Справа № 639/1215/19
Провадж. № 1-кп/639/308/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/1215/19 (в ЄРДР №0000341 від 20.11.2018 року) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Бородуліха Бородуліхінського району Семипалатинської область, українця, громадянина України, неодруженого, працюючого провідним фахівцем ТОВ «Фірма «Кода», з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 07.06.2018 приблизно о 20 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , де став ініціатором конфлікту з його колишньою співмешканкою ОСОБА_6 .

Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в спальній кімнаті квартири, діючи з мотивів особистої неповаги до колишньої співмешканки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність свого злочинного наміру, використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою, проявляючи агресію, застосовуючи силу, умисно штовхнув обома руками ОСОБА_6 в груди. Від отриманого поштовху остання похитнулася та вдарилася нижньою ділянкою спини об стіну, зазнавши фізичного болю.

Надалі ОСОБА_4 , бажаючи продовжити свої насильницькі дії у відношенні ОСОБА_6 , взяв хокейну ключку, яка знаходилася у тій же кімнаті поряд із ліжком, та, використовуючи її в якості знаряддя злочину, діючи умисно, зі злістю, прицільно наніс «пером» ключки один удар в ділянку тулубу з права, один удар в ділянку лівого стегна і один удар у ділянку лівої сідниці.

Після цього ОСОБА_4 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, припинив побиття ОСОБА_6 та з місця скоєння злочину зник.

В результаті злочинного діяння ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: синці на тулубі, лівій нозі та лівій сідниці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав та пояснив як скоїв його при вищезазначених обставинах, повністю визнав обставини, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувачений зазначив, що з ОСОБА_6 знайомий з 2012 року, певний час вони разом мешкали, адже в них були близькі романтичні стосунки. З 2016 року вказані стосунки були припинені, але він дозволив ОСОБА_6 разом з дітьми проживати у належній йому квартирі АДРЕСА_3 . 07.06.2018 року приблизно о 20:00 годині до зазначеної квартири прийшла ОСОБА_6 та між ними виник конфлікт. Коли агресивно налаштована ОСОБА_6 пішла в його бік, він її відштовхнув. Після цього він взяв хокейну ключку та наніс її «пером» декілька ударів ОСОБА_6 .. При цьому намагався вдарити по стегнах потерпілої. Обвинувачений висловив жаль щодо скоєного та піддав свої дії критичній оцінці.
Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що проживала з обвинуваченим спільно з 2012 року. У травні 2018 року їх стосунки різко погіршились, коли обвинувачений намагався вигнати її з дітьми з квартири, змінивши замки на дверях. З цього часу між ними регулярно виникають конфлікти, обвинувачений кривдить її. 07.06.2018 року у вечорі між ними стався черговий конфлікт, в ході якого вони побилися. Обвинувачений штовхнув її, внаслідок чого вона вдарилась спиною о виступ. В свою чергу, вона вдарила ОСОБА_4 по обличчю, подряпавши його. Після цього обвинувачений взяв хокейну ключку та тричі вдарив нею потерпілу. Вона викликала поліцію. До приїзду поліції ОСОБА_4 покинув квартиру. Свідком її побиття був, зокрема, молодший син ОСОБА_7 ..

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що все почалося після того як ОСОБА_9 вигнав їх з дому. Влітку 2018 року точну дату він не пам`ятає вночі він прокинувся від криків. Спочатку подумав, що кричить старший брат. Пішов на кухню попити води. Тоді він зрозумів, що кричить мати та побачив як батько декілька разів вдарив її хокейною ключкою. Після цього він побіг до себе у кімнату.

Окрім показань допитаних обвинуваченого, потерпілої та малолітнього свідка, вина ОСОБА_4 у вчиненні відповідного кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, під час проведення слідчого експерименту 10.01.2019 р. за участі ОСОБА_6 остання чітко показала механізм та послідовність спричинення їй 07.06.2018 р. тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 з використанням хокейної ключки, який (механізм) узгоджується з показаннями, наданими нею та обвинуваченим під час судового розгляду (к.п. а.с. 37-39)

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 15.02.2019 року №09-52/2019 у громадянки ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: синці на тулубі, лівій нозі та лівій сідниці.

Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення, та могли бути отримані за 1-3 доби до моменту огляду. Цей висновок підтверджується характером ушкоджень, а також стадією і кольором синців.

За ступенем тяжкості: синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2.«Б», 2.3.5.«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Встановити послідовність нанесення тілесних ушкоджень, виходячи із судово-медичних даних не є можливим, так як вищезазначені ушкодження могли буди отримані в короткий проміжок часу між собою.

Покази потерпілої ОСОБА_6 , надані під час проведення слідчого експерименту 10.02.2019 р., в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, в частині терміну й механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень, при заподіяні травматичних впливів у відповідні ділянки.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні та допустимі, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Аналізуючи фактичні дані, встановлені на підставі наведених доказів, зокрема і показань самого обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався; неодружений; офіційно працевлаштований провідним фахівцем ТОВ «Фірма «Кода»; є тимчасово переміщеною особою; має місце реєстрації та постійне місце проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових злочинів, та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому, на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України для даного виду покарання.

Щодо позиції сторони захисту про необхідність звільнення ОСОБА_4 від покарання на підставі ч. 4 ст. 74 КК України, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.
Матеріали справи не містять та судовим розглядом не встановлено наявності передбачених вищезазначеною нормою підстав для висновків про необхідність звільнення обвинуваченого від покарання. Обставини, на які посилається сторона захисту, зокрема, щодо щирого каяття обвинуваченого, його працевлаштування (дані про особу обвинуваченого) враховані судом при визначенні виду та міри покарання, яке має бути призначено ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1