ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/299/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строку запобіжного заходу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької обл. від 09 серпня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької обл. від 09 серпня 2019 року задоволено клопотання прокурора та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 07 жовтня 2019 р. відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, в підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на строк до двох місяців, мотивуючи тим, що ризики, наявність яких стала підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, продовжують існувати, а тому, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним діянь, для уникнення ризиків, які вказані у клопотанні, просив його задовольнити.

Задовольняючи клопотання прокурора, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що на момент судового розгляду кримінального провадження наявні відповідні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшились та виправдовують подальше тримання особи під вартою, зокрема, наявні ризики переховуватися від суду, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на більш мякий, не повязаний з триманням під вартою.

Мотивує свої доводи тим, що місцевий суд у своїх рішеннях посилається лише на тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, що є порушенням його конституційного права, за відсутності переконливої доказової бази.

Вказує, що прокурором не доведено ризиків, які він наводить у своєму клопотанні про продовження йому строку тримання під вартою, зокрема те, що він буде ухилятись від слідства чи виконання процесуальних дій, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Зазначає, що під час досудового слідства слідчим були допитані всі необхідні свідки та потерпілі, проведені всі необхідні судові експертизи і зібрані всі докази, а обвинувальний акт направлений до суду.

Окрім того, обвинувачений вказав, що за своїм станом здоровя не може перебувати під вартою, про що свідчить долучена до його апеляційної скарги виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів обвинуваченого, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо стану здоровя, який через перебування його під вартою, за його словами, постійно погіршується, в тому числі внаслідок відсутності належного лікування у слідчому ізоляторі, колегія суддів зазначає таке.

П.3) ч.1 ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом дотримано вимог кримінального процесуального законодавства при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, в тому числі з огляду на його стан здоровя.

У долученій до скарги виписці, про яку зазначено вище, вказано, що основний діагноз обвинуваченого післятравматичний грудний остеохондроз в стадії ремісії. Проведено рекомендоване лікування в умовах медичної частини частково лікарськими засобами за рахунок держбюджету. Рекомендовано: нагляд невролога та виконання рекомендацій лікарів.

Таким чином, згідно матеріалів, долучених до апеляційної скарги, апелянту надається відповідне медичне лікування. У медичній виписці вказані ліки, які були приписані йому, та до яких ОСОБА_7 має вільний доступ, отримує адекватне лікування протягом тримання його під вартою в СІЗО. Доводи обвинуваченого у цьому відношенні необґрунтовані.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької обл. від 09 серпня 2019 р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 жовтня 2019 р. залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи