КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-cc/824/4720/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника власника майна (захисника) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника (захисника) ОСОБА_6 в інтересах власника майна (підозрюваного) ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності начальником управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 , і накладено арешт на квартиру, загальною площею 53,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , із забороною її відчуження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник (захисник) ОСОБА_6 подав в інтересах власника майна (підозрюваного) ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження представник власника майна (захисник) ОСОБА_6 зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без виклику власника майна чи його представника, копію оскаржуваної ухвали слідчого судді представником власника майна було отримано лише 31 липня 2019 року, а 02 серпня 2019 року він склав та подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Стосовно ухвали слідчого судді, то представник (захисник) ОСОБА_6 вважає її незаконною і необґрунтованою. Зокрема, апелянт зазначає, що 05 березня 2019 року ОСОБА_7 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204; ч. 3 ст. 209 КК України. На думку автора апеляції, додані до клопотання старшого слідчого докази свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень, оскільки обґрунтованість повідомленої підозри не доведена доданими до клопотання документами та з них не вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Крім того, апелянт звертає увагу, що зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що слідчий суддя не зазначив жодних обґрунтованих мотивів чи підстав її ухвалення, не вказавши, з яких мотивів він погоджується з аргументами старшого слідчого, тобто в ухвалі відсутня загальна мотивація відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України. До того ж, автор апеляції стверджує, що ні в клопотанні, ні в матеріалах провадження в цілому не міститься доказів того, що накладення арешту було необхідним для досягнення цілей, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому необґрунтоване та незаконне застосування арешту майна порушує основоположне право людини право власності, гарантоване статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 41 Конституції України. Також апелянт вказує, що при розгляді справи слідчим суддею було порушено право на справедливий суд як основоположне право людини, оскільки клопотання старшого слідчого було розглянуто без виклику власника майна, якого не було повідомлено про час, місце та дату слухання справи.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна (захисника) ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником власника майна (захисником) ОСОБА_6 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204; ч. 3 ст. 209 КК України.

Органами досудового розслідування вважають встановленим, що група осіб під керівництвом ОСОБА_10 , до складу якої у різний час увійшли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , зорганізувалися в стійке злочинне об`єднання для вчинення низки злочинів, зокрема, шахрайства, незаконного виготовлення пального та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Дана організована група характеризувалася попередньою організованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів, згуртованістю та стійкістю свого складу, тривалістю злочинної діяльності з січня 2018 року по березень 2019 року, розробкою та узгодженням планів, способів вчинення кожного злочину, наявністю загальних правил поведінки, домовленістю та готовністю до вчинення кримінальних правопорушень кожним із учасників організованої групи з метою отримання матеріальних благ від такої діяльності на постійній основі.

ОСОБА_10 , відповідно до своєї ролі у складі організованої групи, та інші її учасники, зокрема, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету отримання прибутку в результаті введення в оману фізичних та юридичних осіб в період часу з січня 2018 року по лютий 2019 року під приводом реалізації дизельного пального та бензину стандарту ЄВРО 5 здійснювали реалізацію дизельного пального та бензину, якість якого не відповідає вимогам ДСТУ, а отримані від вчинення цих дій кошти привласнювали, розпоряджаючись ними на власний розсуд.

05 березня 2019 року вказаним особам повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204; ч. 3 ст. 209 КК України.

29 травня 2019 року (клопотання датоване 23 травня 2019 року) старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності начальником управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на квартиру, загальною площею 53,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , із забороною її відчуження. Конкретної мети, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, та конкретної правової підстави, яка визначена в ч. ч. 3 6 ст. 170 КПК України, в зазначеному клопотанні старшого слідчого не приведено, а міститься лише посилання, що санкції ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст. 209 КК України передбачають обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскація майна, а ч. 2 ст. 204 КК України, окрім того, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації та знищення незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення.

03 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва дане клопотання старшого слідчого було задоволено та накладено арешт на квартиру, загальною площею 53,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , із забороною її відчуження.

Задовольняючи зазначене клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 00000034, про накладення арешту на квартиру, загальною площею 53,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , із забороною її відчуження, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, які додані до клопотання, та прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на квартиру, загальною площею 53,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , із забороною її відчуження, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204; ч. 3 ст. 209 КК України, та з огляду на наявність даних про належність майна, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, в клопотанні старшого слідчого, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, не приведені підстави і мета накладення арешту на майно відповідно до положень ст. 170 того ж КПК та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

В свою чергу, слідчий суддя замість того, щоб повернути дане клопотання прокурору для усунення недоліків, як то визначено в ч. 3 ст. 172 КПК України, безпідставно його розглянув та необґрунтовано задовольнив. При цьому слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі теж не привів ні мети, ні відповідної правової підстави, які передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на квартиру, загальною площею 53,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .

Крім того, як в клопотанні старшого слідчого, так і в ухвалі слідчого судді відсутнє будь-яке посилання на можливий розмір шкоди, завданої злочинами, хоча для шахрайства і легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, розмір заподіяної шкоди є визначальним для кваліфікації злочину за тією чи іншою частиною ст. 190 та ст. 209 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України старший слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Також колегія суддів встановила, що слідчий суддя, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 3 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника та осіб, які з ним проживають.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту, необ`єктивність і формальність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скаргапредставника (захисника) ОСОБА_6 в інтересах власника майна (підозрюваного) ОСОБА_7 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника (захисника) ОСОБА_6 в інтересах власника майна (підозрюваного) ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності начальником управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 , і накладено арешт на квартиру, загальною площею 53,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , із забороною її відчуження, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності начальником управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 , про накладення арешту на квартиру, загальною площею 53,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , із забороною її відчуження, відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4