потім вона чула як кричала сусідка ОСОБА_10 , щоб дзвонили в швидку та поліцію. Що саме відбувалося на подвір`ї ОСОБА_3 вона не бачила, однак вона викликала швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_19 суду дав показання про те, що він доводиться чоловіком свідкові ОСОБА_18 та проживає по сусідству із ОСОБА_3 , а також ОСОБА_7 . Так, 08 лютого 2016 року він знаходився у себе на господарстві, бачив, що на подвір`я ОСОБА_3 зайшли двоє чоловіків, один з яких був із паличкою у руці. Що вони робили на подвір`ї ОСОБА_3 він не бачив, оскільки знаходився в цей момент у стайні, однак через деякий час він чув як їхня сусідка ОСОБА_10 кричала щоб вони телефонували на швидку допомогу. Зазначив, що його дружина ОСОБА_18 , в цей час також була в стайні і не могла бачити, як потерпілі ОСОБА_9 заходили на подвір`я ОСОБА_3 .

Крім показань потерпілих та свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена наступними доказами:

- даними, що містяться в протоколі про прийняття заяви про вчинений злочин від 08 лютого 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 звернувся у поліцію із заявою про те, що 08 лютого 2016 року ОСОБА_3 завдав йому тілесні ушкодження трубою по голові (т.1, а.с.166-167);

- даними, що містяться в журналі обліку викликів машини швидкої медичної допомоги та карті виїзду швидкої медичної допомоги, з яких вбачається, що виклик про подію, яка мала місце в селищі Рожнятів поступив у пункт швидкої медичної допомоги 08 лютого 2016 року о 16 год. 09 хв. Потерпілого ОСОБА_7 з черепно-мозковою травмою було доставлено в приймальне відділення Рожнятівської ЦРЛ о 16 год. 25 хв. (т.2, а.с.65-66);

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 08 лютого 2016 року та фототаблиці до нього, з якого вбачається, що місцем огляду являється подвір`я будинку АДРЕСА_1 . На дверях будинку частково у лівому куті розбите скло, уламки якого знаходяться в середині будинку, а також біля порогу знаходяться уламки з етикеткою з написом «Мякуш горілка житній» та корок від пляшки і частина горлишка від пляшки. На подвір`ї на траві біля будинку літної кухні, на відстані одного метра від вікнами виявлено пляму найбільшими розмірами 14 х 12 см з речовиною темно бурого кольору, а також на землі на відстані двох метрів від будинку виявлено металевий цвяхотяг. (т.1, а.с.154-162);

- письмовою заявою ОСОБА_3 на ім`я начальника Рожнятівського відділення поліції про те, що він 08 лютого 2016 року близько 16:00 год. на подвір`ї свого будинку наніс декілька ударів металевим цвяхотягом по голові двом невідомим чоловікам. (т.1, а.с. 168);

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 11 лютого 2016 року, яким підтверджено, що з прибудови до літньої кухні, що по АДРЕСА_1 , в якій проживає обвинувачений ОСОБА_3 , виявлено та вилучено металевий лом, один кінець якого загнутий гачкоподібно, а інший конусоподібний, яким обвинувачений завдавав тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також вилучено осколки скла від пляшки з етикеткою «Горілка Мякуш» (т.1, а.с.191-193);

- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 27 травня 2016 року та на оптичному носії інформації - CD-R диску із відео- та аудіозаписом цього слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого потерпілий показав де, коли, і за яких обставин щодо нього ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (т.1, а.с.219-222);

- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 27 травня 2016 року та на оптичному носії інформації - CD-R диску із відео- та аудізаписом цього слідчого експерименту, за участю потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого цей потерпілий також показав де, коли, і за яких обставин щодо нього вчинив кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 (т.1, а.с. 223-225);

- даними, що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів від 27 травня 2016 року та від 08 грудня 2016 року, і на оптичних носіях інформації - CD-R дисках із відео- та аудізаписом цих слідчих експериментів, за участю свідка ОСОБА_11 , в ході яких свідок розповіла та на місці показала про відомі їй обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення (т.1, а.с.226-228; т.2, а.с.70-72);

- даними, що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів від 22 травня 2016 року та 08 грудня 2016 року, і на оптичних носіях інформації - CD-R дисках із відео- та аудіозаписом цих слідчих експериментів, за участю свідка ОСОБА_14 , в ході яких остання розповіла та на місці показала про відомі їй обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення щодо потерпілих (т.2, а.с.8-10,73-75);

- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 31 травня 2016 року та на оптичному носії інформації - CD-R диску із відео- та аудіозаписом цього слідчого експерименту, за участю обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_20 , в ході якого обвинувачений показав де, коли, і за яких обставин вчинив неправомірні дії щодо потерпілих ОСОБА_9 (т.1, а.с. 229-233).

