Справа№ 354/276/14-к
Судове провадження № 1-кп/340/5/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року смт Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2014 за №0000016, в редакції зміненого обвинувачення обвинувальним актом від 20.03.2019,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Делятин, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого станом на 2017 рік завідуючим складу ПП «Галтрейд», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 , 18.01.2014. приблизно о 03.30 год., перебуваючи поблизу встановленої новорічної ялинки по вул. Свободи в м. Яремче, Івано-Франківської області, на ґрунті раптової виниклої неприязні до ОСОБА_6 в ході конфлікту між ним та ОСОБА_7 , передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, після того, як ОСОБА_6 підбіг ззаду до нього та схопив за шию, перекинув ОСОБА_6 через плече скинувши на землю, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 вдарився головою об металічну огорожу новорічної ялинки, в такий спосіб заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з порушенням цілісності скроневої кістки та її пірамідки справа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, травми правого вуха з розривом барабанної перетинки та ураженням звукосприймаючого апарату, яка ускладнилась сенсоневральною припухлуватістю та відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали стійку втрату працездатності, менш ніж на одну третину, а також забою головного мозку середнього ступеня, забою м`яких тканин правої орбітальної ділянки синця, набряку, а також крововиливу в підкон`юктивальну оболонку правого очного яблука, садна обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст.128 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що 18.01.2014. приблизно о 03.30 год., він приїхав до встановленої новорічної ялинки по вул. Свободи в м. Яремче, Івано-Франківської області з метою забрати на той час свою дівчину, а тепер дружину, ОСОБА_8 . На місці події, поблизу новорічної ялинки, він побачив трьох дівчат, серед яких була його дівчина, а також ще двох хлопців, які шарпали дівчат. Він підійшов та запитав: «Що сталося?», однак один із хлопців, як потім він дізнався ОСОБА_9 , підбіг до нього та вдарив кулаком у підборіддя. В цей час, інший хлопець, підбіг до нього ззаду, схопив за шию та став душити. Тоді він перекинув цього хлопця через себе, той впав головою до металевої огорожі ялинки та залишився лежати. В якому стані перебував той хлопець, він не бачив, оскільки його дівчата забрали з місця події, і вони поїхали. Згодом йому слідчий сказав, що це був ОСОБА_10 і він дійсно ходив до потерпілого в лікарню. Вважає себе не винуватим, оскільки якби могли події по іншому розгортатися, не бажав би, щоб вони так відбулися. Крім цього вказав, що нікому не хотів заподіювати тілесних ушкоджень. Позов прокурора не визнав, оскільки добровільно відшкодував зазначену у позові суму. Тому підстав повторно стягувати ці кошти не вбачає.

Не зважаючи на той факт, що обвинувачений винуватість у скоєному злочині не визнав, така доведена наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що в ніч на 18.01.2014 він із своїм знайомим ОСОБА_7 відпочивали в барі «Турист» м Яремче, Івано-Франківської області. Біля 03.00 год. вийшовши з бару, вони побачили трьох дівчат, які йшли попереду. Вони були в стані сп`яніння, і ОСОБА_7 став зачіпатися до дівчат, хотів познайомитися. В процесі цього вони порівнялися із дівчатами, та усі разом дійшли до новорічної ялинки. Дівчата відмовлялися знайомитися із ними, а тому ОСОБА_7 став їх ображати. У відповідь дівчата пригрозили подзвонити хлопцю однієї із дівчат, щоб той із ними розібрався. Спочатку він хотів піти, але на прохання дівчат залишився та став чекати на цього хлопця. Стояв на віддалі 5-6 м від новорічної ялинки. Через якийсь час він відчув удар в голову справа, після чого втратив свідомість і нічого не пам`ятає. Хто наніс йому удар, також не пригадує. На місці події був ОСОБА_7 , який усе бачив, а також ще якийсь чоловік прохожий ОСОБА_11 . Прийшов він до тями у лікарні, де вперше побачив ОСОБА_4 . Обвинувачений приходив із своїм тестем, просили не писати заяву. На даний час йому частково відшкодовано заподіяну шкоду, він на 40% втратив слух, але чує добре, претензій до обвинуваченого не має жодних.

