Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1619/19
Провадження № 1-в/553/344/2019
У Х В А Л А
Іменем України

09.08.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, -

В С Т А Н О В И В :
У липні 2019 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення в період часу з 18.09.2015 року по 10.03.2016 року, з 10.03.2016 року по 01.04.2016 року, з 01.04.2016 року по 26.04.2017 року та з 18.03.2019 року по 04.06.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року.

Представник ПВК № 64 в судове засідання не з`явився надавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти часткового задоволення клопотання засудженого з урахуванням раніше проведеного перерахунку призначеного покарання.

При вирішенні клопотання засудженого суд враховує наступне.

В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебувала справа по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та засуджений до покарання у виді 7 років 6 місяця позбавлення волі. Обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду, строк відбування покарання рахувати з 18.09.2015 року.

Засуджений ОСОБА_5 на підставі вироку суду затриманий 18.09.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10.03.2016 року вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2015 року залишено без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок суду відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 10.03.2016 року

На підставі рішення комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Полтавській області № 13 від 30.03.2016 року засуджений ОСОБА_5 направлений для відбування покарання до ДУ "Полтавська виправна колонія № 64".

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.07.2016 року за клопотанням засудженого ОСОБА_5 зараховано в строк покарання, призначеного йому вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років 6 місяця позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 18 вересня 2015 року по 10 березня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.03.2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задоволено, ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10.03.2016 року про повернення апеляційної скарги на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

31.03.2017 року засуджений ОСОБА_5 видув з ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" до ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" для участі у розгляді справи відносно нього судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.03.2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 з доповненнями залишено без задоволення, а вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 18.09.2015 року щодо ОСОБА_5 без змін. На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення у період з 07.06.2014 року по 10.06.2014 року, з 18.09.2015 року по 10.03.2016 року, з 26.04.2017 року по 18.03.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як встановлено в ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, яка діяла до 21 червня 2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
В п. 2 "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26.11.2015 року визначено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (а саме: на 24.12.2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч. 1 цієї статті, а при призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст.72 КК, суд, ураховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України). Згідно із ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.
Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що "проміжний" закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з "наступним" ("наступними") законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння. Варіанти темпоральної дії закону про кримінальну відповідальність у часі законодавець виділяє також і в ст. 5 КК України, що нерозривно пов`язана та застосовується в системному взаємозв`язку зі ст. 4 цього Кодексу залежно від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи.
Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, є "іншим кримінально-правовим наслідком діяння" в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).
Щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність необхідно констатувати, що у будь-якому випадку вона не допускається, якщо закон про кримінальну відповідальність встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи (ч. 2 ст. 5 КК України).
Так само виключається зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі в тій частині, в якій він частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи. У такому разі він має зворотну дію у часі лише в тій частині, в якій пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 3 ст. 5 КК України).
Висновок щодо недопустимості зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, який змінювався кілька разів і встановлював злочинність діяння, посилював кримінальну відповідальність або іншим чином погіршував становище особи, також випливає зі змісту норми ч. 4 ст. 5 КК України.
Вищенаведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), відповідно до яких положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають "інші кримінально-правові наслідки діяння" у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Згідно з абзацом 3 п. 3 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування окремих положень Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26.11.2015 року незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
В ст. 3 вказаного вище Закону визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за злочин вчинений 16.06.2017 року, тобто до 20 червня 2017 року, підлягає застосуванню норма ч. 5 ст. 75 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, яка діяла до 20.06.2017 року. З урахуванням того, що строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_5 з 07.06.2014 року по 10.06.2014 року, з 18.09.2015 року по 10.03.2016 року, з 26.04.2017 року по 18.03.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі вже зарахований в строк покарання ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.03.2019 року, й підстав для повторного перерахунку не вбачається, при цьому, період з 31 березня 2017 року, тобто з часу прибуття до Державної установи "Полтавської установи виконання покарань № 23" згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України на час апеляційного розгляду і до 25.04.2017 року, тобто до дати, яка не врахована Полтавським апеляційним судом, є попереднім ув`язненням, цей період підлягає перерахунку та зарахуванню в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, при цьому періоди з 10.03.2016 року по 30.03.2017 року, з та з 18.03.2019 року по 04.06.2019 року не є попереднім ув`язненням, у зв`язку з чим покарання перерахунку в порядку ч. 5 ст. 72 КК України не підлягає. А тому суд приходить до висновку, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення задовольнити частково.

Зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18.09.2015 року у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 31 березня 2017 року по 25 квітня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1