Дата документу 25.09.2019 Справа № 321/905/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/905/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/947/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 9 вересня 2019 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тимошівка Михайлівського району Запорізької області, українця, громадянина України, не маючого освіти, не одруженого, не маючого неповнолітніх дітей на утриманні, інваліда 3 групи, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 9 вересня 2009 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) 10 грудня 2009 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 10 січня 2013 року по відбуттю строку покарання;
3) 5 червня 2014 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
4) 22 травня 2015 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
5) 24 липня 2015 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 , ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнений 11 березня 2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 21 день;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 7 листопада 2019 року включно, з визначенням застави в розмірі 5808 гривень, а також з роз`ясненням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Михайлівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 24 травня 2019 року з 3 до 7 години, діючи повторно, з корисливих мотивів, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зі сторони проїзної частини, через незачинену вхідні хвіртку, пройшов на огороджену по периметру територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 , де шляхом вільного доступу, від стіни приміщення літньої кухні, розташованого на території вказаного домоволодіння, таємно викрав велосипед вартістю 1500 гривень. Далі, ОСОБА_8 , знаходячись на території двору вказаного домоволодіння, таємно, повторно, викрав металевий маркер для маркування городу вартістю 516 грн. 67 коп. Після чого, утримуючі при собі викрадене майно зник з місця події, чим отримав можливість ним розпорядитись на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2016 грн. 67 коп.
Крім того, 15 червня 2019 року о 8 год. 23 хв. ОСОБА_8 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадання чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед вартістю 533 гривні, який лежав на землі на відстані 2 метрів від входу в магазин ТОВ «АТБ Маркет» по праву сторону, за адресою: вул. Святопокровського, 2-б, у смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізькій області, після чого зник з місця події, чим отримав можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 533 гривні.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

25 травня 2019 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
15 липня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

13 серпня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів середньої тяжкості, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у їх вчиненні, особу підозрюваного, який раніше судимий, вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення, стійких соціальних зв`язків не має, мешкає у цивільної дружини без реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, постійного джерела доходу не має, зловживає спиртними напоями, врахував наявність ризиків, зазначених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя допустив порушення норм КПК України та не врахував всі обставини, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, під час проведення слідчих дій підозрюваний сприяв розкриттю скоєного злочину, від органів досудового розслідування не переховувався, майнову шкоду відшкодував частково, є інвалідом третьої групи, має постійне місце проживання та реєстрацію.
З урахуванням викладеного вважає, що суд мав можливість застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло та носити електронний засіб контролю, що унеможливить виникнення зазначених у клопотанні ризиків.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, зазначила, що ОСОБА_8 раніше 5 разів був судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, злочин, у чиненні якого підозрюється в даному кримінальному проваджені, вчинив під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості та за вчинення якого передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі захисником підозрюваного не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, ОСОБА_8 раніше 5 разів судимий за вчинення умисних тяжких корисних злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, в даному провадженні вчинив 2 епізоди крадіжки під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за вчинення аналогічних злочинів, він не працює, не має постійного джерела доходу, заробляє на життя шляхом вчинення злочинів, що свідчить про наявність ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, на думку колегії суддів, не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання, він має неодноразовий кримінальний досвід та відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, посередні характеристики за місцем проживання та зловживання алкогольними напоями свідчать про відсутність позитивної соціальної спрямованості особистості підозрюваного та наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Тяжкість можливого покарання не може сама по собі бути підставою для обрання запобіжного заходку у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням встановлених ризиків та відомостей про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з викладеними у клопотанні слідчого доводами про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний сприяв розкриттю скоєних злочинів, від органів досудового розслідування не переховувався, частково відшкодував майнову шкоду, є інвалідом третьої групи, має постійне місце проживання та реєстрації, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Колегія суддів вважає, що ці обставини не є безумовними підставами для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 9 вересня 2019 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4