Справа № 296/4644/19
УХВАЛА
Іменем України

23 травня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю представника заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання ТОВ «Автотранзит» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000231 від 16.03.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року директор ТОВ «Автотранзит» ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2019 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: тягач марки «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , у складі напівпричіпа марки Schwarzmuller, н.з. НОМЕР_2 , вилучений в ході огляду місця події 16.03.2019 року та тимчасово позбавлено власника та користувачів відчужувати та використовувати вказане майно. Посилаючись на те, що він є володільцем вказаного тягача та використовує його для перевезення вантажів, який є єдиним способом отримання прибутку, а його простій заподіює підприємству збитки у вигляді неотриманої вигоди, штрафні санкції від замовника та власника, щодо несвоєчасного його доставлення за умовами договору, а тому просив скасувати арешт майна.

В судовому засіданні заявник доповнив вимоги клопотання та просив також скасувати арешт накладений на ключі запалення від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні зазначили, що всі необхідні слідчі дії з тягачем проведені, а тому покладалися на розсуд суду при вирішенні питання про скасування арешту майна.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2019 року накладено арешт на тягач марки «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , у складі напівпричіпа марки Schwarzuller, н.з. НОМЕР_2 , вилучений в ході огляду місця події 16.03.2019 року та тимчасово позбавлено власника та користувачів відчужувати та використовувати вказане майно.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що арешт майна може застосовуватися як із застосуванням заборони розпорядження майном, та заборони його користуванням, або без застосування таких заборон.

У відповідності до ст. 174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано, якщо підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, може бути застосоване лише у випадках, коли її незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Так, прокурор в судовому засіданні вказував, що у кримінальному провадженні всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження з вказаним тягачем проведені, а інших обставин, які перешкоджають кримінальному провадженню та які виправдовували б подальше обмеження права ОСОБА_3 користування майном, слідчим не наведено.

У відповідності до ст.173 ч.2 п.5 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (зокрема, арешту на майно) не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на викладене, враховуючи, що усі необхідні слідчі дії з використанням тягача в складі напівпричіпа вже завершені, протягом тривалого часу перебувають на зберігальному майданчику органу досудового розслідування, що позбавляє власника ОСОБА_3 можливості його користування в підприємницькій діяльності, слідчий суддя вважає невиправданим подальше обмеження прав користування власника, а тому вважає за необхідне скасувати арешт в частині заборони користування тягачем у складі напівпричіпа, без зняття заборони розпорядження (відчуження) автомобіля.

Керуючись статтями 170, 171 -173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Частково скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 29.03.2019 року, в частині заборони користування тягачем марки «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , у складі напівпричіпа марки Schwarzmuller, н.з. НОМЕР_2 , ключами запалення від даного автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів, що належать ТОВ «Автотранзит», залишивши арешт в частині заборони розпорядження (відчуження) тягачем та напівпричепом.

Повернути ТОВ «Автотранзит» тягач марки «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , у складі напівпричіпа марки Schwarzmuller, н.з. НОМЕР_2 , ключі запалення від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1