Справа180/2078/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000504 від 06.07.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має середню технічну освіту, працює на посаді механіка у ФОП ОСОБА_8 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2017 року, приблизно о 17-30 год., обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автобусам марки «Богдан А-069.21», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині вулиці Лермонтова в місті Марганці Дніпропетровської області зі сторони вулиці Паркової в бік вулиці Центральної, не вжив заходів належної уваги та обережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, всупереч вимогам п. п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, в районі будинку № 19 по вул. Лермонтова в м. Марганці здійснив наїзд на автомобіль марки «ВАЗ 21099», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , що був припаркований біля правого краю проїзної частини вул. Лермонтова з увімкненою аварійною сигналізацією, поруч з яким з правої передньої сторони лівим боком до автомобіля стояла ОСОБА_9 , внаслідок чого автомобіль марки «ВАЗ 21099» у некерованому стані змістився вперед та правою передньою стороною наїхав на ОСОБА_10 , які внаслідок удару відкинуло на узбіччя дороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани обличчя, відкритого 111 б осколкового перелому великогомілкової і малогомілкової кісток лівої гомілки в нижній третині, рани на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині, що у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, вказані вище та пояснив, що дійсно став винуватцем ДТП, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, які ним не оспорюються. Просить про застосування до нього акту амністіі від 2016 року, оскільки має на утриманні неповнолітню доньку.

В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, за згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджує докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким в судовому засіданні не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, тому що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він необережно вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, працює, одружений, має на утриманні малолітню доньку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувченого, являється щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувченого, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у виді позбавлення волі. Але, враховуючи те, що обвинувачений працює, раніше не судимий, визнав свою вину та щиро розкаявся, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із застосуванням ст. 76 КК України. Крім того, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки він має малолітню дитину, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановлює обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIІI. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 13 названого Закону).
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, які визанні винними у вчиненні умисних злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та особи, визанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 ЗУ «Про амністію 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 373 та 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Звільнити повністю від відбування покарання ОСОБА_4 на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 790,96 грн. процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Речові докази, що передані на зберігання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , залишити останнім.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України

Суддя: ОСОБА_1