Справа № 149/356/19
Провадження №11-кп/801/618/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, неодружений, раніше судимий: 11.05.2018 вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.05.2018 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;
початок строку відбування покарання ухвалено відраховувати з моменту вступу вироку в законну силу;
запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався;
витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 79 від 24.01.2019 року, яка становить 1144 грн. стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави та вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що наприкінці вересня 2018 року, він, діючи умисно, з корисливих мотивів, на полі, що в с. Будків Хмільницького району Вінницької області, виявив та без належного дозволу вирвав, тобто незаконно придбав, рослину, зовні схожу на рослину коноплі. У подальшому переніс її за місцем свого проживання, що у АДРЕСА_1 , де на горищі будинку незаконно подрібнив придбану рослину і незаконно висушив її природним способом, тобто незаконно виготовив. Після вчинення вказаних дій, висушену рослину поклав на підлогу горища будинку та незаконно зберігав її, з метою подальшого вживання шляхом куріння через пристрій для куріння коноплі.
У подальшому працівниками Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області 17.01.2019 в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , на горищі будинку по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено речовину рослинного походження у подрібненому вигляді, що за своїм зовнішнім виглядом відповідають рослинам коноплі.
Відповідно до висновку експерта № 79 від 24.01.2019 вилучена у ОСОБА_7 під час санкціонованого обшуку речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою (в перерахунку на суху речовину) 7, 28 г.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» («Список № 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1»,) канабіс, віднесені до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 вага вилученого у ОСОБА_7 наркотичного засобу канабісу становить більш ніж невеликий розмір.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та правильності кваліфікації його дій, просить вирок змінити через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, вказати в резолютивній частині вироку про необхідність обчислення початку строку відбування покарання з моменту затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що оскільки судом першої інстанції призначено покарання у виді реального позбавлення волі, запобіжний захід у виді тримання під вартою йому не обирався, а тому початок строку відбування покарання має рахуватись з моменту затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які покладались на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд, розглянувши кримінальне провадження, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України є вірною, а призначене йому покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Разом з тим, суд, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 , допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.
З резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції визначив початок строку відбування покарання ОСОБА_7 з моменту вступу вироку в законну силу.
Однак, ОСОБА_7 запобіжний захід у кримінальному провадженні у вигляді тримання під вартою не обирався та остаточне покарання призначено у вигляді реального позбавлення волі, а тому початок строку відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його затримання на виконання вироку.
Таким чином, такі допущені судом першої інстанції істотні порушення є підставою для зміни вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині обчислення початку строку відбування покарання змінити.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання на виконання вироку.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: