КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0005783 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ? адвоката ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 25.03.2019 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.04.1989 вироком Мінського районного суду міста Києва за ч.2 ст.141, ч.3 ст.117, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 06 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 22.11.1994 по відбуттю строку покарання;
- 04.09.1996 вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ст.86-1, ст.208, ч.2 ст.142, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 11 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 20.02.2007 по відбуттю строку покарання;
- 05.03.2008 вироком Оболонського районного суду міста Києва за ч.3 ст.189, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 05 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 03 роки,
- 23.08.2016 вироком Дарницького районного суду м.Києва за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.125, ст.128, ст.70 КК України до 04 років позбавлення волі,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 25.03.2019 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 08 (восьми) років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 23.08.2016, більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у виді 08 (восьми) років позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 13.01.2016 по 25.03.2019, виходячи з одного дня попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін ? у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор». Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 13.01.2016.
Вирішено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 та долю речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вирок Оболонського районного суду міста Києва від 25.03.2019 та виправдати його.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що своєї вини у пред?явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України він не визнавав ані на досудовому розслідуванні, ані в ході судового розгляду даного кримінального провадження і вважає, що його вина не доведена. Також вважає, що його обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України потребує перекваліфікації.

Ще одна апеляційна скарга надійшла від захисника обвинуваченого ? адвоката ОСОБА_6 , який просить апеляційний суд дослідити обставини кримінального провадження та скасувати вирок Оболонського районного суду міста Києва від 25.03.2019 щодо ОСОБА_5 , ухваливши новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 невинуватим у зв?язку з недоведеністю вини у злочині, передбаченому ч.2 ст.121 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що ОСОБА_5 визнав, що наносив удари потерпілому, однак ці удари були неумисні і вони здійснювались у інший спосіб та по іншим частинам тіла, аніж ті, що зазначені судом. Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не були свідками тих обставин, які описані у вироку суду. На думку апелянта суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , які повідомили суду, що ОСОБА_5 не наносив удари потерпілому, удари наносили інша особа, яка була одягнена в темні шорти без футболки (під такий опис підпадає особа на прізвисько " ОСОБА_19 " ОСОБА_20 ). Крім того, посилаючись на показання експерта ОСОБА_21 , адвокат зауважує, що причиною смерті потерпілого міг бути будь-який нанесений удар. Також захисник вважає, що протокол проведення слідчого експерименту від 20.02.2016 та відеозапис слідчого експерименту є недопустимими доказами, так як стороні захисту не відкривались ці матеріали згідно ст.290 КПК України, а пред?явлення особи для впізнання (протоколи від 22.04.2014) здійснено з порушенням положень ст.228 КПК України.

Також від потерпілого ОСОБА_10 надійшли заперечення на подані обвинуваченим та захисником апеляційні скарги, в яких він зазначає, що піж час судового розгляду були допитані всі учасники: потерпілі, свідки, обвинувачений, були досліджені всі письмові докази і з?ясовані всі обставини справи і суд дійшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

За встановлених судом першої інстанції обставин, 18.07.2014, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебував на березі озера «Біле», що знаходиться неподалік від будинку № 42-Б по вул. Героїв Дніпра в м. Києві, разом з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та невстановленими досудовим розслідуванням особами на ім`я « ОСОБА_25 », ОСОБА_26 та на ім`я « ОСОБА_27 », де вони вживали спиртні напої. Під час спільного відпочинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_22 на ґрунті раптово виникнувших неприязних стосунків, відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_22 тілесних ушкоджень. ОСОБА_28 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_22 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_22 не менше трьох ударів руками в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_22 впав на землю. Продовжуючи реалізовувати свої дії, спрямовані на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_22 , який лежав на землі, удар п`яткою правої ноги по голові та не менше двох ударів в область живота, тим самим спричинив крововилив в м`які тканини живота ліворуч, ушкодження брижі тонкої кишки та брижі товстої кишки з ушкодженням брижових артерій, крововиливи в очеревину та заочеревинну клітковину ліворуч, під капсулу підшлункової залози, наявність в порожнині очеревини близько 1,5 л крові; малокрів`я внутрішніх органів, плями Мінакова під ендокардом лівого шлуночка, комбінований шок 3 ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. У подальшому, 20.07.2014 ОСОБА_22 , перебуваючи у приміщенні ЛШМД №3, що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, від отриманих тілесних ушкоджень помер. Смерть ОСОБА_29 настала внаслідок закритої тупої травми живота, у вигляді: крововиливу в м`які тканини живота, ушкодження брижі тонкого та товстого кишечника з ушкодженням брижових артерій, що супроводжувалось кровотечею і зумовило розвиток масивної крововтрати, шоку. Вказані ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті, згідно висновку судово-медичної експертизи №1842/2 від 29.12.2014.

Заслухавши доповідь судді, доводи сторони захисту, які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили суд її задовольнити, думку прокурора та потерпілого, які заперечили проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, їх пояснення, вирішивши заявлені клопотання, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах заявлених апеляційних вимог та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів керується наступним.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ? в ході апеляційного розгляду вони свого підтвердження не знайшли.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 , як в суді першої інстанції, так і в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не визнав та показав апеляційному суду, що винен в тому, що наносив удари потерпілому, але без умислу завдати потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, у зв?язку з чим вважав, що його дії підлягають перекваліфікації.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого злочину, його винуватість за вказаними у вироку обставинами підтверджується безпосередньо дослідженими у ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції доказами, а саме:
? показаннями свідка ОСОБА_17 , наданими суду першої інстанції, який показав суду, що із обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_22 не знайомий. Влітку 2014 року приїхав додому, поставив машину і йшов додому, потім побачив зі сторони вул. Г.Дніпра в м.Києві біля «АТБ» компанію людей з 3 чоловіків та 2 жінок, які нецензурно виражалися і на підвищених тонах розмовляли. Будучи вдома за адресою: АДРЕСА_2 , почув крики, коли вийшов на балкон, взяв бінокль, та побачив, як лежав потерпілий без ознак життя, підійшла компанія людей до потерпілого взяли барсетку витрусили звідти речі, один із чоловіків підійшов до потерпілого і наніс п`яткою удар в голову і другий удар наніс в область грудної клітини, після чого він викликав міліцію. Коли приїхала міліції то компанії вже не було. Він разом з міліціонерами підійшов до потерпілого, він лежав без свідомості, викликали швидку. Коли приїхала швидка, то медсестра привела потерпілого до тями, запитали як його звати, він назвався " ОСОБА_30 ". Потім потерпілого забрала швидка, він надав пояснення міліції. Коли він вже знову був дома, вказана компанія повернулася, приїхала міліція, забрали двох чоловіків і поїхали. Він бачив лише як один чоловік наносив два удари потерпілому: один удар п`яткою в голову, другий удар ногою в грудну клітку. Чоловік, який наносив удари потерпілому, був одягнений в спортивні штани та футболку. До цих двох ударів потерпілий вже був побитий;
? показаннями свідка ОСОБА_18 , наданими суду першої інстанції, який показав суду, щоіз обвинуваченим ОСОБА_31 та потерпілим ОСОБА_32 не знайомий. Був свідком, того як влітку 2014 року, повертаючись разом зі свої батьком додому, побачили шумну компанію. Будучи вдома за адресою: АДРЕСА_2 , батько вийшов на балкон, потім покликав його,. Батько стояв з біноклем і він побачив як стояла компанія людей на озері і людина лежала без свідомості, двоє чоловіків наносили удари потерпілому. Після цього батько почав викликати міліції та швидку. Приїхала міліція, батько спустився до них, компанії вже не було, вони підійшли до потерпілого. Приїхала швидка, вони займалися потерпілим. Потім знову коли вийшов на балкон, компанія знову повернулася, викликали знову поліцію, батько сказав хто саме з цієї компанії наносив удари потерпілому і цих людей забрала міліція. Компанія складалася з двох чоловік, які наносили потерпілому удари, один чоловік сидів та дві жінки. Потерпілому нанесли один удар ногою в область голови, інший удар в область грудей. В той час коли потерпілому наносились удари інші учасники компанії стояли поряд. Впізнання обвинуваченого було в райвідділі;
? показаннями свідка ОСОБА_33 , наданими суду першої інстанції, який показав суду, що в середині літа 2014 року йому зателефонував ОСОБА_20 на прізвисько « ОСОБА_19 » і запропонував випити пива. Він відмовився, оскільки перебуває на обліку та проходить терапію. Потім вийшов на двір, де з ОСОБА_20 зайшли до «АТБ» за адресою: м.Київ, вул.Г.Дніпра, та купили пива: ОСОБА_20 міцного 1 літр, а йому безалкогольного. Коли вийшли з «АТБ», там стояли « ОСОБА_34 » і « ОСОБА_35 ». Вони познайомились і потім пішли до його будинку по АДРЕСА_3 на лавочку біля дитячого майданчику. Там перебував ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_22 . В них була горілка і закуска. Всі сиділи жартували. Потім до ОСОБА_20 зателефонувала ОСОБА_15 і сказала, що прийде. Після того як прийшла ОСОБА_15 , вона почала цілуватися з ОСОБА_20 , на що потерпілий ОСОБА_22 почав висловлювати образи на адресу ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_20 дав потерпілому ОСОБА_22 пару ляпасів і почався конфлікт. ОСОБА_15 почала кричати, він підійшов до потерпілого ОСОБА_22 і дав йому пару ляпасів і з коліна раз дав, ОСОБА_5 також робив зауваження потерпілому ОСОБА_22 . Потім коли їм зробили зауваження та сказали, що викличуть міліцію, вони пішли до озера «Біле». Потім він пішов ще в магазин за пивом, а коли повернувся то побачив, що конфлікт вже був сильний: всі кричали, билися. ОСОБА_15 на прізвисько « ОСОБА_36 » давала потерпілому ОСОБА_22 ляпаси, ОСОБА_20 тримав «Кирил», ОСОБА_5 розмовляв із другом потерпілого « ОСОБА_27 ». Потім «Лопата» ( ОСОБА_15 ) била потерпілого ОСОБА_22 і він схопив її за руки і почав щось говорити, після чого ОСОБА_5 кинув друга потерпілого « ОСОБА_27 » та кинувся на ОСОБА_22 , наніс йому удари 2-3 кулаками по голові після яких потерпілий пошатнувся. Друг потерпілого почав обурюватись, потім підключився « ОСОБА_19 » ( ОСОБА_20 ), хотів ударити ОСОБА_22 в плече, після чого вони вдвох упали. Люди які відпочивали поруч почали кричати. Він відійшов в сторону. Потім підійшов ОСОБА_5 . Коли повернулися назад там лежав потерпілий ОСОБА_22 , поруч сиділа «Лопата» ( ОСОБА_15 ), рилася в сумочці ОСОБА_22 та в його карманах. ОСОБА_5 нахилився, взяв паспорт і подивися де потерпілий ОСОБА_22 мешкає, сказав що поруч. Потім ОСОБА_5 посадив потерпілого ОСОБА_22 і почав з ним розмовляти. Друг потерпілого ? « ОСОБА_27 » щось почав знову лізти, ОСОБА_5 його ударив і в «Васьковського» пішла кров з носа чи з брови. Потім зняв футболку з « ОСОБА_27 » і почав витирати його. Потім запитали у потерпілого ОСОБА_22 чи є хтось у нього вдома, нащо він відповів, що є брат дома. Чи сам може дійти додому, сказав не може так як погано себе почуває. Сказали потерпілому ОСОБА_22 , що підуть до його брата і розкажуть про те що сталося. Потерпілий ОСОБА_22 не заперечував проти цього. Він, ОСОБА_5 , «Кирил» та «Аня» разом із сумочкою потерпілого ОСОБА_22 пішли до нього додому. Коли прийшли, там двері відчинив брат потерпілого свідок ОСОБА_37 , якому сказали щоб ішов забирав свого брата ОСОБА_22 , пояснили йому ситуацію. Він відповів що зараз збереться і піде забере брата ОСОБА_22 . Вони пішли і сказали щоб той їх наздоганяв. Коли прийшли на місце, то потерпілого ОСОБА_22 вже не було. Відпочиваючі сказали, що потерпілого забрала швидка, а ОСОБА_20 і «Лопата» ( ОСОБА_15 ) пішли вже додому. Потім вийшов « ОСОБА_19 » ( ОСОБА_20 ) із собакою. Потім приїхав патруль і казати, що собака без намордника. Потім його і ОСОБА_5 забрали в Оболонський райвідділ, взяли показання і відпустили. В райвідділ приїздив брат потерпілого, вони там із ОСОБА_5 про щось говорили, обмінялися пару словами. Потім разом на таксі поїхали, підвезли брата потерпілого додому. Через пару днів дізналися, що все погано;

? показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими суду першої інстанції, яка показала суду, що із обвинуваченим ОСОБА_5 наглядно знайома. Із потерпілим ОСОБА_22 не знайома. 18.07.2014 зустрілася зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_20 , підійшли до хлопців, які сиділи неподалік озера «Біле» в м.Києві по вул.Г.Дніпра. Потерпілий ОСОБА_22 її образив, після чого її чоловік ОСОБА_20 з друзями вдарили ОСОБА_22 по обличчю. Потім після конфлікту пішли до озера «Біле» пити пиво. Ппотерпілий ОСОБА_22 пішов за ними. На озері почалося теж саме: ОСОБА_22 почав ображатися і хлопці почали його бити. В основному били руками по обличчю. Потім ОСОБА_5 почав з кимось іншим битися, вона почала битися з ОСОБА_20 . Потім ОСОБА_20 потягнув її додому. Коли вони залишали місце події, то потерпілий ОСОБА_22 був у нормальному стані, було побите обличчя і він сидів на чомусь. Потерпілого ОСОБА_22 бив її чоловік ОСОБА_20 і ОСОБА_5 . Били ОСОБА_22 по обличчю. Потерпілий ОСОБА_22 в той день вживав алкогольні напої: спочатку вони пили горілку, потім пили вино в пакетах. ОСОБА_5 також вживав алкогольні напої в той день. Тоді всі вживали алкогольні напої. Випили пару пляшок горілки, пару пакетів вина та пару пляшок пива. Її чоловік ОСОБА_20 був одягнений у світлі шорти, ОСОБА_5 та ОСОБА_38 були одягнуті в щось чорне, чорні штани. Першим заступився за неї її чоловік ОСОБА_20 , потім заступився ОСОБА_5 . З потерпілим ОСОБА_22 зустрілися біля «АТБ» на лавочці за адресою: м.Київ, вул.Героїв Дніпра, 42-Б, він там сидів вже п`яний, його ніхто з собою не запрошував, потерпілий ОСОБА_22 сам пішов за ними на озеро «Біле»;
? показаннями свідка ОСОБА_39 , наданими суду першої інстанції, який показав суду, що влітку 2014 року йому зателефонував його брат ОСОБА_22 і сказав, що познайомився з людьми і посидить з ними повипиває. Він перебував дома за адресою: АДРЕСА_4 та відпочивав, потім через деякий час йому почали стукати в двері квартири, він подумав, що це його брат ОСОБА_22 . Коли він відчинив двері там стояли два чоловіки і запитали чи це документи ОСОБА_22 , вони показали барсетку його брата ОСОБА_22 в якій були документи, і сказали що його брат ОСОБА_22 попав в неприємності. Віддали барсетку з документами, ключі від квартири, і пішли. Потім через деякий час знову прийшли, коли він відчинив двері там стояли чоловік п`ятеро. Там був ОСОБА_5 , вони з ним сіли і почали говорити. ОСОБА_5 сказав, що його брат ОСОБА_22 «наїхав» на хлопців і получив по голові. І сказали, що якщо не хоче щоб його брата ОСОБА_22 притопили, то з нього 1000,00 гривень. Після чого вони домовилися про зустріч і він ОСОБА_5 передасть гроші. Через деякий час він разом з другом прийшов до озера «Біле» і почав набирати ОСОБА_5 . На телефон вже ніхто не відповідав. Він пішов повз озеро «Біле» в один бік, а друг в інший. Між будинками АДРЕСА_5 побачив, що там були якісь крики, було багато людей, міліція, була незрозуміла ситуація. Потім з другом зустрілися і пішли додому. Приблизно через годину йому передзвонив ОСОБА_5 і сказав, щоб він під`їхав до Оболонського райвідділу і там віддасть гроші. Приїхав до райвідділу. Потім з райвідділу вийшов ОСОБА_5 , взяв гроші і сказав, що все добре. Він запитав в чергового чи надходив до них його брат ОСОБА_22 , нащо останній повідомив, що якогось хлопця забрала швидка. Потім він з другом «Андрієм» пішли на зупинку, їх наздогнав ОСОБА_5 з своїм другом і сказав що пригостить пивом. « ОСОБА_40 » не відмовився, а він так як не вживає алкоголь, сказав що йому все рівно і він не буде нічого пити. Вони сіли в чотирьох на таксі і ОСОБА_5 сказав, що підвезуть їх додому. На наступний день він приїхав до лікарні, там йому повідомили, що ОСОБА_22 перебуває в реанімації, підключений до апарату штучного дихання, та сказали, що потрібні кошти на лікування. Потім телефонував до ОСОБА_5 і кричав на нього, казав, що потрібні кошти на лікування, нащо останній відповів, що все знайдуть, після цього більше ОСОБА_5 трубку не брав і він з ним більше не спілкувався. Чи перебував ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння він не може сказати;
? показаннями свідка ОСОБА_41 , наданими суду першої інстанції, який показав суду, що 19.07.2014 заступив на чергування в реанімаційне відділення лікарні швидкої медичної допомоги №3 за адресою: м.Київ, вул.Братиславська, 3. Про потерпілого ОСОБА_22 відомо з історії хвороби, те що він поступив в перед реанімаційне відділення лікарні швидкої медичної допомоги №3 18.07.2014 о 21:00 год. Починаючи з 22:00 год. по 00:00 год. потерпілий ОСОБА_22 був прооперований та подальші дії проводилися в реанімації, даного хворого він прийняв 19.07.2014 о 08:00 год. Під час чергування він спостерігав хворого в реанімаційному відділенні, хворий був у важкому стані. О 21:00 год. 20.07.2014 стан потерпілого різко погіршився, були розпочаті реанімаційні заходи, після чого о 21:10 год. 20.07.2014 було констатовано біологічну смерть потерпілого. Потерпілий не був при свідомості. За той час коли він за ним спостерігав, потерпілий не приходив до свідомості. Які саме у нього були ушкодження не пам`ятає. Реанімаційні заходи були у виді медикаментозного введення, підтримка серця та легенів апаратом штучного дихання. Лікарем хірургом працює з 2002 року. Крововилив у лівій частині живота в м`які тканини, про який писав експерт, це може бути синець від удару від якого потерпілий не міг померти. Ребра у потерпілого були поломані, але вони внутрішні органи не поранили. Потерпілого розрізали, відкачали 1,5 літри крові, і проводили заходи по відновленню крові. Причина смерті потерпілого це велика крововтрата та геморагічний шок, який ускладнює стан хворого;
? показаннями експерта ОСОБА_21 , наданими суду першої інстанції, який показав суду, що потерпілому ОСОБА_22 проводив освідування та складав висновок №1842/2 в Київському міському бюро судово-медичної експертизи за адресою: м.Київ, вул.Докучаївська, 4. 18.07.2014, шви наложили «состоятельно», операцію провели задовільно. Операційне втручання було своєчасно, але втрата 1,5 л. крові була смертельною, 1 літр крові було взято на реінфузію. 0,47% проміле виявлених в потерпілого ОСОБА_22 не має ніякого впливу ні на травму ні на кровотечу, ні на дію ліків. В ділянку живота не менше 3-х разів були удари, щодо того яка була сила ударів, то сила була достатньою, для настання тих ушкоджень і їх наслідків, що настали для потерпілого ОСОБА_22 . Ліворуч 5-10 не менше, праворуч 7-10 разів. В даному випадку потерпілий не впав. Вистачає одного удару щоб отримати такий розрив. Не виключає можливості, що потерпілий стояв, взаєморозташування підтверджують слідчі дії. В потерпілого були травма живота, ушкодженні сосуди, розриви, розриви вій. Крім того, експерт ОСОБА_21 зазначив, що експерт в даному конкретному випадку, не розмежовує, та не встановлює удари які призвели до смерті потерпілого, це компетенція органу досудового слідства та суду. Удари були дуже поруч, посередині, через короткий проміжок часу. Сила удару була достатньою для настання тих наслідків, що настали, який саме удар був вирішальним, не зрозуміло. Звичайно в таких випадках, якщо в 150 м. від лікарні швидкої медичної допомоги. На момент оперативного втручання потерпілий втратив 1,5 л. крові. Аби смерть потерпілого була через вину лікарів, про це було б повідомлено в той же день коли проводилась експертиза;
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п.29-30 рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Отже, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, не вдаючись до повторної оцінки показань свідків та експерта апеляційний суд погоджується з мотивами суду першої інстанції, викладеними в вироку суду щодо цих доказів, та бере за основу ту оцінку, яка їм надана їм місцевим судом.
Зокрема апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викриваючі показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 вказують на механізм та обставини спричинення потерпілому ОСОБА_29 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 ? нанесення потерпілому ударів в область живота ногою, тоді як показання свідка ОСОБА_41 та експерта ОСОБА_21 доводять причинно-наслідковий зв?язок між завданими саме ОСОБА_5 . ОСОБА_29 тілесними ушкодженнями з настанням смерті потерпілого.

