Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/744/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Запоріжжя, українцю, громадянину України, із вищою освітою, одруженому, маючому неповнолітню дитину, проживаючому по АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.01.2020 року включно.
Умови внесення раніше визначеної застави обвинуваченому ОСОБА_8 у розмірі 1057200 грн. залишено без зміни.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.01.2020 року включно, обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовлено у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.01.2020 року включно. Умови внесення раніше визначеної застави обвинуваченому ОСОБА_8 у розмірі 1057200 грн. залишено без зміни.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.01.2020 року включно, обвинуваченому ОСОБА_9 .

Органом досудового слідства, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 32 епізодів злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду прокурором з посиланням на підстави та ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 днів, оскільки завершити судовий розгляд кримінального провадження до моменту завершення терміну дії запобіжних заходів неможливо.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підставою для застосування стосовно кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшого їх продовження під час досудового розслідування та судового провадження стало доведення перед судом ризиків передбачених, пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими як обвинувачений ОСОБА_9 , так і обвинувачений ОСОБА_8 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на низку свідків та потерпілих, які не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наведені ризики та твердження обґрунтовані та підтверджуються тим, що: 1) ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні за попередньою змовою групою осіб 32 епізодів тяжких корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; 2) за змістом висунутого обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 при вчиненні злочинів за попередньою змовою групою осіб завдано майнову шкоду на загальну суму понад 2900000 грн.; 3) також обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 висунуто у вчиненні злочинів у іншому регіоні, значно віддаленому від місця їх реєстрації та проживання; 4) обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 постійного місця проживання у м.Кропивницькому за місцем судового розгляду та здійснення кримінального провадження не мають; 5) як обвинувачений ОСОБА_9 , так і обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працювали та не мали офіційних доходів; 6) обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, передбачених ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, серед яких особливо тяжкі злочини, за які відбував покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією всього майна; 7) у кримінальному провадженні не допитано низку потерпілих, свідків, не досліджено усі речові та письмові докази.
На даний час вказані ризики, будь-яким чином не зменшилися, залишаються незмінними незважаючи на тривалість кримінального провадження, тобто є триваючими, доводи сторони захисту, зокрема, щодо позитивних характеристик обвинувачених, наявності сімей у них та утриманців, щодо належної процесуальної поведінки обвинувачених, не спростовують їх.
Судом враховано тривалість кримінального провадження, але вона обумовлена великою кількістю епізодів злочинів, у вчиненні яких висунуто обвинувачення, необхідністю допиту значеної кількості потерпілих та свідків, та на даний час сукупність наявних обставин, вказує, що запобігання ризикам, встановленим судом, неможливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави помірний для нього та його родини з урахуванням майнового та сімейного стану у розмірі 100000 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ухвала суду першої інстанції має ознаки упередженості та необ`єктивності, незважаючи на формальне дотримання норм КПК України. Судом не взято до уваги обставини, які відповідно до вимог ст. 178 КПК України мають бути взяті до уваги. Вказав, що відповідно до ст. 62 Конституції України на даний час він невинуватою особою, а тому висновки суду щодо можливості скоєння нових злочинів є безпідставними, отже ризики відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні.

Вказав, що суд в своїй ухвалі зазначає, що на сьогоднішній день недопитана значна кількість свідків та потерпілих, що є ризиком згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Дане твердження суду не відповідає дійсності і вказує на необ`єктивність судді, оскільки як вбачається з матеріалів справи усі потерпілі допитані в судовому засіданні, а зі свідків недопитані тільки ті, що за твердженням прокурора знаходяться поза межами міста, за адресою проживання не перебувають і невідомо коли буде можливість їх допитати. Отже об`єктивно ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час відсутній.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що наявність у нього сім?ї, малолітньої дитини на утриманні, відсутність судимостей та будь-яких підстав вважати, що він схильний до переховування є достатніми гарантіями, що він буде виконувати всі вимоги суду та не буде ухилятися від розгляду справи.

Таким чином посилання суду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними.

Також зазначив, що суд, беручи до уваги окремі пункти положення ст. 178 КПК України не взяв до уваги обставини щодо наявності у нього міцних соціальних зв`язків, малолітнього утриманця, репутацію, майновий стан та відсутність судимостей.

Звертає увагу на упередженість та безпідставність щодо встановлення розміру застави. Вказав, що призначена судом застава у розмірі 1057200 грн. є завідомо непомірною для нього та його сім?ї.

Щодо завданої шкоди зазначив, що на даному етапі це є лише припущенням сторони обвинувачення. З припущенням прокурора він незгоден, оскільки на даний час з`ясована неодноразова фальсифікація доказів стороною обвинувачення з приводу чого ДБР відкрито не одне провадження та триває слідство.