Показами свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що в ніч на 18.01.2014 вона гуляла в центрі м Яремче разом із подругами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вийшовши з клубу «Турист», вона зателефонувала ОСОБА_4 , з яким на той ще не перебували у шлюбі, однак дружили, та попросила зустріти її з дівчатами біля новорічної ялинки, щоб підвезти до дому. Попереду них ішли двоє хлопців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими вони на той час не були знайомі. По зовнішніх ознаках хлопці перебували в стані сп`яніння. Вони з дівчатами обігнали цих хлопців та рухалися в напрямку новорічної ялинки. Однак, хлопці стали до них чіплятися, хотіли познайомитися. Вони не бажали знайомитися, а тому відмовили їм, після чого хлопці стали до них висловлюватися нецензурною лайкою ображаючи, доганяли їх, обнімати за плечі, лапати за різні частини тіла. Коли вони дійшли до ялинки, ОСОБА_14 стала просити хлопців піти геть, бо приїде зараз ОСОБА_4 . Однак, ОСОБА_6 відмовився йти, сказав, що хоче подивитися на того, хто за ними приїде. В процесі словесної перепалки, на місце події під`їхав ОСОБА_4 , який спитав: «Хлопці, якісь проблеми?». Одразу після цього, до нього підійшов ОСОБА_7 та наніс удар, а ОСОБА_6 підійшов ззаду до ОСОБА_4 та захопивши його ліктем за шию, став душити. Після цього, ОСОБА_4 скинув ОСОБА_6 з себе на землю та разом із дівчатами пішов в автомобіль, і вони поїхали до дому. Куди та на яку частину тіла впав ОСОБА_6 , чи втрачав свідомість вона не бачила, оскільки йшла в сторону автомобіля та не озиралася. Але чула, як ОСОБА_6 щось говорив їм в навздогін.

Показами свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що в ніч на 18.01.2019 вона разом з подругами ОСОБА_16 , ОСОБА_13 вийшли з клубу «Турист» в м. Яремче та рухалися у центр до новорічної ялинки, де їх мав забрати обвинувачений. Від клубу до новорічної ялинки відстань приблизно 200 м, а тому вони вирішили пройтися пішком. Однак по дорозі до них стало чіплятися двоє хлопців ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які перебували у нетверезому стані та з якими на той час вони не були знайомі. Вони відмовлялися знайомитися із хлопцями, однак ті стали йти за ними, виражалися нецензурними словами роблячи нецензурні пропозиції до вступу у інтимні стосунки, шарпали за рукава. Вона попросила ОСОБА_7 забрати свого друга ОСОБА_6 та відійти від них, оскільки зараз приїде хлопець подруги і будуть неприємності. Однак, хлопці відмовилися, хотіли подивитися що буде. Дійшовши до ялинки, вони з дівчатами стали очікували ОСОБА_4 , а ці хлопці стояли неподалік, на відстані 2 м, та щось продовжували говорити до них, час від часу шарпали за одяг. В цей час приїхав ОСОБА_4 , який побачивши ситуацію, підійшов та запитав у хлопців, чи є в них якісь проблеми. Тоді ОСОБА_7 підійшов та наніс удар ОСОБА_4 , а той наніс удар у відповідь. Після цього, ОСОБА_6 ззаду накинувся на ОСОБА_4 схопивши його за шию ліктем, але ОСОБА_4 його скинув перекинувши через себе. Потерпілий впав головою вниз до бардюру ялинки, після чого не рухався та не вставав, а вони всі пішли в автомобіль та поїхали з місця події. При цьому ствердила, що ОСОБА_6 обвинуваченому жодних тілесних ушкоджень не наносив.

