Кримінальне провадження № 629/5250/19
Номер провадження 1-кп/629/492/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:
18.09.2019 року, близько 21:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин наніс останньому два удари кулаком правої руки в обличчя, після чого ОСОБА_5 присів та закрив обличчя руками, притиснувши їх до тулуба. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 наніс два удари правою ногою в область тулуба та лівої руки ОСОБА_5 , чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/121-ЛЗ/19 від 04.10.2019 року закритий перелом середньої третини променевої кістки із зміщенням уламків, який відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, місце вчинення злочину покинув.

Прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
У судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, пояснивши, що він дійсно, 18.09.2019 року, близько 21:30 год, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , за вищевказаних обставин, наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , після чого останній присів та закрив обличчя руками, притиснувши їх до тулубу, після чого він наніс ще два удари правою ногою в область тулуба та лівої руки ОСОБА_5 . З правовою кваліфікацією своїх дій за ч.1 ст.122 КК України був згоден, фактичні обставини вчинення злочину не оспорював, щиро каявся, висловлював жаль з приводу вчиненого. Вказав, що приносив вибачення потерпілому, який їй прийняв.
Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, досудової доповіді щодо обвинуваченого.
Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд находить його вину повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений скоїв злочин середнього ступеня тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, не одружений, зі слів перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, має середню спеціальну освіту, не працює, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, проживає за постійним місце проживання, де характеризується формально позитивно.
Згідно досудової доповіді ризики вчинення повторного правопорушення, небезпеки для суспільства, у т.ч. для окремих осіб, оцінюються як середні.
При відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, обставинами, що пом`якшують таке, суд визнає щире каяття у скоєному.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, висновків органу пробації, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, що обвинувачений відверто визнає свою провину, щиро жаліє з приводу вчиненого, засуджує свою поведінку, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд призначає обвинуваченому покарання в межах ч. 1 ст. 122 КК України та доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не убачає.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Витрати на залучення експерта в справі відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на ДВА роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на ОДИН рік
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1