Також зазначив, що він перебуває під вартою 1 рік 8 місяців та суд виходить за межі розумності строків.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №404/4936/19, в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0005160 по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст. 187 КК України.
У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №404/4936/19, 08.11.2019 в судовому засіданні судом першої інстанції в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з обґрунтуванням доцільності обрання даного запобіжного заходу.
Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так суд першої інстанції у своїй ухвалі дійшов до правильного висновку, що наведені прокурором ризики та твердження обґрунтовані та підтверджуються тим, що: 1) ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні за попередньою змовою групою осіб 32 епізодів тяжких корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; 2) за змістом висунутого обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 при вчиненні злочинів за попередньою змовою групою осіб завдано майнову шкоду на загальну суму понад 2900000 грн.; 3) також обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 висунуто у вчиненні злочинів у іншому регіоні, значно віддаленому від місця їх реєстрації та проживання; 4) обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 постійного місця проживання у м.Кропивницькому за місцем судового розгляду та здійснення кримінального провадження не мають; 5) як обвинувачений ОСОБА_9 , так і обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працювали та не мали офіційних доходів; 6) обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, передбачених ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, серед яких особливо тяжкі злочини, за які відбував покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією всього майна; 7) у кримінальному провадженні не допитано низку потерпілих, свідків, не досліджено усі речові та письмові докази.
Вказані обставини, які встановлені та доведені під час розгляду кримінального провадження, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених не змінилися, усі потерпілі та свідки не допитані. Обсяг та зміст висунутого обвинувачення стосовно кожного з обвинувачених залишився без змін.
Крім того, суд першої інстанції правильно оцінив суворість можливого покарання обвинувачених, тяжкість та багатоепізодність висунутих обвинувачень в умисних корисливих тяжких злочинах, якими у тому числі завдано шкоду у значних та великих розмірах, відсутність у обвинувачених офіційних та законних доходів, самі обвинувачення про вчинення злочинів у м. Кропивницькому у той час як обвинувачені зареєстровані та проживають у м. Запоріжжі, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно з вказаними ризиками як обвинувачений ОСОБА_9 , так і обвинувачений ОСОБА_8 , не маючи офіційних та законних доходів, постійного місця проживання за місцем розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_9 як особа, яка раніше вчиняла подібні злочини, яким загрожує суворе покарання на строк до 8 років позбавлення волі, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, із значною імовірністю можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на низку недопитаних свідків та потерпілих, а також для забезпечення засобами існування вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вищезазначені обставини на переконання суду є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні як обвинуваченого ОСОБА_9 , так і обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду не гарантує запобігання цим ризикам, що також спростовує доводи сторони захисту в кримінальному провадженні.
Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на даний час вказані ризики, будь-яким чином не зменшилися, залишаються незмінними незважаючи на тривалість кримінального провадження, тобто є триваючими, доводи сторони захисту, зокрема, щодо позитивних характеристик обвинувачених, наявності сімей у них та утриманців, щодо належної процесуальної поведінки обвинувачених, не спростовують їх.
Крім того судом першої інстанції правильно враховано тривалість кримінального провадження як обставину, яка обумовлена великою кількістю епізодів злочинів, у вчиненні яких висунуто обвинувачення, необхідністю допиту значеної кількості потерпілих та свідків, та на даний час сукупність наявних обставин, вказує, що запобігання ризикам, встановленим судом, неможливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на даний час, зважаючи на раніше наведені обставини кримінального провадження, запропоновані у клопотаннях про зміну запобіжних заходів обвинуваченим запобіжні заходи у виді домашнього арешту не забезпечать запобігання раніше вказаним ризикам.
Крім того, на переконання колегії суддів матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та захисником-адвокатом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував суворість можливого покарання обвинувачених, тяжкість та багатоепізодність висунутих обвинувачень в умисних корисливих тяжких злочинах, якими у тому числі завдано шкоду у значних та великих розмірах, відсутність у обвинувачених офіційних та законних доходів, самі обвинувачення про вчинення злочинів у м. Кропивницькому у той час як обвинувачені зареєстровані та проживають у м. Запоріжжі, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо відсутності заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні за попередньою змовою групою осіб 32 епізодів тяжких корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. За змістом висунутого обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 при вчиненні злочинів за попередньою змовою групою осіб завдано майнову шкоду на загальну суму понад 2900000 грн. Також обвинувачення ОСОБА_8 висунуто у вчиненні злочинів у іншому регіоні, значно віддаленому від місця їх реєстрації та проживання, обвинувачений ОСОБА_8 постійного місця проживання у м. Кропивницькому за місцем судового розгляду та здійснення кримінального провадження не має, крім того, офіційно не працював та не має офіційних доходів. Також у кримінальному провадженні не допитано низку потерпілих, свідків, не досліджено усі речові та письмові докази.
Також безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначеної судом застави у розмірі 1057200 грн. так як вона є непомірною.

Так, судом першої інстанції обґрунтовано обвинуваченому ОСОБА_8 умови внесення раніше визначеної застави у розмірі 1 057200 грн. залишено без зміни. Застава судом, на переконання колегії суддів, визначена у відповідності до вимог ст. 182 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів за попередньою змовою групою осіб та ним разом із ОСОБА_9 потерпілим завдано майнову шкоду на загальну суму понад 2900000 грн.
За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.
Приймаючи до уваги вищевикладене, навіть з урахуванням наявності на утримання ОСОБА_8 малолітньої дитини та хворої матері, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та скасування ухвали суду першої інстанції та застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляд домашнього арешту.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2019 року, якою ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.01.2020 року включно та якою умови раніше визначеної застави в розмірі 1057200 залишено без змін залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4