Справа № 171/1892/19
У х в а л а

05.12.2019 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 20.11.2019 року про відмову у визнанні потерпілим,

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 20.11.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000828 від 20.09.2019 року.
В обґрунтування скарги зазначила, що в провадженні СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000828 від 20.09.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, щодо службового підроблення документів, які вплинули на прийняття депутатами Апостолівської міської ради на 66 сесії УІІ скликання рішення № 1827 від 12.03.19 р. «Про погодження отримання гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізького заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за межами селища Жовтого».
18.11.2019 заявник звернулася до Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури з клопотанням про визнання її потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні та вчинення слідчих дій в частині допиту свідків та проведення експертизи.

Постановою прокурора ОСОБА_4 заявнику відмовлено у клопотанні про визнання потерпілою та вчинення слідчих дій. Вважає постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання необґрунтованою, оскільки особа при залученні до кримінального провадження потерпілим не повинна доводити розмір збитків, заподіяних правопорушенням, або розмір іншої шкоди. Крім того, підробка документів потягла за собою настання несприятливих наслідків для багатьох землевласників, чиї земельні ділянки на підставі підробленого рішення Апостолівської міськради потрапили всупереч волі громадян до гірничого відводу Жовтокам`янського родовища Криворізького заводу ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна». Межі гірничого відводу включають в себе, зокрема, земельну ділянку заявника, що свідчить про завдання заявнику моральної та матеріальної шкоди. Відмова у залученні потерпілим має як наслідок відсутність у заявника права заявляти клопотання.
Заявник просить скасувати постанову прокурора ОСОБА_4 від 20.11.2019 року та зобов`язати прокурора врахувати висновки слідчого судді в ухвалі про скасування постанови прокурора.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила, що не являється перешкодою для розгляду скарги по суті.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд скарги без його участі та надав заперечення на скаргу заявника, в якому вказує, що в провадженні СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000828 від 20.09.2019 за ч.1 ст.366 КК України. 18.11.2019 року заявник ОСОБА_3 звернулася до прокуратури з клопотанням про визнання її потерпілим та вчинення слідчих дій, у задоволенні якого було відмовлено, про що винесено постанову. Прокурор вважає, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувана постанова про відмову у задоволенні клопотання є вмотивованою, ОСОБА_3 не надала жодного документу, який би підтверджував спричинення їй шкоди, крім того, прокурор вказує, що завдання моральної, фізичної або майнової шкоди не передбачено диспозицією ч.1 ст.366 КК України. Так як ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим, то вона не має права звертатися з клопотанням. Прокурор просить відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження № 0000828 від 20.09.2019 року, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Постанова слідчого повинна бути обґрунтованою, відповідати вимогам ч.5 ст.110 КПК України, яка передбачає, що постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Пунктом п`ятим частини першої ст.303 КПК України передбачено, що рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що 18.11.2019 року заявник ОСОБА_3 подала до Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури заяву про визнання потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні та вчинення слідчих дій в частині допиту свідків та проведення експертизи.
Постановою прокурора ОСОБА_4 від 20.11.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .
З постанови прокурора ОСОБА_4 від 20.11.2019 року встановлено, що підставою для відмови у визнанні потерпілим є те, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ст.55 КПК України, в зв`язку з викладеним заявник не має права звертатися з клопотанням.

Оскаржувана постанова про відмову у задоволенні клопотання відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України, оскільки містить виклад обставин, які стали підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, посилання на положення норм КПК України та інші відомості відповідно до вимог ч.5 ст.110 КПК України.

Слідчий суддя вважає вказану постанову законною, оскільки згідно приписів ч.1ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. З цих підстав слідчий суддя відхиляє твердження скаржниці як безпідставні.

Безпідставними також є твердження скаржниці щодо наявності в діях посадових осіб Апостолівської міської ради складу злочинів, передбачених.1 ст.28, ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України, як підставу для визнання її потерпілим, оскільки кваліфікація дій винних осіб відноситься до компетенції слідчого та прокурора згідно статей 36 та 40 КПК України.

Скаржницею, окрім того, заявлено клопотання про поновлення строку для звернення до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що постанову прокурора від 20.11.2019 року нею отримано лише 26.11.2019 року.

Слідчий суддя вважає, що строк звернення до суду з даною скаргою скаржницею не пропущено, оскільки відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюються постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Копію постанови прокурора від 20.11.2019 року ОСОБА_3 отримала 26.11.2019 року, до суду звернулася - 02.12.2019 року, тобто в межах 10-денного строку, відтак, клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає в зв`язку з його безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,55,110,303-307,309 КПК України, слідчий суддя

постановила:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо поновлення пропущеного строку на оскарження постанови прокурора та на постанову прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 20.11.2019 року про відмову у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: