Справа №705/661/19
1-кп/705/554/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001736від 15.11.2018 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 13 листопада 2018 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи на території Уманського центрального ринку, що по вул. Радянській, 47, м. Умань, а саме поблизу з кіоском з продажу сигарет «Тютюнові вироби», діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у нанесенні поштовху двома руками в груди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив йому фізичний біль, внаслідок чого останній впав на землю, після чого, ОСОБА_4 , наніс один удар ногою в область голови потерпілого, від чого останній відчув фізичний біль та далі продовжуючи свій злочинний умисел відкрито викрав мобільний телефон марки « Nokia 1650», imei: НОМЕР_1 , вартістю 250 гривень, який дістав із зовнішньої кишені куртки ОСОБА_6 , в яку він був одягнений, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 250 гривень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати показання.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в суді показав, що дійсно 13 листопада 2018 року близько 14 год. він перебуваючи на території центрального ринку штовхнув ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_6 упав, він ударив його ногою та з куртки потерпілого викрав телефон. Телефон він носив при собі, який згодом був вилучений у нього працівниками поліції. В скоєному щиро кається, з даного приводу попросив вибачення у потерпілого.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, захисника, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого, досудовою доповіддю. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, на обліку в лікаря-нарколога перебуває з 2014 року.

Крім того, суд враховує досудову доповідь з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення визначено як середній та ризик небезпеки для суспільства визначено як низький. У своїх висновках орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів потрібно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців, який відраховувати з моменту проголошення вироку.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експертів на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 429 грн. 00 коп.

Речовий доказ: мобільний телефон марки « Nokia 1650», який повернутий під зберігальну розписку ОСОБА_6 , залишити за належністю ОСОБА_6 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_7