Справа № 128/1266/16-к
Провадження №11-кп/801/962/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000037, за апеляційною скаргою зі змінами прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Липовецького району Вінницької області, громадянина України, освіта вища, працюючого заступником директора ТОВ «Керамік Плюс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016 ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 240, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 185 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він, будучи заступником директора ТОВ «Керамік Плюс», за попередньою змовою з іншими особами, з метою створення видимості законності видобутку корисних копалин даним товариством, вирішив використати для цього та поновити дію спеціального дозволу, наданого ВАТ «Керамік», дію якого було зупинено. З цією метою ОСОБА_7 12 листопада 2014 року під виглядом заступника директора ВАТ «Керамік» надав спеціалістам Державної служби геології та надр України під час проведення останніми позапланової перевірки дотримання товариством вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин довідку з недостовірною інформацією про розробку у 2014 році ВАТ «Керамік» родовища виключно в межах відведеної земельної ділянки, підписану від імені директора цього товариства ОСОБА_9 та скріплену відбитком печатки товариства.
На підставі зазначеної довідки спеціалістами Державної служби геології та надр України 12 листопада 2014 року складено акт перевірки, згідно з яким порушень вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин виявлено не було.
Також ОСОБА_7 , будучи заступником директора ТОВ «Керамік Плюс», у період з 19 листопада 2014 року по 30 червня 2015 року, діючи за попередньою змовою з іншими особами, з корисливих мотивів, в особистих інтересах та інтересах власників ТОВ «Керамік Плюс», у порушення Кодексу України про Надра, Гірничого закону України, без отримання спеціальних дозволів та без погодження з органом гірничого нагляду планів розвитку гірничих робіт, умисно, з метою використання корисних копалин для господарських потреб ТОВ «Керамік Плюс», із залученням спеціальної техніки та робітників, з допущенням псування Зарванцівського родовища корисних копалин, організував та здійснював незаконне видобування корисних копалин місцевого значення із земельної ділянки площею 24,1389 га, розташованої біля с. Зарванці Вінницької області. Наведене потягло за собою заподіяння шкоди державним інтересам у вигляді особливо великих матеріальних збитків у сумі 17 714 092 грн.
Крім того, ОСОБА_7 , будучи заступником директора ТОВ «Керамік Плюс», за попередньою змовою з іншими особами, у період часу з 10 листопада 2014 року по 01 липня 2015 року таємно викрав належний ПАТ «Вінницягаз» природний газ шляхом побудування прихованого газопроводу та приєднання до системи труб газової магістралі, несанкціонованого вилучення газу з системи газопроводів та подальшого безоблікового використання у виробничій діяльності ТОВ «Керамік Плюс». Зазначеними діями було заподіяно збитків ПАТ «Вінницягаз» на суму 14 697 606,08 грн.
Суд першої інстанції виправдав ОСОБА_7 , посилаючись на те, що органом досудового розслідування не доведено причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому злочинів, а ряд доказів здобуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вимоги апеляційної скарги зі змінами та доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що суд не дав належної оцінки усім доказам у сукупності, не навів у вироку, чому бере до уваги одні докази та відкидає інші. Стверджує про недотримання судом вимог ст.ст. 284, 374 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу зі змінами та просив її задовольнити у повному обсязі.
Захисник ОСОБА_8 та виправданий ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення скарги.
Мотиви суду
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.
На переконання колегії суддів вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
В оскаржуваному вироці викладено формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 і визнане судом недоведеним, а також підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_7 обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку.
Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
Обсяг розгляду в суді апеляційної інстанції має бути таким, щоб він дозволив усунути неповноту чи однобічність судового слідства суду першої інстанції і постановити законне та обґрунтоване рішення.
Разом з тим в суді апеляційної інстанції ніяких клопотань про дослідження доказів заявлено прокурором не було.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор ставить питання про скасування вироку та призначення нового судового розгляду з тих підстав, що суд першої інстанції навів у вироку сукупність доказів в цілому без зазначення, які саме інкриміновані ОСОБА_7 обставини вони мають підтверджувати або спростовувати. При цьому не дав оцінку доказам у взаємозв`язку.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого. Суд апеляційної інстанції не вправі скасувати ухвалу про незастосування примусових заходів медичного або виховного характеру лише з мотивів істотного порушення прав особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування таких заходів.
Відповідно до вимог ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:
1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обгрунтованою;
3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Згідно ст. 412 КПК України, вирок підлягає скасуванню і призначається новий судовий розгляд у суді першої інстанції у випадках, якщо цим судом були допущені такі істотні порушення кримінального процесуального закону:
судове рішення ухвалено незаконним складом суду;
судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ст. 381 КПК, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;
судове провадження здійснено за відсутності захисника, коли його участь є обов`язковою;
судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;
порушено правила підсудності;
у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Отже, підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Кримінальним процесуальним кодексом України наведено виключний перелік вимог щодо скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового судового розгляду.
Прокурором в своїй апеляційній скарзі зі змінами не наведено жодних таких підстав для скасування вироку суду першої інстанції.
Порушення кримінального процесуального закону, які не вплинули і не могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, вважаються неістотними.
Разом з тим, слушними є доводи прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 373, 284 КПК України.
Кримінальний процесуальний закон (ст. 373 КПК) розрізняє два види вироків: обвинувальний та виправдувальний. При цьому виправдувальний вирок ухвалюється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
Проте, суд першої інстанції наведених вимог не дотримався.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що суд дійшов висновку про те, що не доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих злочинів, у той же час виправдав останнього у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень. Тобто, суд зазначив дві різні самостійні підстави для виправдання особи, що суперечить вимогам ст. 373 КПК України.
Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд також постановив рішення про закриття кримінального провадження щодо нього.
Закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення провадження, яке застосовується у випадках, прямо передбачених ст. 284 КПК України.
Якщо суд виявить обставини, передбачені п.п. 1 і 2 ч.1 ст. 284 КПК України, під час судового розгляду, то він зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Якщо обставини, передбачені п.п. 5, 6, 7, 8, 9, 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження. Незважаючи на наведені норми, суд застосував дві взаємовиключні форми завершення розгляду справи.
Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної вважає за необхідне виправити.
Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016 щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 240, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 185 КК України, виправданим у зв`язку з недоведеністю причетності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про закриття кримінального провадження.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом Суддя