Показання цих свідків та експерта в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, є правдивими, логічними та взаємоузгодженими між собою та іншими доказами, а тому будь-яких сумнівів у їх достовірності в колегії суддів не виникає.
Крім того, апеляційний суд також погоджується із висновками суду першої інстанції щодо часткової правдивості показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_33 , оскільки останні перебувають з обвинуваченим у приятельських стосунках та були безпосередніми учасниками конфлікту в результаті якого потерпілий ОСОБА_29 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких в подальшому помер. А тому, оскільки вказані свідки в повній мірі не відтворили події та не вказали на механізм та обставини побиття потерпілого ОСОБА_29 , які знайшли своє підтвердження іншими зібраними по справі доказами, то колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції, що показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_33 саме в цій частині слід оцінювати як неправдиві, поза як останні намагаються таким чином виправдати обвинуваченого ОСОБА_5 .
Не викликають сумнівів також і наявні в матеріалах справи письмові докази:

? протокол огляду місця події від 20.07.2014, згідно якого предметом огляду була територія, яка знаходиться в 150 метрах від задньої частини будинку АДРЕСА_3 , де виявлено та вилучено: сорочку синього кольору з білими вставками; майку білого кольору, яка на момент огляду була у вологому стані, брудна та має хаотично розташовані плями бурого кольору; капці чорного кольору 40 розміру (т.2, а.с.94-97);

? протокол огляду місця події від 20.07.2014, згідно якого об`єктом огляду є труп гр. ОСОБА_22 , даний труп перебуває в морзі за адресою: м.Київ, вул.Братиславська, 3, який мав тілесні ушкодження, зокрема, пошкодження носа, кровотечі, ліве око має пошкодження та набряк, ліве вухо має також пошкодження, ліва частина голови мала ушкодження та трупні плями, також під час огляду було вилучено змив з лівої та правої руки трупа (т.2, а.с.100-102);

? протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2014 за участю свідка ОСОБА_17 , згідно якого свідок впізнав чоловіка під №3 ОСОБА_5 , як такого, який 18.07.2014 приблизно о 19:30 год. поблизу озера «Біле» в м.Києві, декілька разів наніс тілесні ушкодження потерпілому, який лежав на землі (т.2, а.с.106-108);

? протокол проведення слідчого експерименту від 21.07.2014 за участю свідка ОСОБА_17 та фототаблицею до нього, згідно якого свідок в присутності понятих на території Оболонського УП ГУ НП у м.Києві, детально вказав за допомогою манекену механізм та обставини спричинення потерпілому ОСОБА_22 тілесних ушкоджень (т.2, а.с. 109-115);

? протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2014 за участю свідка ОСОБА_18 , згідно якого свідок впізнав чоловіка під №3 ОСОБА_5 , як такого, який 18.07.2014 приблизно о 19:30 год. поблизу озера «Біле» в м.Києві, декілька разів наніс тілесні ушкодження потерпілому, який лежав на землі (т.2, а.с.116-118);

? довідка про причину смерті від 21.07.2014, згідно якої причиною смерті ОСОБА_22 є закрита травма живота (т.2, а.с. 121);