Обставини, викладені обвинуваченим під час проведення слідчого експерименту, по суті відповідають обставинам, які він давав в своїх поясненнях під час судового розгляду кримінального провадження.

- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи № 86/37 Д від 06 травня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з вдавленим уламковим переломом скронево-тім`яної кісток зліва, забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, раною, забоєм м`яких тканин з травматичним набряком та синцем тім`яно-скроневої ділянки зліва, забоєм м`яких тканин з травматичним набряком та садном скроневої ділянки справа, що викликало необхідність проведення операції. Резекційна трепанація черепа в лівій скронево-тім`яній ділянці, ліквідація вдавленого перелому скронево-тім`яної кістки зліва відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення. Забій м`яких тканин з травматичним набряком верхньої третини лівого передпліччя; синець в ділянці лівої руки; синець та садно в ділянці правої руки, які можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1, а.с.178-182);

- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи № 88 від 12 квітня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_7 малися тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма з забоєм говного мозку тяжкого ступеня, крововиливами над твердою мозковою оболонкою, під тверду та м`яку мозкові оболонки, речовину головного мозку, м`які покриви голови, переломами кісток основи та склепіння черепа, вдавленим переломом лобної кістки зліва, з забійними ранами та синцями в ділянці голови, синці в ділянці лівої руки та правого стегна, які утворилися від дії тупих твердих предметів та можуть відповідати терміну, вказаному у постанові. Відкрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку тяжкого ступеня, крововиливами над твердою мозковою оболонкою, під тверду та м`яку мозкові оболонки, речовину головного мозку, м`які покриви голови, переломами кісток основи та склепіння черепа, вдавленим переломом лобної кістки зліва, з забійними ранами та синцями в ділянці голови відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а решта тілесних ушкоджень відносяться до легких (т.1., а.с.184-187);

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_21 - завідувачка Калуським районним відділом СМЕ дала показання про те, що при дослідженні медичних документів потерпілого ОСОБА_8 нею було встановлено, що цьому потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, перелік яких викладено нею у висновку експерта. Кількість тілесних ушкоджень свідчить про те, що потерпілому було заподіяно не менше трьох ударів в ділянку голови, а також декілька ударів в інші ділянки тіла. Не виключається, що всі тілесні ушкодження могли бути спричинені металевими предметами, якими є визнані речовими доказами лом та цвяхотяг.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_22 - судово-медичний експерт Калуського районного відділу СМЕ дала показання про те, що проведення експертизи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_7 здійснювалося на підставі його медичних документів. Експертизою встановлено, що в потерпілого ОСОБА_7 малися тілесні ушкодження, які відображені у висновку. Деякі тілесні ушкодження відносяться до тяжких, а деякі до легких. Кількість тілесних ушкоджень, які відносяться до тяжких, дає підстави припускати, що потерпілому було заподіяно не менше двох-трьох ударів в ділянку голови. Інші тілесні ушкодження спричинені іншими ударами. Не виключається, що всі удари могли бути заподіяні металевими предметами. Тілесні ушкодження, які малися на шиї в ОСОБА_3 , могли бути отримані від удару пляшкою, однак якщо в момент удару вона розбилася і куски скла розлетілися, а також від удару цвяхотягом, який міг залишити подряпини на шиї ОСОБА_3 . Такі тілесні ушкодження могли бути спричинені також і іншими тупими твердими предметами та предметами з обмеженою поверхнею.

Суд важає, що доводи обвинуваченого та його захисника про те, що тілесні ушкодження потерпілим були спричинені ОСОБА_3 в стані необхідної оборони не знайшли свого підтвердження.

Так, стаття 36 ч. 1 КК України дає визначення необхідної оборони, за яким необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Отже, суд враховує, що стан необхідної оборони виникає за умови невідкладної необхідності у того, хто захищається, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Суспільно небезпечним посяганням в такому разі є будь-які дії, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» визначає, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого щодо обставин кримінального правопорушення, зокрема, що хтось з потерпілих вдарив його пляшкою, що вони розбили скло у дверях та ламали їх, намагалися його вдарити - ОСОБА_7 - цвяхотягом, а ОСОБА_8 - великим ломом, оскільки його показання суперечать іншим дослідженим в судовому засіданні доказам.

