Справа № 509/5851/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року Овідіопольський райсуд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого та зобов`язання вчинити певні дії , в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002506 від 30.11.2017 року за ознаками ст. 190 ч.1 КК України суд, -
ВСТАНОВИВ:
31 жовтня 2019 року скаржник звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій зазначив, що він звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення до структурних підрозділів поліції, заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в подальшому будучи потерпілою звернулася з заявою (клопотанням) до слідчого, яку він розглянув не об`єктивно та не в повному обсягу та прийняв 25 жовтня 2019 року процесуальне рішення про фактичну відмову в задоволенні клопотання, а тому скаржник просить суд скасувати постанову слідчого від 25.10.2019 року та зобов`язати слідчого в рамках кримінального провадження вчинити певні дії, а саме: процесуальні дії за участю потерпілої ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002506 від 30.11.2017 року проводити із застосуванням технічних засобів фіксування (аудіо-відео запису); визнати отримані за протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 15.04.2019 р. у кримінальному провадженні № 0002506 від 30.11.2017 року від голови правління ЖБК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 документи речовими доказами; здійснити виклик та додатково допитати за клопотанням потерпілої ОСОБА_3 в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 з відомих йому обставин кримінального провадження № 0002506 від 30.11.2017 року.
В ході судового засідання скаржник підтримав свою скаргу. Прокурор зі скаргою не погоджується . Слідчий до суду не з`явився.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
Відповідно до ст. 40 ч.5 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Так судом встановлено, що 27 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області (т.1а.с.11). 29 листопада 2017 року на підставі заяви ОСОБА_3 та поданих документів посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 були внесені відомості до ЄРДР № 0002506 попередня правова кваліфікація за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України (т.1а.с.1,6). 04 грудня 2017 року в рамках досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню слідчим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була залучена в якості потерпілої (т.1 а.с.176).
25 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , будучи потерпілою в рамках даного кримінального провадження звернулась до слідчого з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України про вчинення окремих процесуальних дій. Того ж дня слідчим клопотання було розглянуто та прийнято процесуальне рішення.
Не погоджуючись з процесуальним рішенням скаржниця звернулась до суду зі вищевказаною скаргою від 31 жовтня 2019 року.
Так скаржниця просить слідчого зобов`язати проводити процесуальні та слідчі дії за допомогою технічних засобів, але відповідно до ст. 107 КПК України вказана вимога носить загальний характер щодо процесуальних дій у кримінальному провадженні.
Крім того, скаржниця просить визнати документи, які були вилучені відповідно до протоколу від 15 квітня 2019 року речовими доказами. При цьому суд звертає увагу, щодо визнання речовими доказами документів, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Скаржниця не зазначила, які саме вона вважає документи речовими доказами. Вказані обставини, на даний час, не надають можливості прийняти процесуальне рішення щодо визнання речових доказів у провадженні.
Крім того скаржниця просить зобов`язати слідчого здійснити виклик та додатково допитати фізичну особу ОСОБА_5 . З матеріалів кримінального провадження видно, що вищевказана фізична особа неодноразово була допита в якості свідка. Відповідно до ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. В клопотанні ОСОБА_3 зазначено лише про необхідність додаткового допиту ОСОБА_5 , при цьому які самі додаткові відомості, що вказують на можливість досягнення мети додаткового допиту відсутні.
Здійснивши аналіз матеріалів кримінального провадження та скарги, яка надійшла до суду суд приходить до висновку, що постанова слідчого від 25 жовтня 2019 року прийнята на підставі всебічного повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінуючи всі докази, та скасуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Дослідивши матеріали справи, які надішли до суду, суд приходить до висновку, що скарга не знайшла свого обґрунтування, а сама постанова слідчого не порушує права та інтереси потерпілої, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.2, 303-307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1