? акт судово-медичного дослідження №1165 від 23.09.2014, згідно якого: в м`яких тканинах бічної поверхні живота зліва та в очеревині з області низхідного відділу ободової кишки з ділянкою зашивання крововиливи зі слабо вираженою лейколімфомакрофагальною реакцією по периферії. Помірно виражені ознаки спазму артерій, периваскулярний склероз і ліпоматоз, вогнищевий набряк строми, нерівномірна гіпертрофія, фрагментація, вогнища гіпоксичної дистрофії в міокарді. Нечисленні внутрішньоальвеолярні крововиливи, ділянки гострої альвеолярної емфіземи і дистелектазу в легені. Набряк-набухання головного мозку з нечислен- ними навколосудинними крововиливами, в тому числі і в стовбурі. У жировій тканині, прилеглій до капсули підшлункової залози великовогнищеві крововиливи, подекуди з поширенням на капсулу. Фокуси некронефрозу. Паренхіматозна дистрофія печінки на фоні хронічного холангіоліту. Деліпідізація спонгіоцітів в наднирнику. Переважно знижене кровонаповнення досліджених органів з ознаками порушення реологічних властивостей кров (т.2, а.с.131-132);

? висновок експерта №1842/2 від 29.12.2014, згідно якого: смерть ОСОБА_29 настала внаслідок закритої тупої травми живота, у вигляді: крововиливу в м`які тканини живота, ушкодження брижі тонкого та товстого кишечника з ушкодженням брижових артерій, що супроводжувалось кровотечею і зумовило розвиток масивної крововтрати, шоку. Вказані ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті (т.2, а.с. 133-138);
? протокол проведення слідчого експерименту від 05.02.2016 за участю свідка ОСОБА_18 та фототаблицею до нього, згідно якого свідок в присутності понятих на території Оболонського УП ГУ НП у м.Києві, за допомогою манекену детально вказав на механізм та обставини спричинення потерпілому ОСОБА_22 тілесних ушкоджень (т.2, а.с. 150-155);
? висновок експерта № 7/1842/2 від 15.02.2016, згідно якого: приймаючи до уваги характер та морфологію виявлених ушкоджень, їх локалізацію, з урахуванням викладеного в матеріалах кримінального провадження, експерт не виключає можливим їх виникнення при обставинах, на які вказують свідок ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Виникнення закритої травми живота, яка призвела до смерті потерпілого, внаслідок падіння потерпілого з вертикального, або близького до нього положення тіла, з послідуючим ударом об тупий предмет, в даному випадку неможливо (т.2, а.с.156-158);
? протокол проведення слідчого експерименту від 20.02.2016, який було проведено за участю чотирьох понятих та двох статистів. Під час якого на балконі квартири кв. АДРЕСА_6 на якому свідки бачили обставини події в бінокль, яка відбувалася 18.07.2014, за допомогою даного бінокля, одним статистом було переглянуто на іншого статиста, який знаходився поруч із озером «Біле» та детально описано одяг та зовнішній вигляд останнього (т.2, а.с.159-163);
? протокол проведення слідчого експерименту від 14.03.2016, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , під час якого ОСОБА_5 , вказав як саме він 18.07.2014 в м.Києві біля озера «Біле» наносив удари потерпілому ОСОБА_22 (т.2, а.с. 166-169);
? протокол освідування від 22.07.2014, згідно якого слідчим Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_42 було проведено освідування обвинуваченого ОСОБА_5 та виявлено в останнього інфіковану рану ІІІ пястко-фалангового суглобу правої кисті (т.2, а.с. 172-173);

? довідка КМКЛ №8 від 22.07.2014, згідно яких було проведено огляд ОСОБА_5 та встановлено останньому діагноз: інфікована рана ІІІ пястко-фалангового суглобу правої кисті (т.2, а.с. 174).

Оцінюючи вказані докази суд визнає їх належними, такими, що прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, зокрема час, місце, спосіб нанесення обвинуваченим потерпілому тяжких тілесних ушкоджень від яких в подальшому останній помер, та допустимими, так як досліджені судом докази отримані в порядку встановленому КПК України, при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Крім цього, протокол проведення слідчого експерименту та протоколи пред`явлення особи для впізнання, у взаємозв?язку з показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 достеменно підтверджують, що саме ОСОБА_5 завдав ОСОБА_22 удари в область живота ногою, тоді як медична документація та висновок експерта доводять, що саме задані обвинуваченим удари спричинили крововилив в м`які тканини живота потерпілого і внутрішньочеревні ушкодження, які в свою чергу зумовили розвиток масивної крововтрати та шоку від яких ОСОБА_22 помер.

