В И Р О К
Іменем України

22.05.2019 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер 448/1444/18
провадження № 1-кп/448/41/19
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000500 від 12.08.2018 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хідновичі Мостиського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
його захисник ОСОБА_5
та потерпіла ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 10.08.2018 року близько 20:20 год., в приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час сімейної сварки, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку плечового поясу лівої половини грудної клітки ОСОБА_6 , хапав за плечі, шию, стискав за руку, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 забійну гематому лівої половини грудної клітки, множинні забійні гематоми обох верхніх кінцівок, що згідно висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину не визнав та заперечив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 10.08.2018 року, у вечірній час прийшов додому. В подальшому пішов митись до ванної кімнати. Згодом почув, що потерпіла «гримнула» дверми. Він вийшов із ванної кімнати та запитав її, чому така галасує, на що вона почала кричати в його сторону і накивуватись на нього (обвинуваченого). Зазначив, що жодних ударів він потерпілій не завдавав, в тому числі в область грудей, а лише захищався від її ударів. Окрім цього вказував, що за руку хапав потерпілу, оскільки у такій вона тримала ножа та мала намір завдати йому удар таким. Через деякий час конфлікт закінчився та він пішов з квартири. Будучи на вулиці, він бачив як потерпіла з балкону квартири викидала його речі. Більше нічого з даного приводу вказати не може.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винність доводиться такими доказами по справі:

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні показала, що 10.08.2018 року близько 20:00 год. прийшла додому. Згодом додому прийшов і обвинувачений, котрий почав її ображати нецензурними словами, шарпав за руку, шию, завдавав удари по нозі, виганяв з дому із дітьми. Вказувала, що даний конфлікт відбувався в присутності старшої дитини. Зазначила, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого зазнала множинні травми в область шиї, рук, а також грудей. Покликалась на те, що ініціатором конфлікту був обвинувачений. Вказувала, що речі викидала, оскільки була сильно знервована тим, що обвинувачений її побив.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , батька потерпілої, який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні та пояснив, що зі слів дочки, потерпілої ОСОБА_6 йому стало відомо, що 10.08.2018 року, у вечірній час, між його дочкою та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого обвинувачений ОСОБА_3 завдав його дочці множинних тілесних ушкоджень. Вказував, що наступного дня дочка потерпіла ОСОБА_6 мала на тілі безліч синців.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_8 , матері потерпілої, котра в судовому засіданні підтвердила наведені ОСОБА_7 , її чоловіком, обставини побиття обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілої ОСОБА_6 10.08.2018 року близько 20:20 год. у квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка була безпосередньо допитана в судовому засіданні та пояснила, що проживає по сусідству із ОСОБА_10 . Так, 10.08.2018 року, у вечірній час, точної години не пригадує, потерпіла ОСОБА_6 з дітьми перебувала у квартирі. Про те, що потерпіла була у квартирі їй відомо, оскільки незадовго до того таку бачила на сходовій клітці. Згодом, у квартиру прийшов обвинувачений ОСОБА_3 , оскільки було відчутно крики та сварки через стіни квартири, і прохання потерпілої до обвинуваченого, щоб той її не бив.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні та показав, що працює з батьком потерпілої. Так, 10.08.2018 року, у вечірній час, до нього зателефонувала потерпіла, щоб він забрав таку з додому. В подальшому він подався до м.Мостиськ. Зайшовши до квартири, що по АДРЕСА_2 , побачив потерпілу ОСОБА_6 в синцях. Зазначив, що синці у потерпілої були на ногах, шиї, передпліччі, руках, в області грудей. На його питання, хто побив таку, остання відповіла, що обвинувачений ОСОБА_3 . В подальшому потерпіла зібрала свої речі, та вони подались спочатку у лікарню, а вже після медичного закладу поїхали в поліцію писати заяву про її побиття обвинуваченим ОСОБА_3 .