Протоколом огляду місця події від 23.01.2014 з фототаблицею до нього (а.с.66-69 том 1), з якого вбачається, що в ході слідчої дії оглянуто прилеглу територію до вул. Свободи в м. Яремче, де встановлено новорічну ялинку висотою 15 м з огорожею, основа якої виготовлена із металевих труб до яких прикріплені картонні листи із зображеннями святих постатей.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 з фототаблицею до нього (а.с.70-74 том 1), в ході якого обвинувачений показав та розказав про обставини скоєння кримінального правопорушення, зокрема про те, що в ході конфлікту між ним та ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в момент, коли ОСОБА_6 знаходячись позаду обвинуваченого, потягнув його за куртку, обвинувачений повернувся до потерпілого боком, правою рукою схопив потерпілого за голову та потягнув його вперед нахиляючи в напрямку до землі. Внаслідок цього, ОСОБА_6 впав вдарившись головою до огорожі ялинки та лежав не встаючи, а ОСОБА_4 із дівчатами поїхав з місця події.

Висновком судово-медичної експертизи №79/58-Д, розпочатої 21.03.2014 на підставі постанови слідчого від 21.03.2014 та завершеної 28.03.2014, згідно з яким у ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з порушенням цілості скроневої кістки та її пірамідки справа, забоєм головного мозку середнього ступеню, травма правого вуха, з розривом барабанної перетинки та ураженням звукосприймаючого апарату, яка ускладнилася сенсоневральною приглухуватістю, забій м`яких тканин правої орбітальної ділянки у вигляді синця, набряку, а також крововиливу в підкон`юктивальну оболонку правого очного яблука, а також садна обличчя.

Вищевказані тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну відтворення крім саден обличчя вказаному в даній постанові; в зв`язку з тим, що в наданій медкартці №174 Яремчанської ЦМЛ на ім`я ОСОБА_6 , не вказаний характер саден обличчя, визначитись за давність їх спричинення, не надається можливим.

Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» встановлена закрита черепно-мозкова травма з порушенням цілості скроневої кістки та її пірамідки справа відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні в момент їх заподіяння; травма правого вуха, з розривом барабанної перетинки та ураженням звукосприймаючого апарату, яка ускладнилася сенсоневральною приглухуватістю відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали стійку втрату працездатності, менш ніж на одну третину; решта виявлених тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також прокурором заявлялося клопотання про допит свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 . Однак, в процесі судового слідства, у зв`язку із тривалою неможливістю забезпечити явку цих свідків у судове засідання через неодноразове невручення поштовим зв`язком судових повісток за зареєстрованим місцем проживання з різних підстав, в тому числі через відсутність адресатів, встановленням обставин виїзду ОСОБА_7 за межі України на тривалий час, в судовому засіданні 31.07.2019 прокурор відмовилася від заявленого клопотання, а сторона захисту не настоювала на допиті цих свідків.

За таких обставин, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному злочині доведена повністю, а неможливість допиту частини свідків з об`єктивних причин, на переконання суду, жодним чином не вплинула на повноту судового слідства та доведеність винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.128 КК України, як заподіяння потерпілому ОСОБА_6 необережно тяжкого тілесного ушкодження.

При цьому, суд критично оцінює покази потерпілого ОСОБА_6 щодо способу отримання тілесних ушкоджень та в частині суб`єкта їх заподіяння, оскільки такі спростовані іншими зібраними доказами у справі, зокрема показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколом проведення слідчого експерименту, якими встановлено, що заподіянню тілесних ушкоджень передували активні протиправні дії самого потерпілого по відношенню до особи ОСОБА_4 .

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, оскільки за змістом диспозиції ст.128 КК України суб`єктивна сторона злочину характеризується необережністю у вигляді, в даному випадку, злочинної недбалості, а не заподіяння умисних тілесних ушкоджень. Тобто, перебуваючи в безпосередній близькості від небезпечних металевих предметів, зокрема елементів огорожі новорічної ялинки, вчиняючи дії з перекидання потерпілого через себе, чи штовхання головою в напрямку цих елементів, він повинен був передбачати можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховував на їх відвернення. А в судовому засіданні сам обвинувачений визнав, що внаслідок його дії, з перекидання потерпілого, останній впав головою вниз, в напрямку до огорожі новорічної ялинки, після чого залишився нерухомо лежати.

