ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001005 від 09.05.2019 року та №0001091 від 19.05.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 серпня 2019 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Бабин Заставнівського району Чернівецької області, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 26 червня 2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 304, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; - 06 вересня 2013 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років; - 05 квітня 2019 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк п`ять місяців, -

ЄУНСС № 727/6076/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Провадження № 11-кп/822/418/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 серпня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ст. 72 КК України переведено покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді п`яти місяців арешту в п`ять місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2019 року, призначено ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк початку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 23.05.2019 року.

Вирішено питання пов`язані з речовими доказами та судовими витратами.

На вказаний вирок суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій вважає призначене йому за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 серпня 2019 року покарання у виді позбавлення волі надто суворим та просить застосувати до нього більш м`яке покарання у виді обмеження волі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що районний суд призначаючи покарання не в повній мірі взяв до уваги те, що він щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину і відшкодував майнову шкоду. Просить не позбавляти його волі.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, 26 квітня 2019 р. в період часу з 13.00 год. до 15.30 год. обвинувачений ОСОБА_7 , біля будинку № 5 Б по вул. Південно-Кільцевій в м. Чернівцях, користавшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу через розбите віконне скло передніх дверей автомобіля марки «Рено трафік», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на стоянці, потягнувши важіль для відкриття капоту, таємно, повторно викрав акумуляторну батарею марки «StarTech», вартістю 650 грн. Після чого обвинувачений з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 650 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману, 03.05.2019 в телефонній розмові з потерпілим ОСОБА_10 , представившись особою на ім`я « ОСОБА_11 », видав себе за орендодавця неіснуючої квартири АДРЕСА_3 . Під час розмови він повідомив неправдиві відомості про те, що здає цю квартиру за орендну плату в сумі 2 000 грн. в місяць і запропонував потерпілому добровільно переказати частину коштів, а саме 200 грн., на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , в якості завдатку. Потерпілий ОСОБА_10 , будучи введеним в оману, погодився та переказав ці кошти.

Цього ж дня, приблизно о 16.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 за попередньою домовленістю зустрівся з потерпілим ОСОБА_10 по АДРЕСА_4 , де отримав від потерпілого решту грошових коштів у сумі 1800 грн., в якості орендної плати за здачу квартири, яка насправді не існує та ним в оренду ніколи не здавалась.

Отримавши від потерпілого грошові кошти обвинувачений ОСОБА_7 , з метою підтвердження нібито справжності своїх намірів, передав потерпілому два ключі від замків та один магнітний ключ від вхідних дверей в під`їзд будинку, якими нібито повинно було відчинятись вказане помешкання, після чого з місця вчинення злочину пішов, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.

Потерпілі, були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, проте у судове засідання не з`явилися, при цьому колегія суддів вважає за можливе, розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити, з підстав у ній зазначених, прокурора, яка заперечила проти поданої апеляційної скарги та просила залишити вирок районного суду без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану - без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.

Враховуючи те, що учасники судового провадження під час розгляду справи по суті не оспорювали отриманих під час досудового розслідування доказів щодо підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, тим же самим визнали недоцільним їх дослідження, апеляційних скарг з приводу вказаних обставин не надходило, а тому колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст. 349, ст. 404 КПК України, такі обставини не переглядає, не наводить доводів на їх підтвердження і вважає їх доведеними.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини; враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу відноситься до дискреційних повноважень суду, які було реалізовано при постановленні вироку в цьому провадженні.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання, районним судом враховано, характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, а також те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, відшкодував майнову шкоду потерпілим, раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується за місцем проживання.

Крім цього, було взято до уваги і те, що ОСОБА_7 вчинив нові злочини в період непогашеної і не знятої судимості, що в свою чергу і стало підставою для висновку, що виправлення та перевиховання останнього не можливе без ізоляції від суспільства, а покарання необхідно призначити у вигляді позбавлення волі, в межах санкцій статтей.

З таким висновком районного суду погоджується і колегія суддів, враховуючи те що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 , ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Всім наявним обставинам у їх сукупності, з якими закон пов`язує призначення покарання районним судом, у вироку була надана оцінка, з правильністю якої погоджується і колегія суддів.

Більше того, посилання в апеляційній скарзі на те, що районним судом не було взято до уваги всіх пом`якшуючих обставин при призначенні покарання, повністю спростовується наявними матеріалами провадження, адже суддею було враховано те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому та відшкодував майнову шкоду потерпілим. Врахування саме цих обставин і послугувало підставою для призначення обвинуваченому покарання у мінімальних межах позбавлення волі, визначених відповідними санкціями статтей.

Жодних інших обставин, окрім тих які вже були враховані районним судом, обвинувачений в апеляційній скарзі не наводить та при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції не було встановлено.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічного корисливого злочину проти власності, вчинив знову ж таки крадіжку, після незначного періоду з моменту вчинення попереднього таємного викрадення чужого майна. Більше того, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі,незважаючи на це знову вчиняє

протиправні діяння, що свідчить про не усвідомлення обвинуваченим значення своїх дій та небажання ставати на шлях виправлення, його стійку злочинну спрямованість, а отже і суспільну небезпечність.

Вищезазначене, на переконання колегії суддів, не дає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання не пов`язаного із позбавленням волі, а висновок районного суду з приводу того, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, є обґрунтованим та повністю підтверджується матеріалами провадження і даними, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є співмірним характеру та змісту вчинених ним протиправних дій, їх небезпечності та наслідкам, відповідає визначеній законом меті, є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, підстав вважати таке покарання, визначене у мінімальних межах позбавлення волі, передбачених санкціями ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України, явно несправедливим внаслідок суворості у колегії суддів відсутні.

Не допустив районний суд порушень і при призначенні покарання за сукупністю злочинів, у відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, та остаточного покарання за сукупністю вироків, із застосуванням вимог ст.ст. 71, 72 КК України.

Інших обставин, які б давали апеляційному суду підстави для зміни вироку районного суду обвинуваченим не зазначено та матеріалами провадження не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1
Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3