В И Р О К
іменем України
Справа № 126/936/19

Провадження № 1-кп/126/265/2019

"17" жовтня 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №0000150 від 03.04.2019 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, відносно якої 02.12.2016 до Бершадського районного суду Вінницької області направлено обвинувальний акт за ч.1 ст. 185 КК України, який на даний час перебуває на розгляді; 28.02.2017 до Бершадського районного суду Вінницької області направлено обвинувальний акт за ч.2 ст. 190 КК України, який на даний час перебуває на розгляді; 12.05.2017 до Бершадського районного суду Вінницької області направлено обвинувальний акт за ч.3 ст. 186 КК України, який на даний час перебуває на розгляді,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
01 квітня 2019 року близько 12:00 год, ОСОБА_4 , з метою викрадення чужого майна, прийшла до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , оскільки знала, що остання протягом дня буде відсутня вдома. Зайшовши через отвір в сітчастому паркані на подвір`я вказаного домогосподарства, ОСОБА_4 , через незачинені двері житлового будинку проникла всередину, де пройшовши в спальню кімнату, умисно, з корисливих спонукань, таємно викрала належні ОСОБА_6 кошти на суму 2400 (дві тисячі чотириста) грн., які знаходилися в гаманці під подушкою на ліжку. Викрадені кошти ОСОБА_4 витратила на власні потреби, придбавши собі мобільний телефон марки «S-TELL», моделі С552, картку пам`яті «АDАТА» на 4 Gb та поповнивши мобільний рахунок на телефон.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинила майнову шкоду ОСОБА_6 на суму 2400 гривень.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло, вчинене повторно.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнала повністю та надала покази, якими підтвердила обставини скоєння злочину.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння нею змісту обставин злочину, добровільності та істинності її позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні злочину.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що нею вчинено тяжкий злочин, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує, що вона повністю визнала свою вину, щиро розкаюється та добровільно відшкодувала завданий збиток.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

Ч.1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_4 та думку органу пробації стосовно визначення міри покарання.

Судом також враховано що обвинувачена негативно характеризується по місцю проживання, в лікаря нарколога на обліку не перебуває. Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта №128 від 15.04.2019 року - ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, страждала на вроджене недоумство у вигляді легкої розумової відсталості з поведінковим порушенням нез`ясованого генезу; в період часу до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_4 не могла повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, підпадає під ст. 20 КК України; в теперішній час не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, однак не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а потребує нагляду за місцем її подальшого перебування.

Ст. 20 КК України визначає, що підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Виходячи з вищенаведеного, ураховуючи, що згідно висновку експерта ОСОБА_4 не потребує примусових заходів медичного характеру, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нею нових злочинів буде обрання їй покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, тому слід призначити їй покарання у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Дана міра покарання на думку суду відповідає принципу індивідуалізації покарань та відповідає його меті.

Речові докази та процесуальні витрати у даній справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки із покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1