ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/67/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006496 за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райки Старокостянтинівського р-ну Хмельницької обл., українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого автослюсарем, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_14 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, умисно, вступив у злочинну змову з особою 2 та особою 1, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з метою вчинення розбою щодо ОСОБА_15 . Реалізуючи злочинний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб, особа 2 умисно надав особа 1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , де проживала ОСОБА_15 , які зберігалися по місцю проживання особи 2 за адресою: АДРЕСА_3 , так як його сім`я доглядала за ОСОБА_15 .

Так, з метою вчинення розбійного нападу, попередньо розподіливши злочинні ролі, особа 1 мав зайти до квартири та із застосуванням насильства, яке небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_15 , шляхом розбою заволодіти грошовими коштами потерпілої, які могли зберігатися за місцем проживання останньої. Для пошуку грошових коштів та цінностей у квартирі потерпілої, особа 1 мав покликати ОСОБА_14 . В свою чергу, після вчинення злочину, особа 2, мав забрати особа 1 та ОСОБА_14 з місця скоєння злочину на автомобілі.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 24.07.2015 року, близько 12 год. 00 хв. особа 1 прибув за адресою: АДРЕСА_4 та ключами, які напередодні йому передав особа 2, проник до вказаного помешкання, де проживала ОСОБА_15 і став чекати потерпілу в помешканні її квартири.

27.07.2015 року, після того, як потерпіла ОСОБА_15 прибула до свого помешкання, особа 1, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вчинення розбою, вчинив напад на потерпілу ОСОБА_15 , зв`язавши їй руки та ноги шнурами від прасок, які знаходились у квартирі потерпілої, чим подолав у потерпілої волю до опору. Вийшовши за межі домовленості між ним, ОСОБА_14 та особою 2 про вчинення розбійного нападу, керуючись раптово виниклим умислом на вбивство ОСОБА_15 став руками душити за шию, при цьому наносячи хаотичні удари невстановленим предметом по тулубу потерпілої ОСОБА_15 , чим спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, особа 2 та ОСОБА_14 не знали та не здогадувались про наміри особи 1 на вчинення вбивства ОСОБА_15 .

В подальшому, 27.07.2015 року, близько 10 год. 00 хв., особа 1 зателефонував ОСОБА_14 та запросив останнього до квартири потерпілої, що попередньо було обумовлено, для пошуку грошових коштів та цінностей, які могли зберігатися в її помешканні. Приїхавши за вказаною адресою, ОСОБА_14 , 27.07.2015 року, близько 12 год. 00 год. 00 хв., протягом однієї години спільно з особа 1, шукали в приміщенні квартири грошові кошти та цінності ОСОБА_15 . Не знайшовши грошових коштів та цінностей, особа 1 та ОСОБА_14 заволоділи двома телефонами потерпілої ОСОБА_15 , а саме: телефоном «Нокіа», вартістю 150 грн. та телефоном «Siеmens», вартістю 150 грн.

27.07.2015 року, близько 11 год. 00 хв., особа 2 разом з ОСОБА_16 , який не був обізнаний про злочинні наміри осіб 1, 2 та ОСОБА_14 , прибули до попередньо обумовленого з особа 1 та ОСОБА_14 місця, що знаходиться по вул. О. Кошиця, 11 в м. Києві на автомобілі «Ford transit» білого кольору, де останні чекали особа 1 та ОСОБА_14 , які мали прибути з місця вчинення злочину.

В подальшому, цього ж дня, близько 13 год. 30 хв., особа 1 та ОСОБА_14 залишили місце вчинення злочину та підійшли до попередньо обумовленого з особа 2 місця, що знаходиться по вул. О. Кошиця, 11 в м. Києві, що в безпосередній близькості від місця вчинення злочину, де останній чекав на автомобілі «Ford transit» білого кольору разом з ОСОБА_16 з метою швидкого залишення місця вчинення злочину. Зустрівшись на обумовленому місці за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 11, особа 2, особа 1, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 з місця скоєння злочину зникли та майном розпорядились на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_14 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро каявся. Суду показав, що справді, за обставин, викладених у мотивувальній частині вироку, він, вступив у злочинну змову із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з метою вчинення розбою для заволодіння майном ОСОБА_15 . Так, згідно розподілених ролей, ОСОБА_18 за допомогою ключів, які йому надав ОСОБА_17 мав зайти до квартири, а потім впустити його, щоб він допоміг в пошуках грошей та цінностей, після чого ОСОБА_17 мав забрати їх, однак коли він зайшов до квартири побачив потерпілу, яка лежала на кухні під кучею речей, обшукавши квартиру та нічого не знайшовши, він набрав ОСОБА_17 та попросив забрати їх. Із собою прихопили лише 2 телефони. Про вчинене шкодував.

Обмежившись у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_14 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 187 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_14 , який негативних характеристик немає, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання за місцем реєстрації у м. Києві, працював.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією частини статті, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання чи призначення іншого виду чи розміру покарання.

Оскільки ОСОБА_14 вчинив злочин з корисливих мотивів, до нього повинно бути застосоване і додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Враховуючи те, що обвинуваченому була обрана міра запобіжного заходу у виді взяття під варту, та приймаючи до уваги положення ст. 5 КК України, згідно яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, попереднє ув`язнення необхідно зарахувати у строк призначеного покарання за правилами, передбаченими положеннями ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, що діяла після вчинення злочину.

Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_14 .

Питання речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_14 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю, крім житла, що належить ОСОБА_14 на праві власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_14 попереднє ув`язнення у виді тримання під вартою з 03 вересня 2015 року по 04 вересня 2019 року, та звільнити ОСОБА_14 з-під варти у залі суду негайно у зв`язку з відбуттям покарання.

Стягнути з ОСОБА_14 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 26 951 грн. 17 коп.

Речові докази - залишити зберігати при виділених матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006496.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий

Судді