Дата документу 15.08.2019 Справа № 337/1589/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1386/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/1589/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року задоволено клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою.

Продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 вересня 2019 року включно.

Згідно зі змістом судового рішення, ухвалою суду від 16.05.2019 року обвинуваченій ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.07.2019 року.

Прокурор ОСОБА_9 просив суд продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Продовжуючи обвинуваченій запобіжний захід, суд першої інстанції прийшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів зазначає, що ризик спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є сумнівним. Як зазначено в клопотанні про обрання запобіжного заходу, 11 березня 2019 року ОСОБА_8 було оголошено в розшук. В той же час, 18 квітня 2019 року на запрошення співробітників поліції вона самостійно з`явилася до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, де їй було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та повідомлено про день та час розгляду вказаного клопотання слідчим суддею. ОСОБА_8 самостійно з`явилася до суду. Невчасні явки до органів досудового розслідування обґрунтовуються станом здоров`я ОСОБА_8 , яка хворіє на інфекційні захворювання - хронічний гепатит «С» та вірус імунодефіциту - ВІЛ інфекція.

Під час знаходження під вартою ОСОБА_8 захворіла на двобічний ексудативний плеврит, що впливає на стан здоров`я. Відповідно довідки Запорізької міської медичної частини Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Запорізькій області, не є задовільним, а лише близький до задовільного. Вказане є достатньою підставою для висновку щодо суттєвого зниження ризику спробам вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім того, допитаний під час розгляду клопотання ОСОБА_10 , який знаходиться в близьких стосунках з обвинуваченою, має легальні та достатні доходи, висловив готовність надати необхідне забезпечення та утримання обвинуваченої ОСОБА_8 .

Викладені вище обставини є достатнім обґрунтуванням можливості забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню передбачених частиною 1 статті 177 КПК України ризикам, застосувавши більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; обвинувачену та її захисника на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

За змістом ст.199 КПК України, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, та з`ясувати конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченої, вислухана думка прокурора, захисника, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції встановив, що доводи є обґрунтованими, заявлені прокурором у судовому засіданні ризики не зменшились та існують на даний час.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, на яке послався слідчий суддя, Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд першої інстанції перевірив доводи прокурора щодо існування обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися. Такими обставинами обґрунтовано визнано те, що ОСОБА_8 на даний час обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, не з`являлась на виклики суду без поважних причин, перебувала у розшуку, що в свою чергу вказує на наявність ризику переховування від суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.178 КПК України, врахував дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинила новий злочин в період випробувального терміну, встановленого попереднім вироком, вчинення яких стало для неї джерелом для існування, та свідчить про те, що остання може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також судом враховано стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків та наявність постійного місця проживання, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які дають підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що посилання сторони захисту на відсутність заявлених ризиків не відповідає дійсності, оскільки існування цих ризиків перевірялося і під час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, і під час його продовження, які на теперішній час не зменшились і не перестали існувати.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки обвинуваченої, оскільки їх наявність та міцність, а також і дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції захисника, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Посилання захисника про неможливість перебування під вартою через погіршення стану здоров`я, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки будь-який доказів, які б підтвердили, що обвинувачена через хворобу не може триматися під вартою, апеляційному суду не було надано, у тому числі не було надано ніякої довідки медичної комісії про неможливість тримання її під вартою.

Натомість, згідно медичної довідки, наданої Запорізькою міською медичною частиною, ОСОБА_8 перебуває в Запорізькому слідчому ізоляторі, стан її здоров`я близький до задовільного, отримує контрольоване лікування у повному обсязі.

Крім того, на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходяться кримінальні провадження щодо ОСОБА_8 , що також додатково свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що зазначені ризики у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою буде невиправданим і не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку що суд першої інстанції в цілому обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , даних про особу обвинуваченої, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання її під вартою, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою, та продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 вересня 2019 року включно, - залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4