Справа № 357/9459/19
У Х В А Л А

23 вересня 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду № 1 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне, Рокитнянського р-ну, Київської області, громадянина України, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України, слідчий суддя, -

ВСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України.

В клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002433 від 25.08.2019 за ознаками злочинів, передбачених 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2019 близько 03.00 на зупинці громадського транспорту по бульвару Олександрійський в м. Біла Церква Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_9 помітили ОСОБА_10 , яка знаходилася на зупинці в стані алкогольного сп`яніння. В цей час в ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник умисел на позбавлення волі ОСОБА_10 з метою спільного вчинення насильницьких дій над останньою.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_10 та під приводом допомогти їй дістатися до свого місця проживання запропонували сісти до салону автомобіля, на якому вони пересувалися. На що ОСОБА_10 не будучи достовірно обізнаною в дійсних намірах ОСОБА_5 та ОСОБА_9 погодилася та сіла до салону автомобіля на якому вказані особи дісталися до будинку АДРЕСА_3 . Зважаючи, що ОСОБА_10 зрозуміла факт введення її в оману ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , то відмовилася знаходитися поряд з вказаними особами, почала чинити фізичний опір та кликала на допомогу. З метою подолати опір ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 почали наносити удари руками в обличчя та по тілу ОСОБА_10 .

Після подолання фізичного опору ОСОБА_10 , ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , всупереч волі та бажання ОСОБА_10 відвели її до приміщення квартири АДРЕСА_4 , де позбавили останню волі та можливості пересування, а також вільно вибирати місце свого знаходження, із застосуванням фізичного примусу, який виражався в нанесенні ударів по тілу, утримували ОСОБА_10 в приміщенні вказаної квартири до 07 години 24.08.2019 де по черзі вчиняли дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи.

Крім того, 24.08.2019 в період часу 03.00 ОСОБА_5 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_9 за місцем проживання останнього: за адресою: АДРЕСА_5 позбавивши волі потерпілу ОСОБА_10 та утримуючи останню в приміщенні вказаної квартири, подавили волю ОСОБА_10 до супротиву шляхом застосуванням фізичного примусу, який виражався в нанесенні ударів по тілу спричинили тілесні ушкодження у вигляді численних саден та синців тіла, а також перелому ребер зліва, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи насильством, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 1000 грн. та мобільним телефоном «Huawei» модель «P20 Lite» вартістю близько 5500 грн.

Крім того, 24.08.2019 в період часу 03.00 до 07.00 ОСОБА_5 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_9 за місцем проживання останнього: за адресою: АДРЕСА_5 позбавивши волі потерпілу ОСОБА_10 та утримуючи останню в приміщенні вказаної квартири, подавили волю ОСОБА_10 до супротиву шляхом застосуванням фізичного примусу, який виражався в нанесенні ударів по тілу по черзі умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажання їх настання, вчиняли дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10

ОСОБА_5 в порядку вимог ст. 208 КПК України було затримано 26.08.2019 о 00 годин 15 хвилин, та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України.

У вчиненні вказаних злочинів підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Рокитне, Рокитнянського р-ну, Київської області, громадянина України, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1)протокол допиту в якості потерпілого ОСОБА_10 ;

2)протокол допиту в якості свідка ОСОБА_11 ;

3)протокол допиту в якості свідка ОСОБА_12 ;

4)протокол допиту в якості свідка ОСОБА_13 ;

5)протокол огляду місця події - місця проживання потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.08.2019.

6)Іншими доказами, отриманими під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, за які чинним КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки сталих соціальних зв`язків не має, живе за рахунок не офіційних доходів, і хоча зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте тимчасово проживає у найманій квартирі, при цьому договір оренди не укладався, за адресою: АДРЕСА_2 , а тому має реальну можливістьзмінити своє місце перебування без будь-яких наслідків.

Ризик, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки має близькі відносини із свідком ОСОБА_13 , який товаришує із ОСОБА_5 , протягом 10-ти років, а тому останній має реальну можливість вплинути на свідка шляхом умовляння чи погрози, та схилити ОСОБА_13 до дачі неправдивих показань.

Ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки був раніше судимий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України, веде аморальний спосіб життя, не працює та не навчається, офіційно не працевлаштований, а тому має реальні підстави для вчинення нових умисних злочинів проти власності. Також, 26 липня 2018 року, до Білоцерківського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт, щодо ОСОБА_5 , з приводу вчинення ним злочинів, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 185 ч.2, 186 ч.2 КК України, ЄРДР №0002046 від 29.04.2018.

Слідчий вважає, що у разі застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та запобігти вчиненню нових умисних злочинів проти власності, а заставу неможливо застосувати з урахуванням того, що злочини, інкриміновані ОСОБА_5 вчинені із застосуванням насильства.

Беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтована необхідність у застосуванні щодо останнього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, дослідивши приєднані до клопотання документи, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0002433 від 25.08.2019 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання брання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.

В судовому засіданні прокурором не надано суду переконливих доказів наявності ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, обмежившись загальними формулюваннями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечитьКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п.1,3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з положень ст. ст. 177, 178,183 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт, який забезпечить виконання обовязків обвинуваченими, належну процесуальну поведінку, підстави та ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на даний час зменшилися, при цьому, суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, особи обвинуваченого.

Обвинувачений з 26 серпня 2019 року, перебуває під вартою.

Зважаючи на ті обставини, що слідчим за час перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою не було проведено жодних процесуальних дій, крім тих які були вже проведенні під час обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що не має подальшої необхідності тримати обвинуваченого під вартою.

Суд враховуючи зазначені обставини вважає можливим задовольнити клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, оскільки не має підстав вважати, що перебуваючи на волі він буде незаконно впливати на потерпілого, свідків або переховуватись від суду приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання доведеним ризикам.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати тридцяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 181, 183, 331 484-496 КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання захисника адввоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до одного місяця, тобто до 23 листопада 2019 року.

Вважати, що термін дії ухвали - до 23.11.2019 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися, цілодобово із місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання уповноваженому процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_14 , потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 27.09.2019 року.

Слідчий суддяОСОБА_1