Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1225/19
номер провадження 1-кп/368/190/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.10.2019 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000376 від 22.08.2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав - Хмельницького Київської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей,
у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 31.07.2019 року близько 18.00 год., прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Виявивши, що власника будинку дома немає, у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зірвав навісний замок на вхідних дверях сараю, розташованого у дворі домоволодіння. Зайшовши у середину приміщення ОСОБА_3 виявив там сокиру і ручну косу, які забрав собі та із викраденим майном із місця події зник.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2947 від 29.08.2019 вартість сокири становить - 193 гривні 20 копійок, вартість коси становить - 194 гривні 88 копійок.
Внаслідок крадіжки ОСОБА_6 завдано майнову шкоду на загальну суму 388 грн. 08 коп.

Окрім цього, на початку серпня 2019 року в ранковий час, точної дати та часу судовим слідством не встановлено, ОСОБА_3 прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зайшовши в двір та виявивши, що власника будинку дома немає, у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеда, який знаходився біля будинку. Так, ОСОБА_3 перебуваючи на території вказаного домоволодіння, діючи повторно, умисно, таємно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку велосипеду марки «Romet 601», який згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 13-1/1700 від 26.09.2019 становить 2075 гривень, що знаходився біля будинку на території даного домоволодіння. Із викраденим майном ОСОБА_3 залишив місце події, та в подальшому продав його, а отримані кошти витратив на власні потреби.
Внаслідок крадіжки потерпілому ОСОБА_7 завдано майнову шкоду на загальну суму 2075 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він 31 липня вирішив піти в гості до знайомого ОСОБА_6 , але коли прийшов до нього, то його дома не було і він вирішив вчинити крадіжку. Він зайшов до сараю і взяв там сокиру та косу, які сховав біля ставка. Окрім того, він якось зайшов в гості до ОСОБА_7 . Його теж він не застав вдома, але у дворі побачив велосипед, на який він сів та поїхав до магазину, але потерпілому його вже не повернув. Він розумів, що вчиняє не правильно, але робив не правильно. Майно потерпілим він повернув. Просить вибачення та більше такого вчиняти не буде. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Претензій до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання покладається на погляд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Претензій до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання покладається на погляд суду.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, повністю підтверджується письмовими доказами по справі, зокрема:
?витягом з кримінального провадження № 0000376, відомості про яке внесено 22.08.2019 р. (а.с. 44-45), згідно якого 21.08.2019 р. до ч/ч Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 31.07.2019 року невідома особа проникла до сарайного приміщення, яке знаходиться на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідки скоїла крадіжку майна. Окрім того, 30.08.2019 р. до ч/ч Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що на початку серпня точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, невідома особа проникла до домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки вчинила крадіжку спортивного велосипеда марки «Romet» (ЖЕО 4161);
?протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.08.2019 р. (а.с. 47), згідно якої ОСОБА_6 подав заяву про вчинене 31.07.2019 р. кримінального правопорушення щодо його майна, що знаходилося в сараї по АДРЕСА_3 ;
?протоколом огляду предметів від 23.08.2019 р. (а.с. 50) та ілюстративною таблицею до протоколу огляду речей (а.с. 51-54), згідно якого оглядом є господарські речі ОСОБА_6 а саме: сокира, довжина леза 16 см., ширина леза 13,5 см., довжина топорища 78,5 см.; ручна коса, довжина леза 60 см., ширина леза 7 см., товщина леза 6 мм., довжина держака 180 см., під час огляду ніяких механічних ушкоджень на вказаних речах виявлено не було;
?постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 23.08.2019 р. (а.с. 55-56), згідно якого сокиру, яка була оглянута 23.08.2019 року визнано речовим доказом та приєднати до матеріалів кримінального провадження №0000376; ручну косу, яка була оглянута 23.08.2019 року визнати речовим доказом та приєднати до матеріалів кримінального провадження № 0000376, як речовий доказ. Вказані предмети передано потерпілому ОСОБА_6 під розписку на відповідальне зберігання;
?висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 2947/19 від 29.08.2019 р. (а.с. 58-62), згідно якої ринкова вартість наведених об`єктів станом на 31.07.2019 року з урахуванням зносу становила: сокири -193,20 грн., ручної коси - 194,88 грн. Загальна вартість об`єктів дослідження становила 388,08 грн., за умови, що станом на вказану дату об`єкти мали якісні споживчі характеристики;
?протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.08.2019 р. (а.с. 63), згідно якої ОСОБА_7 подав заяву про вчинене 30.08.2019 р. кримінального правопорушення щодо його майна, що знаходилося на території домогосподарства АДРЕСА_2 ;
?протоколом огляду предметів від 23.08.2019 р. (а.с. 64), згідно якого оглядом є велосипед ОСОБА_7 марки «Romet 601», чорно-синього кольору під час огляду ніяких механічних ушкоджень на вказаних речах виявлено не було;
?висновком експерта № 13-1/1700 від 26.09.2019 року (а.с. 66-71), згідно якого ринкова вартість велосипеда марки «Romet 601», чорно-синього кольору, який станом на 01.08.2019 р. знаходився в технічно-справному стані, 2014 року випуску (бувший у використанні протягом 5 років) могла становити 2075,00 грн.;
?висновком судово-психіатричної експертизи № 351 від 11.09.2019 р. (а.с. 73-74) встановлено, що ОСОБА_3 страждає на легку розумову відсталість (олігофренію в ступені легкої дебільності) за МКХ Р-70.0. ОСОБА_3 міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. З ОСОБА_3 можуть проводитись слідчі дії та він може брати участь у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у
передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією

та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є
належними та допустимими.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ст..ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України доведена в повному обсязі письмовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, доведеною.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати:
?як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, тобто як вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
?як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений ОСОБА_3 винний у вчиненні злочинів та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість від 03.09.2019 р. станом на 09.10.2019 року ОСОБА_3 в силу ст.. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей.

Згідно довідки КНП «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки КНП «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2014 р.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_3 проживає без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_2 в будинку який належить ОСОБА_8 цивільній дружині його брата ОСОБА_9 . ОСОБА_3 проживає в с. Горохове з грудня 2016 року. Зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Поступають скарги від жителів села в підозрі крадіжок.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк і санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України - злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а згідно ч. 4 ст. 12 КК України - тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 12 КК України злочини, вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості і тяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

На підставі викладеного, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, без обтяжуючих обставин покарання, перебуває на обліку у лікарів психіатра, має постійне місце проживання, думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які претензій до обвинуваченого не мають, висновок органу пробації, які вважають, що обвинуваченому можливо призначити покарання без обмеження або позбавлення волі на певний строк, та думку прокурора, який просив застосувати до обвинуваченого міру покарання, у виді позбавлення волі із застосуванням ст..ст. 70 ч. 1, 75 та 76 КК України, суд приходить до висновку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ст. 185 ч. 2 КК України у виді обмеження волі та по ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі, так як вважає, що дане покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах без ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв два злочини, то при призначенні останньому покарання, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 70 ч. 1 КК України, призначивши обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та із застосуванням ст.. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк. При цьому, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого в період іспитового строку, на нього мають бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки та за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався
Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової товарознавчої експертизи в сумі 471 (чотириста сімдесят одну) грн.. 03 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 55-56) сокиру та ручну косу, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 (а.с. 57) - після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1