Зокрема показаннями потерпілих про те, що вони не ламали двері, не проникали в житло і не заподіювали жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а саме обвинувачений, вибивши ногою двері свого будинку, вискочивши на вулицю із ломом в руках почав наносити їм удари по голові, від яких вони отримали тяжкі тілесні ушкодження. Дані показання є послідовними, несуперечливими, такими, що не викликають в суду жодного сумніву щодо їх правдивості.

Показання потерпілих об`єктивно узгоджуються з вищенаведеними показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 про те, що діями чи виглядом потерпілих не створювалася будь-яка реальна загроза майну, життю чи здоров`ю обвинуваченого або в обвинуваченого були б підстави побоюватись заподіяння шкоди з боку потерпілих.

Показання цих свідків узгоджуються між собою та з іншими письмовими вищенаведеними судом доказами, а тому також не викликають жодного сумніву у суду щодо їх достовірності.

Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що потерпілі вибили скло в дверях, наносили удари по дверному полотну і таким чином намагалися проникнути в житло, у зв`язку з чим він вимушений був захищати своє житло від вторгнення потерпілих, суд розцінює як захисну версію, мета якої допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Показання потерпілих та свідків підтверджують той факт, що скло у дверях розбилося через те, що обвинувачений ОСОБА_3 , перед тим як вискочити на вулицю сильно вдарив ногою у двері, вналідок чого частина скла у верхній частині дверей посипалася, а двері відчинилися назовні. Після чого ОСОБА_3 тримаючи лом у руках почав завдавати удари потерпілим по голові.

Факт нанесення ударів по дверях, внаслідок яких вони були пошкоджені, як про це стверджує ОСОБА_3 та сторона захисту, також спростовується показаннями потерпілих, свідків, а також відсутністю характерних пошкоджень на дверях. Виявлені пошкодження у вигляді відлущування фарби є наслідком природніх процесів. Твердження захисників про те, що потерпілі наносили удари по дверному полотну металевим ломом, у зв`язку з чим на ньому залишилася фарба від дверей, не відповідає дійсності, оскільки під час огляду цього речового доказу судом встановлено, що нашарування фарби на ньому це залишок фарби, якою його було пофарбовано суцільно задовго до вчинення злочину. Ніяких ковзань, частин нашарувань, які б за кольором чи способом нанесення відрізнялись від основного фарбового покриття лома, не виявлено.

Таким чином, показання ОСОБА_3 про те, що хтось із потерпілих вдарив його пляшкою по голові не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються показаннями як свідків у судовому засіданні про те, що потерпілі йшовши до господарства обвинуваченого нічого з собою не мали, а також не наносили ударів обвинуваченому, так і показаннями самих потерпілих про те, що вони жодних ударів обвинуваченому не завдавали, а також пляшок з собою не мали.

Показання потерпілих та свідків щодо вказаних обставин суд також вважає такими, що відповідають дійсності.

Умисне заподіяння обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень потерпілим підтверджено і його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, яка проявилася в тому, що він видав працівникам поліції металевий цвяхотяг, знаючи, що він належав потерпілим, і таким чином хотів продемонструвати, що це вони прийшли до нього із знаряддям злочину та вчинили напад на нього, і навпаки, великий металевий лом, який було вилучено тільки 11 лютого 2016 року, він заховав в прибудову, маючи умисел приховати знаряддя злочину і таким чином уникнути відповідальності. Тобто, зазначене підтверджує те, що ОСОБА_3 свідомо приховав цей предмет від поліції з метою уникнути відповідальності та створити враження, що він наносив удари тільки цвяхотягом, який принесли потерпілі, від неправомірних дій яких ніби-то захищався.

Таким чином, відсутність будь-яких неправомірних, насильницьких дій чи погроз зі сторони потерпілих, наявність реальної можливості залишити місце конфлікту, тобто можливість залишитися в будинку і не виходити з нього і таким чином уникнути його продовження, свідчить про відсутність будь-якого посягання на майно, життя чи здоров`я обвинуваченого, яке б обумовлювало необхідність негайного заподіяння шкоди потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Пояснення ОСОБА_3 про те, що він вибіг з будинку з метою розібратися з потерпілими за насення удару пляшкою, з наступним нанесенням множинних ударів обидвом потерпілим по голові та інших ділянках тіла свідчить про те, що обвинувачений не діяв в межах або з перевищенням меж необхідної оборони, а навпаки під час розмови з потерпілими у нього виник умисел на заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим обвинувачений зачинив двері, переодягнув взуття, взяв у руки лом, який тримав у будинку, вибив двері будинку, вискочив на вулицю і почав завдавати ломом удари потерпілим.

