Справа № 206/2549/18
Провадження № 1-кп/206/51/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0000384 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, не працюючого, одруженого, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.05.1996 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 86-1 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 12.10.2000 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2

ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 25.06.2002 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2

ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 17.07.2002 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 15,

ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 13.05.2005 Синельниківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ст. 72, ч. 2 ст. 15,

ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2002, призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 03.05.2012 Бабушкінським

районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 13.12.2013 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1

ст. 263, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднане не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2012, призначене покарання у вигляді 3 роки 1 місяця позбавлення волі;

- 11.02.2014 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3

ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання приєднано до покарання за вироком Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 13.12.2013, призначене покарання у вигляді 3 років 1 місяці позбавлення волі;

- 19.03.2014 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3

ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, ч. 4 ст. 70 КК України до даного покарання приєднано покарання по вироку Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 11.02.2014, призначене покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 16.02.2018 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1

ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75, п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, у тому числі у сфері незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, маючи не зняту судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний злочин, пов`язаний з незаконним поводженням зі зброєю.

10.04.2018, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в лісосмузі поблизу с. Любимівка, що у Самарському районі в м. Дніпро, знайшов на землі предмет, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на вогнепальну зброю, а саме гвинтівку. В цей час у ОСОБА_3 , який усвідомлював, що вказаний предмет є вогнепальною зброєю, раптово виник умисел, направлений на придбання та носіння предмету, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на вогнепальну зброю, а саме гвинтівку. Після цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на придбання та носіння вогнепальної зброї, привласнив вказаний предмет та поклав його до білого поліетиленового мішка, який мав при собі, тим самим незаконно придбав та почав його носити при собі, без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 10.04.2018, приблизно о 14 годині 15 хвилин

ОСОБА_3 , продовжуючи реалізувати умисел, направлений на носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, пересуваючись вулицями м. Дніпро зі знайденим раніше предметом, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на гвинтівку, в порушення вимог ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, палив тютюнові вироби у забороненому місці, біля магазину «АТБ-Маркет», що розташований по вул. Роторній, 25 в м. Дніпро, де інспектор УПП в Дніпропетровській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_6 , який правомірно розцінив його дії як вчинення адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим відносно нього склав протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 293602. На запитання працівників поліції чи маються у ОСОБА_3 заборонені для зберігання предмети, останній відповів, що він зберігає при собі предмет за своїми зовнішніми ознаками схожий на гвинтівку, після чого працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу.

10.04.2018, о 15 годин 10 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи біля магазину «АТБ-Маркет», що розташований по вул. Роторній, 25 в м. Дніпро, в присутності двох понятих добровільно видав слідчому для огляду та подальшого вилучення предмет, за своїми ознаками схожий на гвинтівку, які згідно висновку експерта є нестандартною нарізною вогнепальною зброєю обрізом нарізної гвинтівки, виготовлений шляхом укорочування ствола до остаточної довжини 267.3 мм, встановлення дульної насадки, переміщення газової камери, укорочення штоку газового поршня та заміни ложі на виготовлену саморобним способом ложу у 7.62 мм самозарядної гвинтівки 1940 року ( 7.62 мм самозарядна гвинтівка Токарєва зразку 1940 року), яку ОСОБА_3 придбав, носив і зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

19.09.2019 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473, 474 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2018 та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання. Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст. 263 КК України, тобто, як придбання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 скоїв придбання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, та його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, за які слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Речові докази по справі суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 100 КПК України знищити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 19.09.2019 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення судової експертизи, оформлену висновком експерта від 20.04.2018 року № 25/3.1/415 в розмірі 2288 гривень.

Речові докази по справі обріз нарізной 7.62 мм самозарядної гвинтівки зразку 1940 року, який зберігається в камері речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №000845 від 25.04.2018 року) - знищити, ДВД диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, захиснику обвинуваченого.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1