Судом детально, повно та всебічно досліджено всі докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту, зокрема:

- витяг з кримінального провадження за №0000500 від 12.08.2018 року, з якого відомо, що 10.08.2018 року близько 20:20 год. ОСОБА_3 під час сімейної сварки побив свою дружину ОСОБА_6 ;

- заяву ОСОБА_6 від 11.08.2018 року, з якої відомо, що остання просить прийняти міри до свого чоловіка ОСОБА_3 , котрий 10.08.2018 року близько 20:21 год. знаходячись за місцем свого проживання наніс такій тілесні ушкодження;

- висновок експерта за №188/2018 від 21.08.2018 року, з якого вбачається, що при судово-медичному огляді гр. ОСОБА_6 , 1992р.н., виявлено дві пігментовані плями на боковій поверхні шиї праворуч та в ділянці лівої ключиці ймовірно сліди від загоєних саден. Згідно наданого Витягу, 10.08.2018 року у Мостиську КЦРЛ, ОСОБА_6 , був встановлений діагноз: «Забійна гематома лівої половини грудної клітки. Множинні забійні гематоми обох в/кінцівок». Зазначені ушкодження утворились внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів) у термін, що не суперечить зазначеною потерпілою особою, у відповідності до п.2.3.1 б): «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.», відноситься до легкого тілесного ушкодження;

- дані протоколу одночасного допиту осіб від 27.08.2018 року;

- дані протоколу проведення слідчого експерименту від 29.08.2018 року та фототаблиці до вказаного протоколу;

- висновок експерта за №214/2018 від 07.09.2018 року, з якого відомо, що при обстеженні ОСОБА_6 , лікаремсудовомедичним експертом, згідно з висновком експерта №188/2018 було встановлено: «дві пігментовані плями на боковій поверхні шиї праворуч та в ділянці лівої ключиці ймовірно сліди від загоєних саден». Вказані ушкодження (садна) утворились від дотичної дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, за механізмом ковзання-тертя. Локалізація і характер означених ушкоджень, відповідають показанням, викладеним потерпілою в представлених матеріалах, зокрема вони могли утворитись від дії кінчиків пальців рук людини.

При зверненні 10.08.2018 року у Мостиську КЦРЛ ОСОБА_6 при огляді лікарем у неї було встановлено: «В ділянці плечового поясу лівої половини грудної клітки, наявні масивні забійні гематоми. В ділянці обох в/кінцівок наявні множинні садна та забійні гематоми. Вказані ушкодження не виключено виникли за рахунок ударних дій тупих предметів, в тому числі за механізмом дії внаслідок ковзання-тертя і стискання тупим предметом. Недостатньо інформативний опис «ушкоджень» в медичній документації не дає можливостей категорично висловитись про індивідуальні особливості контактуючої поверхні тупих предметів. Однак, не виключається їх виникнення за обставин викладених ОСОБА_6 і ОСОБА_3 в наданих матеріалах.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження доказами та даючи їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною першою статті 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Під час розгляду справи у суді сторона захисту не була позбавлена можливості подавати докази на захист обвинуваченого ОСОБА_3 , проте не скористався своїм правом.

При цьому суд вказує, що винність ОСОБА_3 , за ч.1 ст.125 КК України підтверджується обсягом досліджених в судовому засіданні доказів, які підтверджують винність обвинуваченого у скоєному та не викликають у суду сумнівів. Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення ОСОБА_3 , під час судового розгляду суду не надано.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_3 , про те, що він не завдавав тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , а лише захищався від протиправних дій останньої, то суд не приймає такі до уваги, оскільки вони повністю спростовуються як показаннями самої потерпілої, так і показами свідків, не довіряти яким у суду немає підстав і котрі є логічними, послідовними та переплітаються між собою та з висновками судово-медичних експертів, відтворюючи реальну картину подій, що мала місце між потерпілою ОСОБА_12 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

Таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб захисту і намір уникнути відповідальності за вчинене.

Згідно з п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи вищеописані досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд визнає їх належними і допустимими доказами, оскільки такі докази знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення злочину та винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинної дії.

Суд знаходить доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_12 легкого тілесного ушкодження, а також переконаний у правильності юридичної кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив злочин, котрий згідно ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, що такий вперше притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, є особою молодого віку, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання, його поведінку до, під час та після вчинення злочину, а також думку потерпілої, котра просила призначити найсуворішу міру покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки обвинувачений за скоєне не вибачився та не відшкодував завданої їй шкоди.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді штрафу.

Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Зобов`язати ОСОБА_3 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання чинності цим вироком та повідомити про сплату штрафу Мостиський районний суд Львівської області, шляхом надання документу про сплату штрафу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , не застосовувався та такий не застосовувати до набранням вироку законної сили.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1