Справа № 589/780/19
Провадження № 1-кп/589/489/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження № 0000159 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ображіївка Шосткинського району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та проходячи її на посаді старшого механіка-водія-гранатометника 2 взводу 5-ї самохідно-артилерійської батареї 2-го самохідно-артилерійського дивізіону у військовому званні старший солдат, виконуючи свої службові обов`язки, 20.10.2018 близько 06:00 год. направляючись з м. Рубіжне Луганської області, де брав участь в проведенні антитерористичної операції до полігону, який розташовано поблизу АДРЕСА_2 , висадився на залізничній станції Орловщина в смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де поблизу станції в лісосмузі побачив згорток з тканини, розгорнувши який виявив в ньому один засіб підриву - уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для ручних гранат (РГД-5, Ф-1 та РГ-42) та один конструктивно-оформлений заряд вибухової речовини - корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1. Розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_4 , вирішив залишити вказані предмети собі, та не повідомив про свою знахідку до правоохоронних органів, командиру своєї військової частини та до Військової служби правопорядку, поклав до кишені свого одягу, а таким чином незаконно придбав зазначені предмети.
Відповідно до положень частини 2 статті 325 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003 (із змінами № 417-УІІІ від 14.05.2015), якою визначено поняття права приватної власності, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Крім того, відповідно до положень Постанови Верховної ради України "Про право власності на окремі види майна від 17 червня 1992 року N 2471-XII зброя та боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) віднесено до "Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (додаток N1). Відповідний порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів визначено Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, яким затверджено "Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів".
Усвідомлюючи протиправність своїх дій, у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на незаконне, всупереч вищезазначеним вимогам закону, зберігання вищевказаного боєприпасу, для чого останній поклав один засіб підриву - уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для ручних гранат (РГД-5, Ф-1 та РГ-42) та один конструктивно-оформлений заряд вибухової речовини - корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 до кишені свого одягу, а таким чином почав незаконно їх зберігати. Одразу ж після цього ОСОБА_4 , діючи умисно, зберігаючи при собі без передбаченого законом дозволу знайдені ним один засіб підриву - уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для ручних гранат (РГД-5, Ф-1 та РГ-42) та один конструктивно-оформлений заряд вибухової речовини - корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, та маючи прямий умисел на незаконне носіння бойового припасу, поїхав до полігону розташованого поблизу смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, де в своїх особистих речах продовжив незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу вказаний бойовий припас до 18.11.2018. Після цього, 18.11.2018 ОСОБА_4 будучи у відпустці, маючи умисел на незаконне носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, на громадському транспорті з смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області поїхав до м. Шостка Сумської області. Прибувши у м. Шостка Сумської області, ОСОБА_4 пішов за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав корпус гранати та запал в кладовій кімнаті, цим самим вчинивши незаконне придбання, носіння та зберігання бойового припасу.
За таких обставин, ОСОБА_4 діючи в порушення вимог ч. 2 ст. 325 Цивільного кодексу України, а також в порушення вимог Постанови Верховної ради України "Про право власності на окремі види майна" від 17.06.1992 та Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998, за вищевикладених обставин незаконно придбав, переніс та зберігав бойовий припас.
07.02.2019 під час проведення огляду квартири за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:
- один засіб підриву - уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для ручних гранат (РГД-5, Ф-1 та РГ-42);
- один конструктивно-оформлений заряд вибухової речовини - корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, які відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи при конструктивному поєднанні є бойовим припасом - однією оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 та придатні до здійснення вибуху, та яка відповідно до п. 4 Спільного наказу № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2017 «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» належать до предметів вилучених з обігу та на яку відповідно до Постанови КОДУ № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» ОСОБА_4 не було надано дозвіл.
ОСОБА_4 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав настання у зв`язку з цим суспільно-небезпечних наслідків державним та громадський інтересам у вигляді порушення встановленого законом порядку придбання, носіння, зберігання бойового припасу та бажав настання цих наслідків, тобто діяв з прямим умислом.
Таким чином ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав бойовий припас без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Пояснив, що дійсно восени 2018 року на залізничній станції Орловщина, а саме поблизу станції в лісосмузі знайшов гранату з запалом до неї, яку забрав з собою та в подальшому зберігав за місцем мешкання. Розуміє, що вчинив протиправно, щиро кається у вчиненому, запевнив суд в тому, що в подальшому більше не буде вчиняти злочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".
Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; характер та відсутність негативних наслідків від вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, за місцем проживання негативних характеристик не має, є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем служби, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за вчинення злочину у мінімальних межах санкції відповідної статті КК України.
Також суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 з урахуванням даних про його особу та конкретних обставин справи, можливе без реального відбуття ним покарання, а тому щодо нього слід, застосувати вимоги ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, оскільки останній повністю визнав свою вину та усвідомив протиправність своїх дій, його поведінка як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду свідчить про те, що він не є суспільно небезпечною особою та не потребує ізоляції.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, а судових витрат відповідно до ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в 1 рік, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 1716 грн.
Речові докази: змиви на аплікатор з запалу ручної гранати та корпусу гранати Ф-1, залишки після вибуху гранати та полімерну пробку - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1