Справа №463/3727/19
Провадження №1-кс/463/2195/19
У Х В А Л А

31 травня 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Компанія СТВ ГРУП» та ОСОБА_5 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, у кримінальному провадженні № 0000093 від 07.02.2019, -

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Компанія СТВ ГРУП» та ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, та просив скасувати постанову від 23.05.2019 про відмову у задоволенні клопотання від 22.05.2019 у кримінальному провадженні № 0000093 від 07.02.2019 про повернення вилученого майна, просив таке клопотання задовольнити зобов`язавши слідчого повернути майно.
Скаргу мотивує тим, що 04.05.2019 в період часу з 05:16 год. до 10:55 год. слідчим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000093 від 07.02.2019 на підставі ст. 233 КПК України, проведено невідкладний обшук у кабінеті № 18 на вул. Стрийська, 202 у м. Львові, який орендується та у якому згідно Єдиного реєстру адвокатів зареєстроване робоче місце адвоката ОСОБА_5 . 24.05.2019 року слідчий ОСОБА_4 виніс постанову, якою відмовив у задоволенні клопотання від 22.05.2019 про повернення тимчасово вилученого майна, з якою він не погоджується, оскільки положення закону, що майно, яке не визначене в ухвалі слідчого судді, вважається тимчасово вилученим, не свідчить, що такого статусу не має майно, яке в ній зазначене. Так як законодавством чітко визначено, що наявність переліку майна в ухвалі суду про дозвіл на проведення обшуку не скасовує статусу такого майна як тимчасово вилученого, не надає такому майну будь-якого іншого процесуального статусу та не звільняє правоохоронців від обов`язку звертатись до слідчого судді з клопотанням про арешт цього майна.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти скарги заперечив з підстав зазначених в оскаржуваній постанові.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів скарги, заявник 22.05.2019 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові із клопотанням про повернення у власність ОСОБА_5 , вилученого у нього майно та грошових коштів у сумі 2081795 грн. згідно додатків до протоколу обшуку від 04.05.2019, оскільки обшук проведений незаконно, без відповідної ухвали слідчого судді, без наявних для цього правових підстав та вважає, що таке майно має статус тимчасово вилученого, однак слідчий не звернувся у встановлений КПК України строк із клопотанням про арешт такого майна, тому воно підлягає негайному поверненню власнику згідно ч. 5 ст. 167 КПК України.
23.05.2019 слідчим ОСОБА_4 у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено, оскільки вилучені речі перелічені в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку, такі речі не мають статусу тимчасово вилученого, а тому не підлягають поверненню.
Питання щодо правового статусу майна, яке вилучене в ході обшуку, врегульовано нормами процесуального законодавства, а саме останнім реченням ч. 7 ст. 236 КПК України, яким передбачено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, майно на відшукання якого надано дозвіл в ухвалі суду, не є тимчасово вилученим.

Враховуючи, що слідчим під час обшуку вилучено майно, на відшукання якого надано дозвіл слідчим суддею шляхом постановлення відповідної ухвали від 08.05.2019, тому таке майно не є тимчасово вилученим, а тому, враховуючи наведені вище вимоги КПК України та встановлені у судовому засіданні обставини, у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304 КПК України, -

постановив:

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Компанія СТВ ГРУП» та ОСОБА_5 на постанову заступника начальника Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 23.05.2019 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000093 від 07.02.2019 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1