Справа № 199/7195/19
ВИРОК
іменем України

23.09.2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0001160 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-05.12.2017 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-15.08.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років та 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи судимий за умисні злочини проти власності, повторно вчинив умисний злочин проти власності

Так, ОСОБА_4 , 15.06.2019 близько 16-05, знаходячись напроти будинку № 31-б на пр.Мануйлівському м. Дніпро, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно вчиняючи злочин проти власності у вигляді відкритого викрадення чужого майна (грабіж), підійшов з заду до ОСОБА_5 , після чого рукою зірвав з шиї потерпілої хрестик з металу жовтого кольору вартістю 1207,80 грн, та з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, здавши його до ломбарду, гроші витратив за власним розсудом.

Обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_5 , золотий хрестик, який у подальшому здав до ломбарду, гроші витратив на наркотики. Кається у скоєному, просить суд найбільш можливе м`яке покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулась до суду з письмовою заявою про проведення судового розгляду за її відсутністю, покарання для обвинуваченого просить призначити на розсуд суду, претензій матеріального характеру не має.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.07.2019 потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якої остання просить органи поліції вжити заходи до невідомої особи, яка 15.06.2019 близько 16-00 години на пр. Мануйлівському, 31б, шляхом ривка зірвала з неї золотий хрестик;

- протоколом огляду місця події від 14.07.2019 ділянки місцевості розташованої біля будинку №31б по пр.Мануйлівському у м.Дніпро, де ОСОБА_4 зірвав з шиї ОСОБА_5 золотий хрестик;

-договором ПТ «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко» про надання фінансового кредиту під заставу №9.55106/0 від 16.06.2019, відповідно до якого ОСОБА_4 , за грошові кошти у розмірі 700 грн здав під заставу золотий хрестик, вагою 1,22 гр;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2019 за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка впізнала ОСОБА_4 , який 15.06.2019 приблизно о 16-05 годині, біля будинку №31б на пр. Мануйлівському м.Дніпро зірвав з її шиї золотий хрестик;

-висновком експерта № 3451-19 від 30.07.2019, що вартість викраденого майна - золотого хрестика у кількості 1 шт, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 15.06.2019 складала 1207 гривень 80 копійок;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.08.2019 та диском до нього, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який на місці вчинення кримінального правопорушення розповів та показав всі обставини та механізм скоєння ним злочину 15.06.2019 біля будинку №31б на пр.Мануйлівському м.Дніпро відносно ОСОБА_5 , підтвердив свої показання, що саме він скоїв грабіж відносно потерпілої, з шиї якої рукою зірвав золотий хрестик.

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), скоєне повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 був засуджений за такий саме злочин, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, скоїв такий самий умисний тяжкий корисливий злочин проти власності, за ч.2 ст.186 КК України, який представляє підвищену суспільну небезпеку, де об`єктом злочинного посягання є право власності, тобто, врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи ступінь тяжкості злочину, який вчинив ОСОБА_4 , підвищену суспільну небезпеку злочину, характер злочину, який було скоєно обвинуваченим, корисливий мотив злочину, виняткову стійкість останнього щодо скоєння умисних корисливих злочинів, тому суд вважає, що це свідчіть про небезпеку обвинуваченого для суспільства, і, на думку суду, є обставиною для призначення обвинуваченому покарання виключно у вигляді позбавлення волі на певний строк, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети.

Виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом або звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Обставини, що обтяжують покарання, не встановлені.

Також, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , який провину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, дав негативну оцінку злочину.

Потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов заявляти не буде, просить призначити покарання для обвинуваченого на розсуд суду.

ОСОБА_4 характеризується задовільно, має постійне місце проживання, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Тому суд, з урахуванням особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності тяжких наслідків, думки прокурора та потерпілої, вважає, що обвинуваченому повинно призначити покарання із застосуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, наближене до мінімально можливого.

Суд враховує, що за попереднім вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.08.2019 обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання призначено із застосуванням вимоги ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків, тому суд вважає, що не підлягає повторне застосування вимоги ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання за теперішнім вироком.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України у розмірі 314 грн.

За кримінальним провадженням міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралася.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, частково, у вигляді 1 (одного) місяці позбавлення волі, до призначеного покарання приєднати не відбуту засудженим частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.08.2019 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 2 (два) місяці.

Запобіжний захід не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

У відповідності з п.7 ч.9 ст.100 КПК України, речові докази СД - диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту та договір про надання фінансового кредиту під заставу №9.55106/0 від 16.06.2019 року зберігати в матеріалах кримінального провадження постійно.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України у розмірі 314 гривень.

Обвинувачений, прокурор та потерпіла мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, а потерпілій копію вироку - надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1