У зв?язку з цим доводи захисника, що нанесені ОСОБА_5 удари здійснювались у інший спосіб та по іншим частинам тіла, аніж ті, що зазначені судом у вироку, а також посилання обвинуваченого на невірну кваліфікацію його дій ? не знаходять свого підтвердження.
Стосовно доводів захисника, викладених в апеляційній скарзі про те, що свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не були свідками тих обставин, які описані у вироку суду, то колегія суддів вважає, що згідно показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вони були запрошені в якості понятих під час проведення слідчого експерименту, а отже їх допит судом додатково підтверджує дотримання органом досудового розслідування вимог ст.240 КПК України при проведенні такої слідчої (розшукової) дії. Натомість наведення у вироку судом показань свідка ОСОБА_14 підтверджує здійснення судом повного та всебічного розгляду даного кримінального провадження із врахуванням всіх існуючих по справі доказів, наданих як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.
Неспроможними колегія суддів також вважає і твердження захисника в частині, що протокол проведення слідчого експерименту від 20.02.2016 та відеозапис слідчого експерименту не відкривались стороні захисту згідно ст.290 КПК України. Зокрема суд, беручи до уваги відомості Реєстру матеріалів досудового розслідування №005783 від 20.07.2014, виходить з того, що протоколом від 24.03.2016 ОСОБА_5 та захиснику надано доступ до матеріалів досудового розслідування (т.1, а.с. 7-12), а тому доводи адвоката про недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту від 20.02.2016 та відеозапис слідчого експерименту є безпідставними.
Такими, що не знаходять свого доказового підтвердження є і доводи апеляційної скарги захисника про те, що пред?явлення особи для впізнання здійснено з порушенням положень ст.228 КПК України. Наведене спростовується тим, що кримінальний процесуальний закон не містить вказівки на обов?язкову участь захисника під час проведення такої слідчої (розшукової) дії як пред?явлення особи для впізнання. А тому, за відсутності відповідного клопотання від ОСОБА_5 про залучення йому адвоката для проведення слідчої дії, доводи в цій частині колегія суддів вважає надуманими.
Таким чином, попри наведені в апеляційних скаргах сторони захисту доводи, судом першої інстанції повністю виконані вимоги ч.1 ст.94 КПК України і здійснена ним оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, відповідно до вимог закону, при цьому кожен доказ оцінений з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Колегія суддів вважає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку і обґрунтовано визнав доведеним у поза розумний сумнів вину ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
До того ж, перевіряючи доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів також звернула увагу на слідуючому.

Як слідує із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при визначенні міри покарання ОСОБА_5 врахувавступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу винного, існування обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та відсутність пом?якшуючих покарання обставин.
Зокрема, на переконання апеляційного суду, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний злочин проти життя та здоров?я людини, вину у скоєному в повній мірі не визнав, заперечуючи встановлені судом фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи і які судом оцінені як система захисту, спрямовану на пом?якшення відповідальності за вчинений тяжкий злочин, вказані злочинні дії обвинуваченим було вчинено в стані алкогольного сп?яніння, а також беручи до уваги, що ОСОБА_5 не працевлаштований, не має постійного доходу, раніше неодноразово судимий і при цьому на шлях виправлення не стає, належних висновків для себе не робить та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про схильність обвинуваченого до злочинного способу життя, то покарання у виді восьми років позбавлення волі, яке з огляду на розмір санкції ч.2 ст.121 КК України є наближеним до мінімальної межі, колегія суддів вважає справедливим, співрозмірним тяжкості вчиненого правопорушення та достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів у майбутньому.

Відтак, оскільки порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині колегією суддів не виявлено, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України знаходить своє підтвердження сукупністю вищенаведених доказів, а призначене ОСОБА_5 покарання за своїм розміром відповідає принципу індивідуалізації покарання та в цілому положенням ст.ст. 50, 65 КК України, то підстави для скасування оскаржуваного вироку, як про те просять апелянти, відсутні.

Разом з вказаним колегія суддів вважає за необхідне зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 в строк відбування покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015).
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду міста Києва від 25.03.2019 щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК України ? залишити без змін.
Відповідно до вимог Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 та ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув?язнення в строк покарання із розрахунку день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі з 13.01.2016 по день набрання вироком законної сили.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №756/4172/16-к
Апеляційне провадження № 11-кп/824/1859/2019
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_43
Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1