Справа № 487/3413/19
Провадження № 1-кс/487/3606/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих другого слідчого відділу слідчого управлінняитериторіального управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві щодо невизнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000014,-
В С Т А Н О В И В :
06.05.2019 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих другого слідчого відділу слідчого управління територіального управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві щодо невизнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000014, в якій вона вказала, що слідчим не здійснено необхідних слідчих дій щодо визнання потерпілим по кримінальному провадження та не допитав його в якості потерпілого, що призвело до неповного з`ясування фактичних обставини справи.
Заявник ОСОБА_3 . Та її адвокат у судовому засіданні вимоги скарги підтримали, просили про її задоволення.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду скарги.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000014 від 22.03.2019р., - прийшов до наступного.
Судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 22.03.2019 за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.364 КК України за фактом невнесення відомостей про злочин за її заявою, проведення перевірки за її заявою у непередбачений Законом спосіб та неналежним суб`єктом співробітниками Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань та передати її органу досудового розслідування, уповноваженому на здіснення таких дій для проведення розслідування.
03.05.2019року заявник подала до слідчого другого слідчого відділу слідчого управління територіального управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до положення ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.
Так, зокрема, ніяких дій, які б свідчили про визнання ОСОБА_3 потерпілим , або про відмову у визнанні потерпілим слідчим не здійснено.
Крім того, з наявних у кримінальному провадженні та оглянутих їх в судовому засіданні вбачається, що заявник направляла слідчому заяву, яка слідчим не розглянута та оцінка їй не надана.
Таким чином, вищезазначене свідчить про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 55, 92-94, 303-307 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Визнати бездіяльність слідчих Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві щодо невизнання потерпілою ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000014 та зобовязати слідчих провести належні та необхідні процесуальні дії щодо визначення статусу ОСОБА_3 .
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України - 23 травня 2019 року о 13 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1