справа № 462/2496/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не працюючого, маючого неповну вищу освіту, раніше судимого 14 березня 2017 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, 71 КК України на строк 2 роки позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання, зареєстрованого АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 29 березня 2019 року, близько 02 год. 00хв., знаходячись за адресою: м. Львів, вул. Рудненська, 2, діючи умисно, без дозволу законних власників, за відсутності передбачених законом на те підстав проник, зламавши замок на воротах, до приміщення гаражу, власником якого являється ОСОБА_6 , де був виявлений та у подальшому затриманий охороною.
Крім того, він 30.03.2019 близько 13:50 год., знаходячись в приміщенні культурно-мистецького центру «Супутник», що по вул. Повітряна, 20 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав велосипед, котрий належить ОСОБА_4 , котрим в подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши останньому матеріальну шкоду на суму 2000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, зазначив, що підтверджує обставини скоєння ним кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що він у березні 2019 року не проживав вдома, та 29.03.повертався пізно вночі від друзів, ночувати йому було ніде, тому проходячи біля гаражів, та знаючи, що в гаражі є диван, зломав замок та зайшов туди поспати. Одразу він був закритий в гаражі залізничниками, які проходили по дорозі та бачили як він зламував замок. Вони викликали поліцію та його затримали. 30.03.2019 року він прогулювався по району, йому захотілось в туалет, зайшов в приміщення культурно-мистецького центру «Супутник», та при виході з центру побачив велосипед. В нього виник намір його вкрасти. Він взяв велосипед, потім сів на нього та поїхав, на базарі продав його за 500 грн. невідомій особі. Він просить вибачення у потерпілого, кається у скоєному, шкода повністю відшкодована, просив суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що йому інкримінуються, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Крім того його дії правильно кваліфіковані як вчинення незаконного проникнення до іншого володіння особи (гаражного приміщення), тобто вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.162 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його посередню характеристику за місцем проживання, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду, що суд відносить то обставин, що пом`якшують покарання. Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_4 , який наполягав не позбавляти волі обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162 , ч.2 ст. 185 КК України тапризначити покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді у виді 3 (трьох) років обмеження волі;
- за ч. 1 ст.162 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи, та покласти обов`язки, передбачені п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась.
На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1