Справа № 456/86/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/669/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами терміном 3 (три) роки.
Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 05 грудня 2016 року.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «СК «Київ-Ре» на користь ОСОБА_8 14 616 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 14 616 грн. 00 коп. моральної шкоди; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 14 529 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 81 512 грн. 00 коп. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено. Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «СК «Київ-Ре» на користь ОСОБА_9 60 803 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 590 грн. 17 коп. моральної шкоди; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 75 713 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 126 376 грн. 00 коп. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по справі.
Згідно вироком, ОСОБА_6 07 серпня 2014 року орієнтовно о 04 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «OPЕL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою Київ-Чоп у напрямку до м. Київ, при проїзді ділянки в районі 598 км + 850 м поблизу с.П`ятничани Стрийського району Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка»); Розділу 2 п.п.2.3 б), д), 2.9 а); Розділу 11 п.11.3; Розділу 12 п.12.1; Розділу 13 п.13.1 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно з висновку експерта № 3329/2014-т судово-медичної експертизи крові від 20.10.2014р. в крові ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в кількості 1,78 проміле), проявив неуважність до дорожньої обстановка та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру виіхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час назустріч йому рухався автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , чим створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення зазначених транспортних засобів.
Внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_6 , пасажир автомобіля «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , згідно з висновком експерта № 128 судово-медичної експертизи від 10 вересня 2014 року, отримав наступні тілесні ушкодження: садна чола справа, грудей справа, правого плеча, обох гомілок, підшкірні крововиливи в м`які тканини чола, грудей, переломи обох кісток правого передпліччя, закриті переломи 3-6 ребер зліва по середньо-пахвинній лінії, крововиливи в м`які тканини довкола вказаних переломів та під пристінкову плевру, лінійний перелом потиличної кістки, крововилив в епікард лівого шлуночка. Вказані ушкодження виникли при ДТП в результаті удару по інерції руху до виступаючих деформованих частин салону автомобіля та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою загрози для життя на момент спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 .
Водій автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 , згідно з висновком експерта судово-медичної експертизи від 14 листопада 2014 року № 430/2014 отримав наступні тілесні ушкодження: багатоуламковий перелом стінок правої гайморової пазухи (верхньої щелепи), забій головного мозку середньої тяжкості, субарахноїдальний крововилив, парез відвідного нерва, рани в ділянці мочки лівої вушної раковини, передньої поверхні правого передпліччя, тильної поверхні лівої стопи. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Не погоджуючись із даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити, призначивши йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з нього на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., у відшкодуванні майнової шкоди відмовити. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що при обранні міри покарання суд не врахував необережну форму вини, не в повній мірі врахував наявність на його утриманні дитини-інваліда, те, що він має постійне місце праці, в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження, а також наявність заяви ОСОБА_8 про відсутність претензій.
Окрім цього, на переконання обвинуваченого, визначений судом першої інстанції розмір шкоди на користь ОСОБА_9 є явно несправедливий через його завищення. Зокрема, на його думку, висновки комісійної судово-медичної експертизи від 18 липня 2016 року №121 та амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 12 серпня 2015 року №517 побудовані на припущеннях та носять ймовірний характер.
На думку обвинуваченого, оскільки вартість автомобіля «Пежо Експерт», р.н. « НОМЕР_2 », який повернуто ОСОБА_9 , становить близько 40 000 грн., а тому завдана матеріальна шкода стягненню не підлягає.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок змінити, призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., у відшкодуванні майнової шкоди відмовити. Просить дослідити арк. спр. 129, 131; визнати недопустимими: висновок судово-психіатричної експертизи № 517 від 12 серпня 2015 року, висновок автотоварознавчої експертизи № 3094 від 14 вересня 2015 року; висновок експертизи № 3329/2014 від 20 жовтня 2014 року. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 покликається на те, що в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку не значена форма вини, що свідчить про те, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення не досліджувалася, не обговорювалася та не доказувалася.
Захисник у своїй апеляційній скарзі звертає увагу й на те, що в порушення вимог ч.2 ст. 353, ч.2 ст. 352 КПК України потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у суді першої інстанції до присяги не приводилися.
Як зазначає адвокат, у вироку суд, покликаючись на висновок комісійної судово-медичної експертизи № 121 від 18 липня 2016 року (який має ймовірний характер і з якого вбачається, що ОСОБА_9 в період з серпня 2014 року по січень 2015 року проходив стаціонарне лікування травм, отриманих внаслідок ДТП від 07 серпня 2014 року), не взяв до уваги висновок судово-медичної експертизи № 460/14 від 01 грудня 2014 року, який має категоричний характер та у якому зазначено, що знаходження ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні не знаходиться в прямому причинному зв`язку з травмою тіла, отриманою під час ДТП 07 серпня 2014 року.
На його переконання, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 3094 від 14 вересня 2015 року складений в порушення вимог ч.2 ст. 102 КПК України, оскільки експерта не попереджено про кримінальну відповідальність, а тому такий не може вважатися допустимим та належним доказом.
Як зазначає адвокат ОСОБА_7 , згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 4493 від 24 грудня 2014 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_9 , становить 87 423 грн., різниця між вказаною сумою та страховою виплатою становить 37 423 грн. Поряд з тим, вартість автомобіля «Пежо Експерт», р.н. « НОМЕР_2 », який згідно з вироком повернуто ОСОБА_9 , становить близько 40 000 грн., а тому завдана матеріальна шкода стягненню не підлягає.
На його переконання, призначаючи покарання, суд не врахував особу обвинуваченого, який має постійне місце праці, в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження, необережну форму його вини, наявність на його утриманні дитини інваліда, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, а тому призначив покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок змінити в частині задоволення вимог цивільного позову, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь 237 000 грн. відшкодування за завдану моральну шкоду.
В обґрунтування апеляційних вимог потерпіла ОСОБА_8 покликається на те, що внаслідок ДТП вона зазнала істотної матеріальної та неоціненної моральної шкоди, завданої смертю сина, в результаті чого вона страждає на постійні психічні розлади, котрі зумовлені виниклою внаслідок перенесеної психотравмуючої ситуації (загибелі сина), зазнає постійне пригнічення, роздратування та неможливість змиритися з трагедією життя, що призвело до суттєвих та непоправних змін у її житті, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості сума моральної шкоди в цивільному позові заявлялася 275 000 грн. Обвинуваченим ОСОБА_6 частково відшкодовано суму завданої шкоди в розмірі 38 000 грн., а тому сума шкоди, яку слід стягнути з нього становить 237 000 грн.
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок змінити, ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки; цивільний позов ОСОБА_9 до ТзОВ «СК «Київ-Ре» про стягнення шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності внаслідок ДТП в сумі 14 616 грн., задовольнити, цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в сумі 199 500 грн. задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_9 покликається на те, що зібраними доказами в кримінальному провадженні підтверджено та обґрунтовано отримання ним тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок ДТП, що спричинило тривалий розлад здоров`я, чим була зумовлена необхідність довготривалої реабілітації та операцій, що призвело до суттєвих та непоправних змін у його житті.
На його переконання, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним та необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, зокрема призначене ОСОБА_6 покарання є несправедливим через м`якість та недостатнім для його виправлення.
Як зазначає потерпілий, суд першої інстанції, частково задовольняючи його цивільний позов, безпідставно відмовив в задоволенні решти позовних вимог, зокрема, у мотивувальній частині вироку досліджувались обставини, пов`язані з відшкодуванням шкоди у зв`язку із стійкою втратою ним працездатності, однак у резолютивній частині вироку не вирішено питання цивільного позову в частині відшкодування такої шкоди, а тому такий позов, на його думку, підлягає до задоволення.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання поданих апеляційних скарг, потерпілого та його представника на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 не підлягають до задоволення, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 слід задоволити.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та часткове відшкодування завданої потерпілим шкоди, наявність обставини, що обтяжують покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно (т.2 а.с.п.161), має на утриманні двох малолітніх дітей, одна з яких син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - інвалід з дитинства (т.1 а.с.п.109-112), відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря-психіатра та нарколога (т.2 а.с.п.160), те, що він раніше не судимий (т.2 а.с.п.159).
На переконання колегії суддів апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків, наслідки суспільно-небезпечного діяння, обставини кримінального провадження в їх сукупності,відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності,а обставини, на які покликається обвинувачений та його захисник, як на підставу пом`якшення покарання, судом першої інстанції були враховані в повній мірі, відтак доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про визнання висновку судово-психіатричної експертизи від 12 серпня 2015 року № 517, висновку авто-товарознавчої експертизи від 14 вересня 2015 року № 3094 та висновку експертизи від 20 жовтня 2014 року № 3329/2014 недопустимими доказами, то колегія суддів вважає такі безпідставними, оскільки зазначені експертизи проведені відповідно до вимог закону, порушень під час їх проведення встановлено не було, відтак такі висновки є належними та допустимими доказами.
Твердження захисника обвинуваченого про те, що після відібрання зразків крові ОСОБА_6 після ДТП другий зразок крові був знищений і не зберігався протягом трьох місяців, як того вимагає Інструкція, як на підставу визнання висновку № 3329/2014 від 20 жовтня 2014 року недопустимим доказом є безпідставним.
Підстав ставити під сумнів висновок експерта № 3329/2014-т від 20 жовтня 2014 року, згідно з яким при судово-токсологічній експертизі крові ОСОБА_6 (взята на аналіз о 07 год. 20 хв. 07.08.214 після ДТП у Стрийській ЦРЛ) виявлено етиловий спирт в кількості 1,78 ‰, немає, оскільки така експертиза проведена з дотримання встановленого порядку.
Не заслуговують на увагу й доводи адвоката про те, що не було дотримано вимог п.10 розділу III Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, оскільки не зберігався протягом 90 днів другий зразок крові ОСОБА_6 , і це позбавило обвинуваченого можливості клопотати про призначення повторної експертизи на предмет наявності алкоголю в крові, адже такі не спростовують висновків судово-медичної експертизи щодо наявності алкоголю в крові обвинуваченого. Окрім цього, відповідно до п.5 розділу I Інструкції ця Інструкція не поширюється на проведення судово-медичної та судово-психіатричної експертиз.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала матеріальної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
У ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, судом першої інстанції в повному обсязі не враховано характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла ОСОБА_8 внаслідок втрати в ДТП сина, її емоційні переживання з приводу вчиненого обвинуваченим, які полягають у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, порушено нормальний спосіб її життя, у зв`язку з чим докладаються неймовірні зусилля для його налагодження та організації, що свідчить про справедливість та реальність її позовних вимог.
Із огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначена потерпілою ОСОБА_8 сума відшкодувань за завдану їй моральну шкоду в розмірі 237000 грн. (із врахуванням частково відшкодованої суми 38000 грн.), відповідає вимогам розумності та справедливості та підлягає стягненню з обвинуваченого.
За таких обставин вирок суду в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди підлягає до змін у зв`язку із збільшенням суми, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 у сумі 237 000 грн.
Поряд з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про неповне врахування судом першої інстанції тяжкості наслідків ДТП, від чого йому заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, глибини його душевних страждань, засад розумності, виваженості та справедливості, у зв`язку з цим збільшення розміру відшкодування завданої моральної шкоди до 200 000 грн.
Суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову ОСОБА_14 , зокрема в частині відшкодування завданої моральної шкоди, в повній мірі обґрунтував прийняте рішення, навів підстави, з яких виходив при визначенні розміру цих відшкодувань, з якими погоджується й колегія суддів, та вважає, що стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 126376 грн. відшкодування за завдану моральну шкоду відповідає вимогам розумності та справедливості.
Стягуючи з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_14 суми майнового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, суд першої інстанції правильно виходив із того, що автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнаний фізично знищеним у результаті ДТП, зокрема його ремонт є економічно необґрунтованим, а сума майнового відшкодування перевищує ліміт відповідальності страховика у сумі 49 000 грн., відтак, повертаючи ОСОБА_14 вказаний автомобіль, обґрунтовано стягнув з обвинуваченого різницю між фактичним розміром шкоди 124 713 і страховою виплатою 49 000 грн. - у розмірі 75 713 грн.
Щодо покликань потерпілого ОСОБА_9 про невирішення судом першої інстанції питання про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-РЕ» на його користь шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності внаслідок ДТП у розмірі 14610 грн., то такі не підлягають до задоволення, оскільки судом першої інстанції прийнято рішення про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 в цій частині повністю та вмотивовано прийняте рішення. Водночас при ухваленні вироку в резолютивній частині вироку місцевий суд допустився арифметичної помилки при визначенні загального розміру стягнень з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-РЕ» на користь ОСОБА_9 відшкодування за завдану матеріальну шкоду.
Відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2017 року, судом задоволено заяву представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_15 та виправлено, зокрема, допущену у резолютивній частині вироку описку щодо суми відшкодування з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-РЕ» на користь ОСОБА_9 , й зазначено, що така сума складає 75419 грн. 44 коп. (складається і з сум, наведених у мотивувальній частині вироку, а саме: 49000 грн. відшкодування за завдану майнову шкоду + 14616 грн. відшкодування шкоди пов`язаної із стійкою втратою працездатності + 11803,44 грн. відшкодування понесених витрат на лікування) (т.3 а.с.п.37, 38).
Поміж іншого, на переконання колегії суддів, доводи захисника обвинуваченого щодо неприведення потерпілих до присяги не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення відносно ОСОБА_6 . Як вбачається зі звукозапису судового засідання на технічному носію інформації від 19 травня 2015 року, перед допитом потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суд першої інстанції з`ясував, чи отримали потерпілі пам`ятки про права та обов`язки, чи зрозумілі вони їм, а також попередив їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Відповідність показань, наданих потерпілими під час судового розгляду, та покладених в основу оскаржуваного вироку, ніким не оспорюються, відтак неприведення останніх до присяги не вплинуло на правильність висновків суду та не є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Окрім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VII від 26.11.2015 року у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 05 грудня 2016 року (дати фактичного затримання) по 29 червня 2017 року включно.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 змінити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 237 000 (двісті тридцять сім тисяч) грн. відшкодування завданої моральної шкоди.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 грудня 2016 року по 29 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк перебування в місцях позбавлення волі з 30 червня 2017 року до 13 серпня 2018 року включно.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4