16.09.2019
1-кп/642/10/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12,13, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України та ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України та ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України.
Судом на обговорення поставлено питання про доцільність продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Щодо обвинувачених ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений строк якого спливає 13 вересня 2019 року.
Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважали доцільним продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що у ОСОБА_9 є постійне місце проживання, та він може прийняти міри для працевлаштування, вважали можливим змінити запобіжний захід на на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав зміну йому запобіжного заходу.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак колегія суддів не приймає доводи захисника та обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд враховує, що ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати, відповідно до п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, обраний відносно ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 .
Запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.
Відповідно до п.2.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України про судову практику застосування судами першої інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою «…в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає силу.», тому строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продовжити до 08 листопада 2019 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369 КПК України,

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання ОСОБА_9 про зміну йому запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 08 листопада 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 16.09.2019.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3