Справа № 206/1420/19
Провадження № 1-кп/206/195/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за № 0000028 від 09.01.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, працюючого ФОП « ОСОБА_3 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2019, приблизно о 12 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 йшли вздовж вулиці Лебедина у напрямку провулка, де навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 по вказаній вулиці зустріли раніше знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

У цей же день, приблизно о 12 годині 35 хвилин, під час знаходження навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 , у ОСОБА_3 з ОСОБА_6 в ході розмови на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 .

Цього ж дня, приблизно о 12 годині 37 хвилин, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, підійшов до ОСОБА_6 на відстань витягнутої руки та штовхнув останнього двома руками в область грудей, в результаті чого останній повернувся до ОСОБА_3 правим боком. Після чого ОСОБА_3 , знаходячись на відстані витягнутої руки від ОСОБА_6 , схопив його за комір дублянки, потягнув на себе та наніс коліном правої ноги один удар в область підборіддя останнього, в результаті чого ОСОБА_6 впав на коліна.

В подальшому ОСОБА_3 , знаходячись навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 , не зупиняючись на досягнутому, схилився над ОСОБА_6 та , розуміючи небезпеку настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, продовжив наносити йому тілесні ушкодження кулаками правої та лівої рук в область тулубу (не менше 5 ударів).

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_6 о 14 годині 55 хвилин 08.01.2019 помер.

Смерть ОСОБА_6 настала від сумісної тупої травми тіла: крововиливів під м`які оболонки півкуль головного мозку та стовбурової частини; забійної рани у проекції тулуба; закритих множинних переломів ребер, праворуч та ліворуч; забою легень; крововиливів під плеврою та у товщі легень, епікардом, у проекції переломів кісток скелету (ребер) і ускладнилася шоком.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення визнав, у скоєному розкаявся, однак зазначив, що , наносячи тілесні ушкодження потерпілому, не бажав та не передбачав настання смерті останнього.
При цьому суду показав, що 08.01.2019 року він був у гостях у свого знайомого ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 . Вийшовши з двору будинку ОСОБА_10 , він побачив потерпілого ОСОБА_11 , з яким в нього раніше склались неприязні стосунки , та відбувся словесний конфлікт. Між ними виникла сварка,потерпілий зробив крок йому назустріч, ці дії потерпілого він розцінив як напад , та з метою діяти на випередження двічі руками штовхнув потерпілого в груди, від поштовхів потерпілий трохи послизнувся та встав до нього впівоберта , після чого він схопив останнього за комір дублянки, та, нахиливши останнього, коліном вдарив потерпілого в голову в область обличчя. Потерпілий присів на коліна, повернувшись спиною до нього . Після цього близько чотирьох разів він ударив потерпілого по тулубу в область нирок та ребер. Потім вийшов ОСОБА_9 та сказав йому припинити, відсторонивши його від ОСОБА_12 . Коли він уходив, потерпілий був живий, наміру його вбивати в нього не було. Присутні при цьому конфлікті знайомі потерпілого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в конфлікт не втручались.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що очевидцем подій не був. Про обставини смерті сина йому відомо лише із матеріалів кримінальної справи.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 очевидець подій, пояснив, що 08.01.2019 року він був разом із потерпілим , йшов по вул. Лебедина в м. Дніпро. Там же в районі буд.№29 обвинувачений побачив потерпілого. Між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 спочатку двічі ударив потерпілого в обличчя. Потім потерпілий впав на коліна та обвинувачений наніс серію ударів по обличчю та тулубу останнього. Після цього вийшов знайомий обвинуваченого ОСОБА_9 та розборонив обвинуваченого із потерпілим. Коли обвинувачений уходив, то потерпілий був живий, однак останній казав про болі в області нирок, у нього кров виступала із ясен. Про смерть потерпілого йому стало відомо ввечері.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, показів потерпілого , свідка, його вина також знайшла своє підтвердження іншими доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована:
- актом судово- медичного обстеження № 160 від.15.01.2019 року обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що в останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на лівій кисті , що спричинені від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, та відносяться до легких тілесних ушкоджень , що мають незначні скороминущі наслідки ( т. 1 а.п. 60);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_8 показав та розказав про механізм нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , при цьому в ході слідчого експерименту свідок вказав, що 08.01.2019 року він із ОСОБА_6 йшли по вул. Лебединій у м. Дніпро. В цей час неподалік будинку №29 по вул. Лебединій стояв ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_3 побачив ОСОБА_6 , то відразу підійшов до нього та почав казати, що останній його чимось образив. Після чого, стоячи навпроти ОСОБА_6 , ОСОБА_3 наніс останньому долонею правої руки приблизно 2-3 удари в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_6 впав на правий бік тулубу. Коли ОСОБА_6 намагався встати, ОСОБА_3 обійшов його ззаду. ОСОБА_6 в цей час стояв на колінах, а ОСОБА_3 , утримуючи останнього лівою рукою, притискав його до землі, а кулаком правої руки наніс йому близько 10 ударів по спині в область ребер, попереку.
Після цього ОСОБА_3 обійшов спереду ОСОБА_6 , схопив за шию та вдарив його головою об своє коліно правої ноги (т.1 а.п.91-94);
- протоколом слідчого експерименту від 15.02.2019 року, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , проведеного в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 та судово-медичного експерта ОСОБА_15 , відповідно до якого ОСОБА_3 показав та розказав механізм нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , при цьому в ході слідчого експерименту обвинувачений вказав, що 08.01.2019 року він знаходився в гостях у свого друга по АДРЕСА_4 . Приблизно о 12-00 год., коли він вийшов від нього, то зустрів свого знайомого на ім`я ОСОБА_16 , з яким він стояв навпроти будинку АДРЕСА_3 та розмовляв. В цей час з провулку вийшов раніше знайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_17 . У зв`язку з тим, що нещодавно в нього з ОСОБА_12 був конфлікт, так як той його образив, він підійшов до останнього, і між ними виник словесний конфлікт , в ході якого ОСОБА_17 зробив крок у його сторону, а він у свою чергу штовхнув останнього в область грудної клітини обома руками, на що ОСОБА_17 повернувся до нього правим боком, а він в свою чергу схопив його за комір дублянки, потягнув його трішечки на себе та наніс йому один удар правим коліном в область підборіддя. ОСОБА_17 дещо присів навколішки та трохи нахилився вперед, а він обійшов його ззаду та наніс йому приблизно 4 удари кулаками правої та лівої рук в область спини (попереку) (т. 1 а.с. 114-116);
- висновком судово-медичної експертизи №97/236-Е від 05.03.2019 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_6 настала від сумісної тупої травми тіла: крововиливів під м`які оболонки півкуль головного мозку та стовбурової частини; забійної рани у проекції тулуба; закритих множинних переломів ребер, праворуч та ліворуч; забою легень; крововиливів під плеврою та у товщі легень, епікардом, у проекції переломів кісток скелету (ребер) і ускладнилася шоком.

Тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), розділенню не підлягають та у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, згідно пункту 2.1.1 а «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України від 16 січня 1995 року»); є небезпечними для життя в момент їх отримання та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.
Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених тілесних ушкоджень, вище зазначені тілесні ушкодження не є характерними для падіння з висоти власного зросту.
Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених тілесних ушкоджень ,дані реактивних явищ у товщі м`яких тканин у проекції вказаних тілесних ушкоджень, не виключено, що після отримання тілесних ушкоджень потерпілий жив короткий проміжок часу , який вираховується хвилинами .
Потерпілому було спричинено не менше 5-6 контактних дій ( ударів) у проекції тулуба та не менше 1-2 механічних дій (ударів) у ділянку голови, вказати послідовність яких не представляється можливим.
Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, не виключено, що утворилися внаслідок дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука людини, стиснена в кулак, або нога людини, взута у взуття.
Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених при судово-медичній експертизі трупа тілесних ушкоджень, не виключається можливість їх утворення за умов, на які вказував ОСОБА_3 під час слідчого експерименту 15.02.2019 року ( т. 1 а.п.141-147);
- висновком судово-медичної експертизи №97/235-Е від 05.03.2019 року, відповідно до якого , виходячи із локалізації та характеристики виявлених при судово-медичній експертизі трупа тілесних ушкоджень, не виключається можливість їх утворення за умов, на які вказує свідок ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 18.01.2019 року (т.1 а.п. 149-154).
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні послідовні і логічні, не суперечать іншими доказам, дослідженими судом, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.
Аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до однозначного висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв умисні дії, що виразились в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 121 КК України.
Отже, аналізуючи всі докази, суд вважає доведеною наявність причинно-наслідкового зв`язку між злочинними діями (побиттям потерпілого) та суспільно-небезпечними наслідками цих дій (настанням смерті ОСОБА_6 ).
Як зазначається в роз`ясненнях постанови Судової палати в кримінальних справах Верховного Суду України від 19.03.2015 р. у справі № 5-4кс15 та інш. відмінності діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України від діяння, зазначеного в ч.1 ст.119 КК України полягають в тому, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків, у зв`язку з чим судам належить ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень.
За фактичними обставинами справи судом встановлено, що дії ОСОБА_3 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, існував прямий причинний зв`язок.
Встановлено, що в процесі словесної сварки з потерпілим обвинувачений ОСОБА_3 першим наніс удар потерпілому , а потім останньому, який не міг чинити опір, ззаду завдавав удари в область нирок та ребер . Потерпілим жодного удару обвинуваченому завдано не було, а виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді саден на лівій кисті свідчать лише про те, що вони спричинені під час побиття обвинуваченим потерпілого. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_3 , умисно завдаючи удари, розраховував на особливу силу ударів, про що свідчить їх кількість і такі можливі наслідки, як пошкодження життєво важливих органів потерпілого ( множинні переломи ребер , травми голови), від чого його здоров`ю буде спричинена тяжка шкода, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. Щодо спричинення смерті потерпілого , то в діях ОСОБА_3 має місце необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості, тобто він діяв з неконкретизованим ( невизначеним) умислом , за яким , не залежно від того , чи є такий умисел прямим чи непрямим , настає відповідальність за фактично спричинену шкоду.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» всі сумніви відносно доведеності вини повинні тлумачитися на користь підсудного.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій було висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта ,крім випадків, передбачених цією статтею.
Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, досліджених при судовому розгляді - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Оцінюючи в сукупності зібрані та безпосередньо досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно (т. 1 а.п. 47), перебуває на обліку у лікаря нарколога з 17.11.2015 року з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів, включно з кофеїном. Синдром залежності»,не перебуває на обліку у лікаря-психіатра (т. 1 а.п. 27, 28), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є його щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи підвищену суспільну небезпечність скоєного злочину проти життя та здоров`я особи, виходячи з положень ст.3 Конституції України, якою визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека , є найвищими соціальними цінностями, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, а можливе лише в місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуттям, оскільки обґрунтованих підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових злочинів.
Витрати за проведення експертиз по кримінальному провадженню відсутні.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 тримання під вартою.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 9 ( дев`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 14.01.2019 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1