Єдиний унікальний номер 725/2498/19
Номер провадження 1-кп/725/115/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001382 від 02.11.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебуває кримінальне провадження №0001382 від 02.11.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Захисником ОСОБА_5 в судовому засіданні 03.09.2019 року оголошено клопотання про визнання доказів очевидно не допустимими, а саме вважає складання та вручення ОСОБА_4 , як працівнику правоохоронного органу, повідомлення про підозру, виконання ним вимог ст.. 290 КПК України, вручення обвинувального акту та скерування його до суду здійснено не повноважним на те органом, зокрема СВ СУ ГУНП в Чернівецькій області.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти заявленого клопотання, оскільки визначення підслідності було визначено за рішенням заступника прокурора Чернівецької області, а тому вважає, що досудове розслідування завершено повноважним на те органом. Крім того зауважив, що суд не може вирішувати питання допустимості доказів, оскільки такі докази прокурором до суду ще не надано.

Обвинувачений та його захисники підтримали клопотання.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Водночас частина 2 ст. 89 КПК України визначає, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Визначення, поняття належності та допустимості доказів регулюється Главою 4 КПК України.
Суд вважає, що складання та вручення ОСОБА_4 , як працівнику правоохоронного органу, повідомлення про підозру, виконання ним вимог ст.. 290 КПК України, вручення обвинувального акту та скерування його до суду не є доказами в розумінні Глави 4 КПК України.

При цьому стороною захисту не наведено переліку доказів з якими сторона захисту ознайомлена та які на їх думку докази можуть бути очевидно недопустимими.

Крім того суд звертає увагу, що на даний час письмові та речові докази суду сторонами не надані, що позбавляє можливості суд вирішувати питання щодо недопустимості доказів.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що клопотання захисника є передчасним, а тому у його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 350, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1