Справа №760/6018/19 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2649/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
перекладача ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Туркменабат, Туркменістан, громадянину Туркменістану, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві та Україні, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Сейді, Туркменістан, громадянину Туркменістану, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю смт. Лебап, Туркменістан, громадянину Туркменістану, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_4 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 год. 00 хв. 16 вересня 2019 року.

Вказане рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких і тяжких кримінальних правопорушень, у разі визнання їх винуватими їм загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, вони не мають постійного місця проживання на території України, місця роботи та навчання, міцних соціальних зв`язків, є громадянами іншої держави Туркменістану, а тому можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Не погоджуючись із ухвалою районного суду захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисником ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 подано апеляційні скарги.

До початку судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 відмовилася від своєї апеляційної скарги та просила залишити її без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019 скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а висновки місцевого суду, викладені у ньому, не відповідають фактичним обставинам справи. Клопотання про продовження строку тримання під вартою було вручено ОСОБА_10 безпосередньо у судовому засіданні. Відтак, обвинувачений не мав можливості підготувати свій захист. Крім цього, прокурором не доведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а місцевим судом належним чином не враховано, що обвинувачений з моменту затримання перебуває в ДУ «Київський СІЗО», одружений, має сина, постійне місце проживання, не судимий, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їхніх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржуване рішення обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів провадження вбачається, що в провадження Солом`янського районного суду м. Києва 28.02.2019 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що зареєстроване в ЄРДР за №0013724 від 03.12.2018 відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України.

19.07.2019 місцевим судом розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на 60 днів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019 задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 год. 00 хв. 16.09.2019.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 (справа справі «Bellet v. France») зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 (справа №3-208/2018(2402/18) щодо ОСОБА_13 зазначено, що положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

За таких обставин захисник обвинуваченого ОСОБА_10 має право на оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Правовими приписами ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень та покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, наслідки протиправних діянь, дані про особу обвинуваченого, який є уродженцем м. Сейді, Туркменістан, громадянином Туркменістану, тимчасово проживає у м. Києві, не має постійного місця проживання на території України, місця роботи та навчання, міцних соціальних зв`язків, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, місцевий суд дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 .

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.7, 9, 176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 год. 00 хв. 16 вересня 2019 року, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :
Судді :