Дата документу 02.09.2019 Справа № 331/141/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/141/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1227/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 19 січня 2007 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

2) 11 квітня 2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

3) 4 лютого 2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 21 лютого 2012 року по відбуттю строку покарання;

4) 24 листопада 2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2017 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 17 січня 2019 року.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСББ «Фортечна-5» матеріальну шкоду в розмірі 465 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ТОВ «Український рітейл» матеріальну шкоду в розмірі 695 грн. 48 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь ОСББ «Запорізька 4-а» матеріальну шкоду в розмірі 1200 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Вирок суду у відношенні ОСОБА_9 ніким не оскаржений.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

8 грудня 2018 року, в період часу з 14 год. 00 хв. до 14 год. 20 хв., ОСОБА_11 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної фізичної сили піднявся на перила сходинкового майданчику та, дотягнувшись до стелі, шляхом вільного доступу, роз`єднавши електричні з`єднання та, утримуючи кріплення, таємно викрав одну накладну світлодіодну круглу панель, вартість якої становить 181 гривню, що належать ОСББ «Запорізька 4-а».

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_7 , продовжуючи свій єдиний злочинний намір, спрямований на викрадення майна ОСББ «Запорізька 4-а», діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приблизно в період часу з 14 год. 00 хв. до 14 год. 20 хв., перебуваючи на третьому поверсі другого під`їзду будинку № 4-а по вул. Запорізькій в м. Запоріжжі, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної фізичної сили піднявся на перила сходинкового майданчику та, дотягнувшись до стелі, шляхом вільного доступу, роз`єднавши електричні з`єднання та, утримуючи кріплення, таємно викрав одну накладну світлодіодну круглу панель, вартість якої становить 181 гривню, що належать ОСББ «Запорізька 4-а», а всього майна на загальну суму 362 гривні, чим спричинив ОСББ «Запорізька 4-а» матеріальну шкоду на вищевказану суму. Після цього, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 12 грудня 2018 року, в період часу з 10 години до 11 години, ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з яким заздалегідь домовився про вчинення злочину, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи на четвертому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , будучи впевненими, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, де ОСОБА_9 за допомогою власної фізичної сили підняв ОСОБА_12 до стелі, звідки останній, шляхом вільного доступу, роз`єднавши електричні з`єднання та, утримуючи кріплення, таємно викрали одну накладну світлодіодну круглу панель, вартість якої складає 181 гривню, що належать ОСББ «Запорізька 4-а».

Крім того, продовжуючи єдиний злочинний намір, спрямований на викрадення майна ОСББ «Запорізька 4-а», ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з яким заздалегідь домовився про вчинення злочину, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, приблизно в період часу з 10 години до 11 години, перебуваючи на сходинковому майданчику п`ятого та шостого поверхів першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , будучи впевненими, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, де ОСОБА_9 за допомогою власної фізичної сили підняв ОСОБА_7 до стелі, звідки останній, шляхом вільного доступу, роз`єднавши електричні з`єднання та, утримуючі кріплення, таємно викрали дві накладні світлодіодні круглі панелі, вартість яких становить 362 гривні, що належать ОСББ «Запорізька-4-а».

Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи єдиний злочинний намір, спрямований на викрадення майна ОСББ «Запорізька 4-а» ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з яким заздалегідь домовився про вчинення злочину, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, приблизно в період часу з 10 години до 11 години, перебуваючи на першому поверсі третього під`їзду будинку № 4-а по вул. Запорізькій в м. Запоріжжі, будучи впевненими, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, де ОСОБА_9 за допомогою власної фізичної сили підняв ОСОБА_7 до стелі, звідки останній, шляхом вільного доступу, роз`єднавши електричні з`єднання та, утримуючи кріплення, таємно викрали одну накладну світлодіодну круглу панель, вартість якої становить 181 гривню, що належать ОСББ «Запорізька 4-а», а всього викрали майна на загальну суму 724 гривні, чим спричинили ОСББ «Запорізька 4-а» матеріальну шкоду на вищевказану суму. Після цього, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 зникли з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, яким розпорядились на власний розсуд.

