У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 серпня 2019 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровське Луганської області

Учасник судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 просять ухвалу скасувати, задовольнити клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Апелянти вважають рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання необґрунтованим. На їх думку, судом першої інстанції не достатньо враховано, що він характеризується виключно позитивно, за сумлінне ставлення до праці та позитивну поведінку має 6 заохочень, не погашених стягнень не має, чим довів своє виправлення. Звертають увагу, що представник ДУ «Вознесенська ВК-72» просив задовольнити клопотання, оскільки вважав, що ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що він усвідомив свою вину, порушень дисципліни давно не має, сумлінно працює, докладає всі можливі зусилля для того, щоб довести своє виправлення та скоріше повернутися до свого сина та бабці.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення. Зазначив, що дані про особу засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. П`ять стягнень, які були застосовані до засудженого ОСОБА_5 хоча і погашені в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставленням до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання. Заохочення самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень ч. 2 ст. 81 КПК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.
Також суд першої інстанції врахував, що ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в виді обмеження волі, було відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлений про розгляд апеляційних скарг. Неявка захисника не перешкоджає апеляційному розгляду.

Засуджений ОСОБА_5 . Належним чином, під розписку, повідомлений про дату та час розгляду справи, заяву про бажання брати участь в апеляційному розгляді не подавав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_5 , обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційній суд дійшов наступного.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому. Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2014 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі.

Початок строку: 11 жовтня 2013 року. Кінець строку: 17 лютого 2021 року. На момент подачі клопотання встановлено, що ОСОБА_5 відбув більше 2/3 строку покарання, призначеного судом.

Як вбачається з наданих матеріалів особової справи ОСОБА_5 , він раніше не судимий, з 11.10.2013 відбуває покарання у місцях позбавлення волі. За період відбування покарання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» та ДУ «Кіровоградський слідчий ізолятор» стягнень та заохочень не мав.

В період відбування покарання в ДУ «Вознесенська ВК-72» мав 5 стягнень, а саме: 04.03.2014 попередження за порушення правил внутрішнього розпорядку; 12.06.2015 та 18.07.2016 догани за заборонені речі; 28.11.2016 сувора догана за невихід до їдальні; 10.05.2018 сувора догана за заборонені речі. Всі стягнення знято в установленому законом порядку.

Має 6 заохочень, а саме 01.10.2015, 04.01.2016, 03.04.2017, 02.01.2019, 04.04.2019, 02.07.2019.

З характеристики ОСОБА_5 вбачається, що у відношенні до представників адміністрації він завжди ввічливий, тактовний. Поводить себе спокійно, чемний, доброзичливий. Має адекватну самооцінку, під час проведення індивідуальних бесід - відвертий, розсудливий. На зауваження реагує спокійно, завжди приймає виважені рішення, робить позитивні висновки з проведених з ним бесід. Працевлаштований у майстерні установи з 01 листопада 2018 року. Завжди вчасно та якісно виконує поставлені йому завдання.

Незважаючи на те, що на даний час характеристика загалом позитивна, у висновку характеристики зазначено, що ОСОБА_5 тільки намагається стати на шлях виправлення, проте не довів свого виправлення.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.07.2018 в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі було відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.
Висновок суду першої інстанції про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Тому, незважаючи на позитивну характеристику ОСОБА_5 , суд вважає, що дані про особу засудженого у своїй сукупності свідчать про недостатність позитивних змін у особистості засудженого і неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.

Суд вважає, що всі доводи апелянтів про незаконність ухвали суду першої інстанції є неспроможними, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 серпня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3