Номер провадження: 11-кп/813/617/19
Номер справи місцевого суду: 522/8109/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0002325, внесеному до ЄРДР 24.04.2018 року, на вирок Приморського районного суду м. Одеса від 19.11.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Нові Каплани Арцизького району Одеської області, українця, громадянина України, офіційно працює в магазині «Таврія-В», не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21.09.2016 року Березівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №2046-VIIІ від 18.05.2017 року, в строк покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення, з 24 квітня 2018 року по день звільнення з під варти - 03.05.2018 року, у зв`язку з внесенням застави, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вироком також вирішене питання щодо речових доказів по справі,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення ним кримінального правопорушення за таких обставин:

24.04.2018 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, у ОСОБА_7 , спільно з невстановленою слідством особою, знаходячись у Стамбульському парку в м. Одеса, виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 разом з невстановленою слідством особою, діючи умисно, попередньо розподіливши між собою ролі, підійшли до потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де діючи по раніше розробленому плану дій, шляхом застосування насильства.ю яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , відкрито заволодів сумкою останнього, вартістю 800 гривень, в якій знаходились особисті речі, а саме: мобільний телефон, марки «Apple iPhone 8 Plus», чорного кольору, вартістю 30000 тис. грн.; чехол на мобільний телефон «Apple iPhone 8 Plus», чорного кольору, 1800 грн.; наручні часи марки «Casio» в корпусі золотистого кольору, вартістю 2400 грн.; флешка на 32 ГБт, чорного кольору, вартістю 200 грн.; гаманець, із кожзама, чорного кольору, вартістю 200 грн.; портативна зарядка марки «Tesla» чорного кольору, вартістю 1400 грн.; металеві ключі від квартири, кількість 4 шт.; студентський білет та водійське посвідчення видане на імя ОСОБА_9 .

Противоправні дії ОСОБА_11 були помічені ОСОБА_10 , який намагався йому перешкодити, проте ОСОБА_8 умисно із корисних мотивів, наніс йому своєю правою ногою один удар в обличчя, після чого невстановлена слідством особа, підійшла до ОСОБА_10 та почала вимагати грошові кошти у останнього, при цьому невстановлена слідством особа, погрожувала останньому фізичною розправою, ОСОБА_10 дістав із кишені грошові кошти у сумі 200 гривень, та передала невстановленої слідством особі.

Заволодівши вказаним майном та завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну 36800 грн., та потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 200 гривень, ОСОБА_8 , разом невстановленою слідством особою, покинули місце скоєння злочину.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок в частині призначення покарання змінити, зменшити призначене судом покарання, відповідно до ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання.
Вважає, що в частині призначення йому покарання, оскаржений вирок, за своєю суворістю, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що призначаючи йому покарання, суд першої інстанції врахувавши всі обставини, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, маючи на те підстави, але незаконно, на його думку, не застосував до нього положення ст. ст. 75 та 76 КК України.
Просить врахувати, що він проживає разом із матір`ю, за місцем проживання характеризується задовільно, як такий, на якого скарг не надходило, працює, на обліках у лікарів нарколога, невропатолога, психіатра не перебуває, щиро кається та активно сприяв розкриттю злочину.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд справи судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону апеляційним судом не встановлено (а. п. 56).
Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації не оспорюється, а тому в апеляційного суду відсутні підстави досліджувати докази в справі, які досліджені судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, під час розгляду справи суд не встановив обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , а обставинами, що його пом`якшують, обґрунтовано визнав повне визнання своєї вини та щире каяття.

Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким, особу винного, який працює, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, а також зухвалий характер вчиненого злочину.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 був судимий за корисливий злочин проти власності, а саме вироком Березівського районного суду Одеської області від 21.09.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком на два роки (а. п. 43).

01.11.2017 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 звільнено від призначеного за попереднім вироком покарання на підставі п. «а» ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» (а. п. 42). Проте, через незначний проміжок часу ОСОБА_7 повторно вчинив корисливий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, на підставі чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки лише такий вид покарання здатний забезпечити виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. На підставі встановлених в судовому засіданні даних, суд також дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Доводи обвинуваченого щодо необхідності пом`якшення призначеного судом покарання, застосувавши положення ст. ст. 75, 76 КК України, є безпідставними, оскільки він не навів суду переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог, а також не зазначив обставини, які б свідчили про необхідність зміни або скасування оскарженого вироку, при цьому, сам обвинувачений в судові засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, що свідчить про те, що апелянт не зацікавлений у задоволенні вимог його апеляційної скарги.
Інших доводів, які б не були враховані судом першої інстанції, апеляційному суду представлено не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає оскаржений вирок законним, обґрунтованим та мотивованим і вважає за необхідне залишити його без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеса від 19.11.2018 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4