Справа № 382/1770/19
У Х В А Л А
12 листопада 2019 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
встановив:

У провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Дана справа надійшла на розгляд суду відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 15.10.2019 про направлення її на розгляд із Яготинського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 головуючим у справі визначено суддю ОСОБА_1 , а до складу колегії увійшли судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В той же час на розгляд даної колегії суддів, у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з Київського апеляційного суду надійшла справа про обвинувачення ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У справі про обвинувачення ОСОБА_8 потерпілим визнано ОСОБА_10 , оскільки від дій обвинуваченого настала смерть ОСОБА_9 ; у справі про обвинувачення ОСОБА_9 потерпілим визнано ОСОБА_11 , оскільки від дій обвинуваченого настала смерть ОСОБА_8 .

Таким чином, на розгляд одного і того ж складу суду надійшло дві кримінальні справи, де обидва обвинувачені обвинувачуються у завданні смерті один одному. Встановлення певних фактів в одній кримінальній справі щодо обвинуваченого обумовлює сумнів у достовірності таких же фактів щодо іншого обвинуваченого в іншій справі.

Отже, з метою усунення будь-яких обставин, які викликають сумнів в неупередженості складу суду, на підставі пункту 5 частини 1 статті 75 КПК судом заявлено про самовідвід у справі про обвинувачення ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор вважає, що подані складом суду заяви про самовідвід є правом суду, є обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Потерпіла погоджується з такою думкою прокурора та позицією суду.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п. п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 р. наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. п. 1, 2, 6 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. суддя зобов`язаний, зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики України визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Тобто, розгляд справи суддею, щодо якого існують об`єктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості, є порушенням ним передбачених діючим законодавством обов`язків судді та правил суддівської етики.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини презумпція особистої неупередженості судді чинна, поки немає доказів протилежного. Склад суду зазначає, що розглядаючи одночасно дві однотипні справа, в одній з яких особа обвинуваченого трансформується в особу потерпілого в іншій справі, об`єктивність складу суду ставиться автоматично під сумнів.

У зв`язку з вищевикладеним, керуючись пунктом 5 частини 1 статті 75, 81 КПК України, суд,
ухвалив:

Задовольнити заяву суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про самовідвід у даному кримінальному провадженні.

Передати справу до канцелярії Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області для заміни відведеного складу суду в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3