ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2249/19 Справа № 433/394/12 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,
захисника ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами, яким його засуджено за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, - залишено без задоволення.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року не базувався на поясненнях тільки обвинуваченого, в основу вироку покладені пояснення потерпілого, свідків, висновки експертів та досліджені в судовому засіданні речові докази, оцінку яких суд проводив в їх сукупності та взаємозв`язку. Виходячи зі змісту вироку суду від 13 серпня 2013 року, ОСОБА_6 не заперечував факт нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , зазначаючи лише те, що вказані тілесні ушкодження ним наносились з метою захисту від дій потерпілого, оскільки він злякався за своє життя. Вказані обставини судом ретельно були досліджені та знайшли своє підтвердження, в тому числі показами потерпілого, свідків, речовими доказами та висновками експертів. Під час судового розгляду було проведено декілька судово-медичних експертиз, в тому числі і додаткових, результати яких спростовують пояснення обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні щодо його непричетності до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України.
Засуджений в своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року зазначає неправдиві обставини, які спростовуються матеріалами справи та здебільшого не мають значення для розгляду кримінальної справи, ступінь тяжкості при зміні вищезазначених показів не змінюється.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає, оскільки обставини, на які посилається засуджений, не спростовують висновки експертиз та встановлені в судовому засіданні при винесенні вироку факти, які і були покладені в основу вироку, жодним чином не змінюють висновків суду та не можуть бути розцінені судом, як нововиявлені, і перш за все не можуть бути підставою для скасування вироку.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зазначивши висновки та мотиви щодо обов`язкового дослідження правдивості показань ОСОБА_6 .
В обґрунтування своєї апеляційної скарги засуджений зазначає, що неповнота судового розгляду і невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі суду, фактичним обставинам кримінального провадження, потягли за собою постановлення незаконної і необгрунтованої ухвали, якою його позбавлено у доступі до правосуддя, і на підставі якої залишився не переглянутим за нововиявленими обставинами вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року, яким до нього неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що у своїй заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами детально обґрунтовував підстави перегляду судового рішення, відповідно до якого мотивувальна частина суперечить резолютивній частині, а вони разом не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і суперечать закону України.
Засуджений вказує, що в матеріалах справи немає жодної обставини та жодного доказу про нанесення ним ударів по голові потерпілого ОСОБА_9 , які потягли за собою тяжкі наслідки для його здоров`я. Показання потерпілого ОСОБА_9 судом не могли прийматися до уваги, у зв`язку з його психологічним розладом та тяжкими наслідками для його здоров`я. Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував його покази та клопотання щодо перегляду вироку за нововиявленими обставинами з проведенням слідчого експерименту з метою відтворення дій, обстановки, обставин, які відбувалися в його будинку між ним та потерпілим ОСОБА_9 та провів судовий розгляд неповно, з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Вказує, що суд першої інстанції взагалі не перевірив неправдивість показів ОСОБА_6 , які на його думку являються підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Право на справедливий розгляд судом, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Brumarescu проти Румунії», № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).
Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Повноваження судів вищих інстанцій на перегляд справи повинні використовуватися лише з метою виправлення судових помилок, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд вищими судами не повинне розглядатися як завуальована апеляція, а лише сама можливість того, що можуть існувати дві точки зору щодо предмету спору не є підставою для перегляду рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру («Ryabykh проти Росії», № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).
Процедура перегляду рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя («Pravednaya проти Росії», № 69529/01, рішення від 18 листопада 2004 року). Однак Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.
Так, згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Перелік обставин, які визнаються нововиявленими, є вичерпним та знайшов своє відображення у ч. 2 ст. 459 КПК України. Це є:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
3) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Таким чином, судові рішення у кримінальних справах (вироки, ухвали), що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами тільки з підстав, що зазначені в ч. 2 ст. 459 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року засуджено за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.
Розгляд кримінального провадження був проведений судом першої інстанції з урахуванням позиції обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини за ч. 1 ст. 121 КК України та часткового визнання вини за ч. 3 ст. 146 КК України. В судовому засіданні допитувались обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий та свідки, досліджувались висновки експертів та речові докази, оцінку яких, суд проводив в їх сукупності та взаємозв`язку.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року у відношенні ОСОБА_6 залишено без змін.
При цьому, будь яких порушень вимог кримінального та кримінально процесуального закону, судом апеляційної інстанції під час розгляду справи щодо ОСОБА_6 , встановлено не було.
Так, колегія суддів не може погодитись із доводами засудженого ОСОБА_6 про те, що матеріали справи не містять жодних доказів нанесення ним ударів по голові потерпілого ОСОБА_9 , які потягли за собою тяжкі наслідки для його здоров`я, що на його думку слід вважати нововиявленими обставинами, оскільки вказані доводи були предметом апеляційного розгляду і визнані судом безпідставними, крім того, свою не згоду з дослідженими в ході винесення вироку суду доказами, засуджений не був позбавлений можливості оскаржити в касаційному порядку.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_6 , не спростовують висновки експертиз та встановлені в судовому засіданні при винесенні вироку факти, які і були покладені в основу вироку, жодним чином не змінюють висновків суду та не відносяться до обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України.
Засуджений ОСОБА_6 не наводить таких обставин чи юридичних фактів, які могли суттєво вплинути на вирішення кримінального провадження, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати, оскільки учасники кримінального провадження не знали про них та, відповідно, не могли надати суду дані про них. Тих, що об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала учать у справі, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: