Справа №463/894/19
Провадження №1-кс/463/2685/19
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу
27 червня 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , погодженого прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000978 від 23.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

Слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 за погодженням прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Подане клопотання мотивує тим, що солдат ОСОБА_6 19.06.2018 року о 19 год. 30 хв., проходячи військову строкову службу, з метою ухилитися від військової служби назавжди, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно покинув розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та ухиляється від військової служби до теперішнього часу, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини. 08.11.2018 року відносно солдата ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення. Постановою слідчого СВ Стрийського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області від 08.11.2018 року, оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 . Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11.02.2019 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу та доставки до Личаківського районного суду м.Львова для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у дезертирстві - самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання та пояснили, що на їхню думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочин у скоєнні якого він підозрюється є тяжким, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки перебував у розшуку, перешкоджати встановленню істини у справі та буде продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється. Тому вважають, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам. Разом з цим, з врахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, не заперечують проти визначення підозрюваному застави у розмірі 38420,0 гривень.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Просять врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, він мусить піклуватися про свою матір, яка є пенсійного віку та потребує його допомоги. Підозрюваний в силу свого молодого віку не розумів наслідків вчинення кримінального правопорушення, раніше не суджений, характеризується позитивно, не має наміру впливати на свідків та інших осіб, не буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а навпаки буде сприяти проведенню досудового розслідування. Додатково захисник зазначила про необґрунтованість пред`явленої підозри, а також вважає, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2018 року внесено відомості з приводу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України. Про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_6 повідомлено 08.11.2018 року.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: доповіддю про самовільне залишення військової частини, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , актом службового розслідування та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Частина 1 ст.194 КПК України зазначає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп.56 та 59 з подальшими посиланнями).

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що слідчий та прокурор не навели переконливих доказів, що лише внаслідок того, що ОСОБА_6 був оголошений в розшук, може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не має стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків, що не підтверджено жодними доказами, а тому потребує застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено та враховано, що підозрюваний є особою молодого віку, раніше не суджений, працює не офіційно, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, на його утриманні знаходиться мати, яка потребує його допомоги.

Частина 3 ст.176 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи вищенаведені обставини, вважаю, що підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає.

Однак, беручи до уваги те, що при розгляді клопотання було доведено наявність вказаних вище обставин, передбачених п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, останній може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, а тому, приходжу до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, за місцем його проживання та реєстрації.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194-196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за місцем його проживання та реєстрації.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання в ГУ ДМС у Дніпропетровській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Строк дії ухвали визначити з 27 червня 2019 року до 24 серпня 2019 року.

Ухвалу передати в Шевченківське ВП Дніпропетровський ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_6 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1