Тому, враховуючи наведене, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі змісту ст. 36 КК України та за відсутності протиправного посягання на правоохоронювані інтереси обвинуваченого, суд вважає, що дії ОСОБА_3 спрямовані на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та є розправою, а не діями, вчиненими в межах необхідної оборони, і тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Разом з тим, згідно з довідками, що видані Рожнятівською ЦРЛ, ОСОБА_3 на наркологічному обліку не перебуває, однак знаходиться на диспансерному обліку в психоневрологічному кабінеті райлікарні (т.2, а.с.121-122).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 53 ОСОБА_3 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки шизотипового розладу, що не позбавляє його здатності у даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки шизотипового розладу. Через наявний у нього психічний розлад він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1, а.с.209-212).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій, а тому вважає за можливе на підставі ст. 20 КК України визнати його обмежено осудним та врахувати дану обставину при призначенні покарання як пом`якшуючу його.

Інших обставин, які б впливали на пом`якшення покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, негативно характеризується по місцю проживання, на наркологічному обліку не перебуває, однак знаходиться на психоневрологічному обліку в Рожнятівській ЦРЛ, враховує думку потерпілих, які просили покарати обвинуваченого згідно із законом, а тому суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підстав для застосування до призначеного ОСОБА_3 покарання ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладанням на нього відповідних обов`язків.

Заявлений потерпілими цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, в сумі 11190 грн. 05 коп., оскільки саме цю суму підтримують потерпілі і, саме така сума підтверджується зібраними по справі доказами (т.1, а.с.19-26).

Оскільки квитанцією та фіскальними чеками підтверджено, що ОСОБА_7 поніс матеріальні витрати пов`язані з лікуванням в сумі 5645 грн. 35 коп., а ОСОБА_8 в сумі 5545 грн. 25 коп., саме такі суми коштів слід стягнути на користь потерпілих з обвинуваченого.

Підлягають стягненню на користь потерпілих і витрати в сумі 6000 грн., тобто по 3000 грн. кожному, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката, оскільки такі витрати підтверджені квитанцією без № від 03 червня 2016 року (т.1, а.с.18).

Вирішуючи питання про стягнення на користь потерпілих моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин' при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачі просять стягнути з обвинуваченого на їхню користь в рахунок відшкодування моральної шкоди по 200000 гривень кожному мотивуючи її тим, що вони тривалий час лікувалися, перенесли оперативне втручання, були позбавлені звичного способу життя, їм потрібен тривалий період реабілітації, внаслідок вчиненного відносно них кримінального правопорушення являються особами з інвалідністю.

Суд погоджується з таким обгрунтуванням моральної шкоди та, вирішуючи питання про її відшкодування потерпілим, враховує характер, обсяг, тривалість їх фізичних і моральних страждань, характер діяння, обставини вчинення злочину, істотність і наслідки вимушених змін у життєвих стосунках потерпілих, а також майновий стан обвинуваченого.

А тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги потерпілих в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 частково.

Також, до задоволення підлягає позов прокурора Рожнятівського відділу Калуської місцевої прокуратури про стягнення з ОСОБА_3 на користь Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області» 12062,25 гривень затрачених витрат на стаціонарне лікування потерпілих. Такі витрати підтверджені письмовими доказами (т.1, а.с.52-53).

Крім того, із ОСОБА_3 слід стягнути витрати за проведення експертизи у сумі 527 гривень 67 копійок.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-369, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

До вступу вироку в закону силу, обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із наступними обов`язками: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту за місцем реєстрації та проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування з потерпілими, свідками по даному кримінальному провадженні; здати на зберігання органам державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Час перебування ОСОБА_3 під вартою з 08 лютого 2016 року по 21 липня 2017 року включно зарахувати йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 5645 грн. 35 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 60000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, а всього разом 68645 грн. 35 коп. (шістдесят вісім тисяч шістсот сорок п`ять гривень 35 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 5545 грн. 25 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 60000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, а всього разом 68545 грн. 25 коп. (шістдесят вісім тисяч п`ятсот сорок п`ять гривень 25 копійок).

Цивільний позов прокурора Рожнятівського відділу Калуської місцевої прокуратури в інтересах Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області» до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської і районної рад Івано-Франківської області» 12062 грн. 25 коп. (дванадцять тисяч шістесят дві гривні 25 копійок) витрат на стаціонарне лікування потерпілих.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 527 грн. 67 коп. (п`ятсот двадцять сім гривень 67 копійок) витрат за проведення експертиз.

Речові докази по справі - металевий лом конфіскувати в дохід держави, металевий цвяхотяг повернути потерпілому ОСОБА_8 , скло від пляшки «Горілка мякуш» знищити.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано або змінено, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1