Визнаючи обвинуваченого винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України, одночасно суд не приймає до уваги доводи захисту щодо недопустимості доказу протоколу слідчого експерименту, як такого, що проведений з порушенням права на захист, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, дана слідча дія проводилася за участю ОСОБА_4 в статусі підозрюваного, тобто після вручення повідомлення про підозру. Як вбачається із самого повідомлення про підозру від 08.04.2014, одночасно повідомляючи про підозру ОСОБА_4 було роз`яснено його право на захисника, про що відібрано розписку. Однак, ні на той момент, ні на час проведення слідчої дії обвинуваченим не заявлялося клопотання про участь захисника. Обов`язкового відібрання слідчим у підозрюваного відмови від участі захисника чинними нормами КПК України не передбачено.

В той же час, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на той час ОСОБА_4 підозрювався у скоєнні тяжкого злочину, що в сукупності із даними про його особу не вказувало на підстави обов`язкової участі захисника, передбачені ст.52 КПК України. А тому, за відсутності клопотання підозрюваного, мотивованого рішення слідчого про залучення захисника або наявності підстав, визначених ст.52 КПК України, виходячи із положень ст.49 КПК України, суд не вбачає підстав про порушення його права на захист.

Крім цього, не встановлено в суді обставин про те, що така слідча дія без захисника відбувалася всупереч волі ОСОБА_4 , чи внаслідок дії неправомірного примусу, оскільки встановлено, що правом на захист ОСОБА_4 не виявив бажання скористатися і на стадії судового провадження в суді першої інстанції, а лише скористався ним через тривалий проміжок часу після постановлення щодо нього обвинувального вироку. Крім цього, по даний час він не звертався із скаргами на неправомірні дії працівників поліції в ході досудового розслідування, в тому числі шляхом примушування його до участі у слідчих діях без захисника, залякування, змушування до підписання процесуальних документів проти його волі.

Більш того, зі змісту дослідженого процесуального документу вбачається, що встановлені ним фактичні обставини кореспондуються, за виключенням самого механізму заподіяння тілесних ушкоджень, із тими обставинами, що встановлені іншими доказами, зокрема показами допитаних судом свідків. Також відповідають в цій частині показам обвинуваченого.

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи захисника щодо неналежності доказу протоколу огляду місця події, оскільки вказаним процесуальним документом встановлено фактичні обставини лише щодо місця події злочину та розташування об`єктів. При цьому, з місця події жодних об`єктів не вилучалося, а тому факт проведення слідчої дії через 5 днів після подій не має правового значення. Крім цього, жодними доказами не доведено перед судом, що після подій було замінено огорожу навколо новорічної ялинки, а тому підстав вважати, що зображена на фототаблиці до протоколу огорожа не відповідає тій, яка була під час подій 18.01.2014, у суду немає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого в ході призначення покарання, суд враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце роботи, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах, у потерпілого до особи обвинуваченого на даний час відсутні будь які претензії.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що його виправлення і перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства, і такому сприятиме покарання у виді громадських робіт.

Разом з тим, згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Частиною п`ятою статті 74 КК України передбачено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання та його відбування на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Суд також враховує роз`яснення, надані у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005, а саме: особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та відбування покарання за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

У зв`язку із наведеним, оскільки вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину невеликої тяжкості, за який передбачено найтяжче покарання у виді обмеження волі, і за яким йому призначено покарання у виді громадських робіт, на момент ухвалення вироку у кримінальному провадженні з моменту скоєння злочину минуло більш як три роки, і за цей час перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилялася від слідства або суду та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, у відповідності до п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України його слід звільнити від обраного покарання.

В задоволенні цивільного позову прокурора про відшкодування на користь обласної клінічної лікарні матеріальної шкоди в сумі 1202 грн. 54 коп. слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог на даний час, оскільки такі вимоги обвинуваченим добровільно задоволені, а шкода в повному розмірі відшкодована, що підтверджується квитанцією від 24.05.2014 (а.с.111 том 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 за ст.128 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Звільнити ОСОБА_4 від обраного покарання у виді громадських робіт за ст.128 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на момент ухвалення вироку у кримінальному провадженні.

У задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави, в особі Обласної клінічної лікарні до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, відмовити за безпідставністю заявлених вимог на момент вирішення позову.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1