Провадження №1-кс/369/4346/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2019 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0002395 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2019 року на розгляд слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, яка полягає у неповерненні вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0002395 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Як на підставу звернення зі скаргою, адвокат ОСОБА_3 посилався на ст. 303 КПК України та обґрунтовував її тим, що в провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області, перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0002395 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

08.03.2019 року, ОСОБА_5 , було викликано в приміщення Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, до кабінету слідчого ОСОБА_6 в кабінеті якого був присутній оперуповноважений ОСОБА_7 , працівники служби безпеки АТ «КБ «ПриватБанк», яких ОСОБА_5 раніше бачив, працюючи в ПриватБанк, разом зі слідчим та оперуповноваженим почали вимагати від ОСОБА_5 , грошові кошти, які (як вдалось встановити пізніше) були викрадені з терміналу самообслуговування.
09.03.2019 р. гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приніс до кабінету слідчого, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова 3, каб. 21 отримані у борг кошти, де їх згодом було вилучено:купюру номіналом 50 гривень (одна штука);купюри номіналом 100 гривень (вісімсот сімдесят дев`ять штук);купюри номіналом 200 гривень (чотириста дванадцять штук);купюри номіналом 500 гривень (двісті сімдесят три штуки);двадцять купюр номіналом 100 доларів США.
Тобто, загальна сума тимчасово вилученого майна становить 306 850 (триста шість тисяч вісімсот п`ятдесят) гр. 00 коп. та 2 000 (дві тисячі доларів США), яке знаходиться на відповідальному зберіганні у АТ «КБ «ПриватБанк».
09.03.2019 року винесено постанову про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу, тобто, описане вище майно, що належить гр. ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному 09.03.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002395.
Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. У матеріалах кримінального провадження №0002395 від 09.03.2019 р. такого судового рішення не приймалось. Таким чином, у даному випадку спостерігається бездіяльність слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 з неповернення належного гр. ОСОБА_5 майна. Така бездіяльність слідчого щодо неповернення майна є протиправною та такою, що порушує право власності ОСОБА_5 та вимоги КПК України щодо статусу вилучено під час огляду місця події майна.
Тому адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 просив слідчого суддю задовольнити скаргу, визнати бездіяльність слідчого Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 щодо неповернення тимчасово вилученого майна під час огляду протиправною; зобов`язати слідчого Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 повернути гр. ОСОБА_5 вилучене під час огляду місця події від 09.03.2019 року майно: купюру номіналом 50 гривень (одна штука); купюри номіналом 100 гривень (вісімсот сімдесят дев`ять штук); купюри номіналом 200 гривень (чотириста дванадцять штук); купюри номіналом 500 гривень (двісті сімдесят три штуки); двадцять купюр номіналом 100 доларів США.
У судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисники підтримали вимоги скарги, просили слідчого суддю задовольнити її в повному обсязі.
Слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явився. Про час, день та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та вичерпний перелік кола осіб, які можуть звернутись з такими скаргами до слідчого судді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно частини 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Згідно частини 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу.

При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002395 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25.10.2019 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна.
Відомостей про те, що слідчим розглянуто вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , слідчому судді не надано.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 307 КПК України визначає що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно зобов`язати слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про повернення тимчасового вилученого майна від 25.10.2019 року вих. №25.10/19-2, в порядку статті 220 КПК України.

У зв`язку з цим слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, шляхом зобов`язання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області розглянути вищевказане клопотання з додержанням вимог ст. 220 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.214,218, 303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0002395 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Києво-Свтяошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про повернення тимчасового вилученого майна від 25.10.2019 року вих. №25.10/19-2, в порядку статті 220 КПК України.

В іншій частині вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1