ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2012/19 Справа № 192/701/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, громадянина України, засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року у задоволенні подання ДУ Солонянська виправна колонія №21 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відмовлено
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, засуджений, хоча і характеризується позитивно за час відбування покарання, однак є раніше судимою особою за вчинення тяжких злочинів та востаннє, звільнившись від відбування покарання умовно-достроково, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що поведінка ОСОБА_5 не зазначала позитивних змін, а засуджений не довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений з рішенням суду не погоджується та вказує на те, що за час відбування покарання характеризується позитивно, має 6 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, дисциплінарних стягнень не має, неухильно дотримується всіх вимог режиму відбування покарання, характеризується позитивно, тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_5 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі стоком на 5 років з конфіскацією майна, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року за ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України та на час звернення до суду з поданням відбув 2/3 частини цього покарання.
Поряд із цим, судом враховано, що ОСОБА_5 працевлаштований, до праці ставиться добре, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, має 6 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Судом також взято до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів та вже звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи ОСОБА_5 про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні. Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання установи виконання покарань.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог засудженого, колегія суддів виходить з того, що поведінка ОСОБА_5 не зазнала позитивних змін, на що вказує його нестала характеристика.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 про відмову в задоволенні подання ДУ Солонянська виправна колонія №21 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4