Єдиний унікальний номер справи 201/6657/19
Номер провадження 1-кс/201/3658/2019
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року, слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001435 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

Слідчий Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням в рамках кримінального провадження № 0001435, відомості про яке були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2019 року про арешт майна.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження № 0001435 по підозрі ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 06 червня 2019 року о 05 годині 30 хвилин, останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на 8 поверсі готелю «Дніпропетровськ» за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді гострої проникаючої ЧМТ ТГМ II, переламу кісток зводу черепа, пневмоцефалії, переламу верхньої челюсті, які відносяться до умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 України.

За даним фактом розпочато досудове розслідування, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2019 року за № 0001435, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 України.

06 червня 2019 року в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події коридору 8 поверху готелю «Дніпропетровськ», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Січеславська, 33, виявлено та вилучено змив речовини бурого кольору на 1 марлевий тампон, який поміщено до паперового конверту та опечатано, зроблено (контроль марля), який поміщено до паперового конверту та опечатано.

Клопотання слідчого, що погоджено із прокурором, із посиланням на ст. 170 КПК України, обґрунтовано тим, з метою доведення вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені під час огляду місця події змив речовини бурого кольору на 1 марлевий тампон, який поміщено до паперового конверту і опечатано та на (контроль марля), який поміщено до паперового конверту і опечатано, та заборонити особі, у володінні якої перебувало це майно розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його задля збереження цього майна, яке є знаряддям злочину.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_7 клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши міркування слідчого, зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, приходить до висновку, що вказане клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з доктринального тлумачення наведених вище норм кримінального процесуального закону, убачається, що під поняттям майна, на яке може бути накладено арешт, слід розуміти та відносити нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Таким чином, ураховуючи норми кримінального процесуального закону, випливає, що речі у вигляді змиву речовини бурого кольору, який міститься на 1 марлевому тампоні та контроль марля, які, на думку слідчого та прокурора, є майном, до такого не відносяться, і, є штучно створеними речами задля того, щоб зафіксувати сліди можливого вчинення злочину, виявлені під час огляду місця події, і, в подальшому, можуть стати по суті речовим доказом у даному кримінальному провадженні, але вони не є майном, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, на яке може бути накладений арешт.

Водночас, незрозуміло з яких правових підстав та міркувань виходив слідчий, за погодженням із прокурором, вказуючи у клопотанні про необхідність передбачити заборону для особи, у володінні якої перебувало майно (змив речовини бурого кольору на 1 марлевому тампоні та контроль марля) розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його, бо в іншому випадку, його використання може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, що є знаряддям кримінального правопорушення, і хто саме, на думку, підписантів цього клопотання, є власником так званого майна, якому необхідно заборонити чинити вказані дії, також не піддається логічному розумінню, яким чином ймовірна особа може пошкодити і знищити речі, на які просить накласти арешт слідчий, в той час, коли вони знаходяться у органу досудового розслідування.

Поряд із цим, слідчий суддя звертає увагу на низькій рівень підготовки матеріалів клопотання слідчим, оскільки до клопотання не доданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії документів надані без належного завірення і деякі з них у якості, яка унеможливлює їх правильне прочитання та сприйняття змісту, а також до клопотання що свідчить про нехтування слідчим своїми обов`язками, встановленими ст. 40 КПК України та нівелювання завдань кримінального провадження, закріплених ст. 2 КПК України.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене, необґрунтованість поданого клопотання та недоведеність застосування даного заходу кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001435 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1