Дата документу 06.06.2019 Справа № 554/1559/19
Єдиний унікальний номер 554/1559/19
Провадження №1-кс/554/7365/2019
У Х В А Л А
Іменем України
06 червня 2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомайський Оренбуржської обл. РРФСР, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , начальника штабу першого заступника командира військової частини, у військовому званні «майора», маючого на утриманні двох малолітніх дітей зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
20.05.2019 року слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, із матеріалів якого убачається, що слідчими Територіального управління ДБР, розташованому у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 02 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється військовою прокуратурою Харківського гарнізону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що майор ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, на посаді начальника штабу першого заступника командира військової частини у військовій частині НОМЕР_1 , діючи в умовах особливого періоду, приблизно о 19 годинні 00 хвилин 29 грудня 2018 року, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов до приміщення службового кабінету відділення кадрів та стройової частини вказаної військової частини. В цей же час, у вказаному кабінеті знаходився старший помічник начальника штабу з кадрів і стройової частини військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_7 разом з іншим військовослужбовцем старшим солдатом ОСОБА_8 .

В подальшому, майор ОСОБА_4 знаходячись вже в приміщенні зазначеного вище кабінету, з надуманих підстав пред`явив старшому лейтенанту ОСОБА_7 необґрунтовані претензії з приводу неналежного виконання останнім обов`язків військової служби, а саме те, що старший лейтенант ОСОБА_7 не відреагував на його зауваження щодо повноти заповнення кадрової документації військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Розгнівавшись, майор ОСОБА_4 маючи на меті провчити старшого лейтенанта ОСОБА_7 за неналежне виконання останнім власних службових обов`язків, в супереч вимог ст. 28 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 32, 58, 59, 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також прагнучи продемонструвати останньому свою уявну перевагу над ним та фізичну силу, намагаючись підкорити останнього своїй волі, підняти свій авторитет у військовому колективі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в присутності старшого солдата ОСОБА_8 вирішив застосувати до старшого лейтенанта ОСОБА_7 фізичне насильство,нанісши долонями двох рук 3-4 удари в область вух та скроні голови останнього та 1 удар коліном в область носу та лоба. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу майор ОСОБА_4 потягнув старшого лейтенанта ОСОБА_7 до кімнати командирів підрозділів військової частини НОМЕР_1 , де наніс йому додатково 6-7 ударів в область скроні і вух та 2-3 удари коліном ноги в область лоба та носа, продовжуючи застосування насильства до старшого лейтенанта ОСОБА_7 , майор ОСОБА_9 наніс удари долонями рук в область скроні та вух загальною кількістю 5-6 ударів. Одночасно, старший лейтенант ОСОБА_7 намагаючись захиститись від подальших ударів, сів на підлогу та обома руками закривив своє обличчя, однак майор ОСОБА_4 додатково наніс ще близько 10 ударів двома ногами в область ніг старшого лейтенанта ОСОБА_7 та 1 удар ногою в область лівої руки.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, майор ОСОБА_4 перетягнув старшого лейтенанта ОСОБА_7 до кабінету відділення кадрів та стройової частини, де наніс йому ще 5-6 ударів в область скроні і вух та 1 удар коліном ноги в область лоба та носа, від чого старший лейтенант ОСОБА_7 впав на підлогу та присів на ноги опираючись спиною до стінки, з метою захисту старший лейтенант ОСОБА_7 закрив обличчя руками, проте майор ОСОБА_4 продовжував застосовувати насилля до лейтенанта ОСОБА_7 яке виражалося в спричиненні ударів зверху кулаком правої руки по голові загальною кількістю 6 ударів. В результаті зазначених дій майора ОСОБА_4 , старший лейтенант ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді садни та гематоми, які згідно висновку експерта №12-14-27-Ч/19 від 10 квітня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень та тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під м`які оболонки мозку та забій головного мозку легкого ступеню, які згідно висновку експерта №12-14-27-Ч/19 від 10 квітня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я.

16 квітня 2019 року за викладених вище обставин прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , майора ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановленні наступні данні підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та наданими слідчому суді доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02 січня 2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02 січня 2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17 січня 2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21 січня 2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 16 лютого 2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 16 лютого 2019 року, висновок судово-медичної експертизи №12-14-27-Ч/19 від 10 квітня 2019 року, та іншими доказами в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій передбачених п.п.1-5ч.1ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваному буде обрано інший винятковий запобіжний захід.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також, те що після вчинення кримінального правопорушення добровільно не звернувся до правоохоронних органів, є достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, маючи всі необхідні засоби та можливості, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про виклик до прокурора, у встановлені строки не з`являвся, поважність причин неявки не повідомляв, тим самим почав переховуватися від органів досудового розслідування.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Разом з цим, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе, у тому числі шляхом залякування,незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки будучи начальником штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до положень ст. 68Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Україниє прямим начальником для свідків та потерпілого. І хоча в ході досудового розслідування вказані свідки були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

Також, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи вищевикладене, запобігти настанню зазначених ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 має можливість ухилятись від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження.

Відтак у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, за яке передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини, вказують на наявність підстав для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Ці обставини також обґрунтовуються вагомістю наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що йому загрожує, можливістю переховуватись від органів досудового слідства, а також незаконно впливати на учасників кримінального провадження, слід прийти до висновку про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім зазначеного вище запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний з клопотанням не погодився.

Захисник з клопотанням не погодився.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 131-132 КПК України встановлено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Аналізуючи пояснення прокурора щодо наявних ризиків, долучені до клопотання матеріали, суд не вдаючись до оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя констатує, що під час розгляду клопотання прокурор, не довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України та не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку, що твердження прокурора про існування цих ризиків є непідтвердженими та передчасними, також такими, що ґрунтуються в своїй переважній більшості на припущеннях.

Відповідно до п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Стороною обвинувачення не доведено всіх зазначених в клопотанні ризиків, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України, а також із врахуванням того, що запобігти навіть не доведеним слідчим та прокурором ризикам можливо покладенням судом на підозрюваного певних обов`язків, визначених ч.5 ст. 195 КПК України, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 179 КПК України не застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід тримання під вартою, як винятковий запобіжний захід є необґрунтований, але вбачаючи наявність вчинення злочину, наявність суспільного резонансу, суддя вважає за можливе обрати більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, що на думку суду забезпечить його належну поведінку та попередить його спроби вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов"язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну, утриматися від спілкування з свідками кримінального провадження, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора і в їх присутності.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Під час розгляду клопотання, з матеріалів клопотання, пояснень прокурора, слідчим суддею не встановлено таких обставин, що ОСОБА_4 переховувався від слідства, перешкоджав кримінальному провадженню.

З огляду на наведене вище слідчим суддею встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є занадто суворим в даному конкретному випадку. Крім того, органом досудового розслідування під час розгляду клопотання не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе виправдати потреби досудового розслідування кримінального провадження.

Разом із тим, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, особу підозрюваного, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що так як ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому з метою попередження можливого його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, до останнього слід застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України

Керуючись ст. 181,183, 193,196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

У обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням вимог ст. 194 КПК України поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну, утриматися від спілкування з свідками кримінального провадження, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора і в їх присутності.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Запобіжний захід діє до 10 год. 37 хв. 15 червня 2019 року.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1