Справа № 307/2343/14-к
Провадження №1-кс/307/330/14
У Х В А Л А

13 червня 2014 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації ОСОБА_9 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення Тячівського РВ УМВСУ у Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням з старшим прокурором прокуратури Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 від 10 червня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Вказує на те, що 10 червня 2014 року близько 02 години, в смт. Солотвино на території "Солених озер", ОСОБА_5 спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно за попередньою змовою, підійшли до ОСОБА_12 , застосували фізичне насильство до неї і відкрито викрали, цифровий фотоапарат марки "Кенон", ланцюжок сірого кольору із сірою сережкою у вигляді біжутерії, та грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, також застосували фізичне насильство до її знайомих ОСОБА_13 , від якого з застосуванням фізичного насильства відкрито викрали мобільний телефон марки "Самсунг" сірого кольору із аксесуаром з сірим хрестиком, у якому були сім картки оператора "Київстар" і "Лайф", грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень та ОСОБА_14 , від якої з застосуванням фізичного насильства відкрито викрали мобільний телефон марки "Самсунг" із сім карткою оператора "Київстар", грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень, після чого з місця події втекли в невідомому напрямку. Своїми неправомірними діями останні спричинили матеріальних збитків потерпілим.

Проведеним по справі досудовим розслідуванням та слідчими діями було зібрано достатньо доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного правопорушення.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що даний злочин вони вчинили спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимий.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом заяви ОСОБА_12 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_5 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколами огляду місця події від 10 червня 2014 року.

Зазначені умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

Підставою для внесення даного клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до даної норми закону карається позбавленням волі на строк до 6 років. Окрім того, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не має постійного місця роботи та навчання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом погроз з метою уникнення кримінальної відповідальності; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить вчинення ним кількох правопорушень за короткий період часу.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з обставин викладених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що є достатні підстави щодо підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого тяжкого злочину та клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його законний представник в судовому засіданні просили застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_5 не ухиляється від слідства, і постійно з`являється на всі виклики слідчого.

Представник кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник служби у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації ОСОБА_9 в судовому засіданні просила обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали клопотання, дослідивши матеріали досудового розслідування, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За матеріалами справи підозра ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Вирішуючи питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Наведені у клопотанні доводи про те, що ОСОБА_5 знаходячись на волі може і надалі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, у зв`язку з чим вбачається необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є припущенням органу досудового слідства, які будь-якими фактичними даними не обґрунтовані.

За таких обставин, один лише характер діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , який добровільно з`являється на виклики слідчого, в тому числі і слідчого судді, є неповнолітнім, не може вважатися достатньою підставою для взяття його під варту, та те, що прокурор в судовому засіданні довів лише обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.194 КПК України, вважаю за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, виходжу із того, що згідно матеріалів клопотання та пояснення ОСОБА_5 , він фактично постійно проживає в АДРЕСА_1 .

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-205, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

В клопотанні старшого слідчого слідчого відділення Тячівського РВ УМВСУ у Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, з забороною цілодобово покидати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 13 серпня 2014 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення органом внутрішніх справ.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_5 направити до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1