Крім того, 13 грудня 2018 року, приблизно о 9 год. 45 хв., ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні супермаркету «Брусничка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 148, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного супермаркету таємно викрав майно, що належить ТОВ «Український Рітейл», сховавши його під свій одяг, чим спричинив матеріальну шкоду ТОВ «Український Рітейл» на загальну суму 252 грн. 52 коп. Після цього, ОСОБА_9 зник з місця скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 14 грудня 2018 року, приблизно о 8 год. 50 хв., ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні супермаркету «Брусничка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 148, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгових полиць зазначеного супермаркету таємно викрав майно, що належить ТОВ «Український Рітейл», сховавши його під свій одяг, чим спричинив матеріальну шкоду ТОВ «Український Рітейл» на загальну суму 221 грн. 48 коп. Після цього ОСОБА_9 вийшов через касову зону і зник з місця скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 14 грудня 2018 року, приблизно о 10 год. 32 хв., ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні супермаркету «Брусничка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 148, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгових полиць зазначеного супермаркету таємно викрав майно, що належить ТОВ «Український Рітейл», сховавши його під свій одяг, чим спричинив матеріальну шкоду ТОВ «Український Рітейл» на загальну суму 252 грн. 52 коп. Після цього, ОСОБА_9 вийшов через «вхід для покупців» та зник з місця скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 14 грудня 2018 року, приблизно об 11 год. 42 хв., ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні супермаркету «Брусничка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 148, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгових полиць зазначеного супермаркету таємно викрав майно, що належить ТОВ «Український Рітейл», сховавши його під свій одяг, чим спричинив матеріальну шкоду ТОВ «Український Рітейл» на загальну суму 221 грн. 48 коп. Після цього, ОСОБА_9 вийшов через «вхід для покупців» та зник з місця скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 6 січня 2019 року, в період часу з 12 год. 00 хв. до 12 год. 15 хв., ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи на другому поверсі першого під`їзду будинку № 5 по вул. Фортечній в м. Запоріжжі, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної фізичної сили піднявся на перила сходинкового майданчику та, дотягнувшись до стелі, шляхом вільного доступу, роз`єднавши електричні з`єднання та, утримуючи кріплення, таємно викрав одну накладну світлодіодну квадратну панель, вартість якої становить 137 грн. 16 коп.,що належить ОСББ «Фортечна 5».

Крім того, ОСОБА_7 продовжуючи свій єдиний злочинний намір, спрямований на викрадення майна ОСББ «Фортечна 5 , реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, приблизно в період часу з 12 год. 00 хв. до 12 год. 15 хв., перебуваючи на третьому поверсі першого під`їзду будинку № 5 по вул. Фортечній в м. Запоріжжі, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної фізичної сили піднявся на перила сходинкового майданчику та, дотягнувшись до стелі, шляхом вільного доступу, роз`єднавши електричні з`єднання та, утримуючи кріплення, таємно викрав одну накладну світлодіодну квадратну панель, вартість якої становить 137 грн. 16 коп., що належить ОСББ «Фортечна 5».

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи свій єдиний злочинний намір, спрямований на викрадення майна ОСББ «Фортечна 5», реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, приблизно в період часу з 12 год. 00 хв. до 12 год. 20 хв., перебуваючи на п`ятому поверсі першого під`їзду будинку № 5 по вул. Фортечній в м. Запоріжжі, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, аналогічним способом, роз`єднавши електричні з`єднання та, утримуючи кріплення, таємно викрав одну накладну світлодіодну квадратну панель, вартість якої становить 137 грн. 16 коп., яка належать ОСББ «Фортечна 5 , а всього викрав майна на загальну суму 411 грн. 48 коп., чим спричинив ОСББ «Фортечна 5» матеріальну шкоду на вищевказану суму. Після цього, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, однак був зупинений працівниками поліції, які в ході огляду вилучили у останнього три накладні світлодіодні квадратні панелі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, вважає вирок суду необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував наявність у його матері захворювань, а також те, що він є її єдиним годувальником та працював неофіційно.

Просить вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд врахував всі обставини справи та взяв до уваги всі дані про особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення має бути вмотивовано у вироку.

Такий висновок узгоджується з позиціями, висловленими в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17).

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, визнав щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів та наявність наміру відшкодувати завдані ним збитки за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив інкриміновані йому злочини в період іспитового строку, не одружений, дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, стабільного джерела доходу не має, з 9 жовтня 2013 року перебуває на обліку у нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів. Синдром залежності», на обліку у психіатра не перебуває.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів проти власності, раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений не працює, суспільно-корисною працею не займається, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі і підстави як для застосування ст.ст. 69,75 КК України до вказаного покарання, так і пом`якшення йому розміру призначеного покарання, відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання не в максимальних межах санкції, а призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд застосував принцип часткового приєднання невідбутої частину покарання за попереднім вироком, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неналежного врахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, а також даних про особу обвинуваченого, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд врахував вказані обставини при призначенні ОСОБА_7 покарання та прийшов до висновку про можливість призначення йому покарання не в максимальних межах санкції.

Також колегія суддів зазначає, що наявність хворої матері на утриманні не може бути підставою для пом`якшення покарання, оскільки ця обставина не утримала обвинуваченого від вчинення ряду корисливих злочинів середньої тяжкості, до того ж, в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про працевлаштування обвинуваченого, що також не свідчить на користь його доводів про можливість матеріального забезпечення своєї матері.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 травня 2019 року залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 травня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4