Справа № 379/495/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2019 року

Таращанський районний суд Київської області в складі: головуючого: судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченої: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тараща матеріали кримінального провадження № 0000067 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Олешки (Цюрупинськ) Херсонської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, розлученої, не працюючої, на утриманні малолітніх дітей не має, не судимої, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд,
В С Т А Н О В И В:
08.03.2019 приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем проживання останнього, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , вживали алкогольні напої. В ході розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_4 заснув. В цей час, приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 помітила на столі мобільний телефон марки «NOKIA 2610» ІМЕІ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , та вирішила його викрасти, з метою користування ним в подальшому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що власник заснув та будь-які інші особи, які б могли завадити їй вчинити крадіжку були відсутні, викрала мобільний телефон марки «NOKIA 2610» ІМЕІ НОМЕР_2 . В подальшому вказаним мобільним телефоном ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд.
Відповідно до висновку експерта від 21.03.2019, складеного за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, станом на 08.03.2019, вартість викраденого у ОСОБА_4 майна, а саме: мобільного телефону марки «NOKIA 2610» ІМЕІ НОМЕР_2 становить 228,33 грн.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдала ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 228, 33 грн.
По справі цивільний позов не заявлено.
27.03.2019 року між потерпілим ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Згідно вищезазначеної угоди потерпілий та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, узгоджено покарання та надана згода сторін на його призначення.
Обвинувачена в судовому засіданні повністю визнала вину у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин зазначених в обвинувальному акті.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинений злочин, а саме у виді 100 годин громадських робіт з урахуванням того, що на день укладення угоди про примирення обвинувачена вчинила злочин середньої тяжкості, щиро розкаялася, а також примирилася з потерпілим ОСОБА_4 , обвинувачена дала згоду на його призначення.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій та потерпілому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Потерпілий в судовому засіданні просить вказану угоду з обвинуваченою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Обвинувачена в судовому засіданні також просила вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної ними угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачена визнає себе винуватою, цілком розуміють свої права, визначені п.п. 1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченою є можливим.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), а тому ці її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити обвинуваченій міру покарання, узгоджену сторонами угоди про примирення.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 374, 394, 471, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 27.03.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000067 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:ОСОБА_1