Справа № 629/2931/19
Номер провадження 1-кп/629/398/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Смирнівка Лозівського району Харківської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, працюючої начальником комунального підприємства «Зоря», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться дане кримінальне провадження.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність до вимог КПК України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у формулюванні, обвинувачення, орган досудового розслідування не конкретизував форму вини, з якою вчинено злочин, не вказав мотив і мету вчинення кримінального правопорушення. В обвинувальному акті взагалі не вказано, які саме службові обов`язки ОСОБА_5 неналежно виконала через несумлінне ставлення до них. Вказівка у формулюванні обвинувачення про те, що начальник КП «Зоря» ОСОБА_5 діючи від імені вказаного підприємства, уклала договір постачання №2112/17-2 з ТОВ «Техносервіспромгруп» про продаж відсіву порожніх порід, а потім відвантажила та продала їх у період з 22.05.2018 року по 22.10.2018 року загальною кількістю 15 680 кубічних метрів за ціною 25 гривень за 1 кубічний метр на загальну суму 392 200 гривень, - може свідчити про умисність дій обвинуваченої. Проте, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані зач.2 ст.367 КК України, як службова недбалість, яка вчиняється з необережності. Наявність зазначених протиріч в обвинувальному акті свідчить про неконкретність обвинувачення, що порушує права на захист ОСОБА_5 , яка має право знати в чому вона обвинувачується. А неконкретність та незрозумілість обвинувачення - є порушенням підпункту «а» п. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Також, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин та формулюванні обвинувачення міститься посилання на здобуті докази - висновок судово- економічної експертизи №5152/7400 від 10.04.2019 року; довідку-розрахунок завданої матеріальної шкоди КП «Зоря» від 18.02.2019 року тощо, що є неприпустимим згідно вимог до обвинувального акту і протирічить положенням статті 291 КПК України, а тому обвинувальний акт відповідно до вимог 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачена підтримала клопотання захисника та просила повернути обвинувальний акт прокурору.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника та зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підстави для його повернення відсутні. Показав, що в клопотанні не вказано конкретних підстав щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК. Згідно з ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить передбачений нею вичерпний перелік і всі обставини. Посилання захисника обвинуваченої, які містяться в клопотанні про повернення обвинувального акту, мають вирішуватися під час судового розгляду. Щодо посилань захисника обвинуваченого про не зазначення в обвинувальному акті мотиву і мети вчиненого кримінального правопорушення, то ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КПК України, яке є необережним злочином, отже не може містити мотив і мету, що притаманне умисному злочину. Посилання захисника обвинуваченої на зазначення в обвинувальному акті доказів, довідку-розрахунок, тощо, що це порушує змагальність процесу, вважає надуманим, оскільки прокурором в обвинувальному акті вказуються обставини, що вважаються встановленими і зазначення певних доказів розширює права обвинуваченої на захист, оскільки вона вже знає від яких доказів їй доведеться захищатися. Крім того, зазначив, що обвинувальний акт не містить будь яких посилань на умисність злочину. Представник потерпілого просила задовольнити клопотання про повернення обвинувального акту.
Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.
У відповідності до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно з положеннями ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, відповідно до приписів п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Відповідно до припису п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт(підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування та засвідчується його завершення), який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Відповідно до приписів п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в справах Амаркян проти Росії(рішення від 09.10.2008 р.) та в справах Камінські проти Австрії (рішення від 19.12.1989 р.); Ліатточі проти Італії(25.07.2000 р.); Пелісьє та Сассі проти Франції(25.03.1999 р.) зазначив, що п.п. а п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи бути негайно і детально проінформованою зрозумілою мовою про характер і причини висунутого обвинувачення. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення є передумовою реалізації права обвинуваченого на захист, гарантованого п.3 ст. 6 Конвенції, Конституцією України та КПК України.
В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК України), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК) (Постанова Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5-328кс16).
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001189 від 23.06.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом ч.2 ст. 291 КПК України всі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду у даному кримінальному провадженні, зазначені у його тексті прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення. У реєстрі матеріалів до обвинувального акту прокурором викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні. Додано розписки про отримання обвинуваченою та її захисником копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, судом не встановлено допущення органом досудового розслідування порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду обвинувального акта, який відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками.
Фактичні обставини, а також формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті так, як були встановлені під час досудового розслідування.
Доводи сторони захисту, викладені в клопотанні, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, та підлягають з`ясуванню під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті, в ході якого обставини, які мають значення для кримінального провадження підлягають перевірці та оцінці.
За таких обставин, підстави для повернення обвинувального акта відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1