Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/352/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 152 ч.2-4 (117 ч.2-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2019 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22 лютого 2019 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2019 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення, не працевлаштований, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, таким чином своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду як незаконну та необґрунтовану, постановити нову про задоволення його клопотання, вказуючи на те, що він щиро розкаявся, став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення, а існування догани, на його думку, не є підставою для відмови у його клопотання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений 26 грудня 2013 року вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.4 ст.152, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2014 року вирок Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року змінено, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.15, ч.4 ст.152, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.
За даними адміністрації колонії ОСОБА_7 відповідно до Закону України « Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» від 26 листопада 2015 року, в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме 01 рік 07 місяців 17 днів.
Відповідно до наданої з виправної колонії характеристики, ОСОБА_7 за час перебування в Дніпровській установі виконання покарань (№4) та в ДУ «Петрівській виправній колонії (№49) допустив 2 порушення встановленого режиму утримання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення та начальника установи, заохочувався шість разів правами начальника відділення, характеризується посередньо, не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, участь в організації виховних заходів не бере, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою.

Разом з цим, з характеристики вбачається, що комісія Петрівської ВК ( № 49) по розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м яким, згідно ст..82 КК України відмовила засудженому ОСОБА_7 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким (протокол № 10 від 24.04.2018 року), а також відмовила в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 6 від 26.03.2019 року).

Крім того, як вбачається із матеріалів провадження засуджений ОСОБА_7 систематично вчиняв тяжкі та особливо тяжкі злочини, за які був засуджений до реального покарання у виді позбавлення волі, 25.06.2012 року будучи звільненим умовно-достроково(постанова Жовтоводського міського суду від 20.06.2011 року, не відбутий строк 2 роки 11 місяців), знову вчинив злочин середньої тяжкості та особливо тяжкий злочин.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів своє виправлення, на шлях виправлення не став, будучи раніше неодноразово судимим, вчинив умисний особливо тяжкий злочин, а тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно - достроково.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженому ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваній ОСОБА_7 ухвалі.

Будь-яких процесуальних порушень, неповноту у з`ясуванні обставин даної справи, про які зазначає засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції - відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2019 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4