ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1995/19 Справа № 176/228/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, безробітного, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2013 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,
В с т а н о в и л а:

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, і призначено йому покарання у виді арешту строком 5 місяців.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку у виконання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольни частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 гривень. У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за наступних обставин.
Так, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2010 року ОСОБА_8 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і стягувати їх в такому вигляді до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 березня 2010 року.
Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2013 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати аліментів встановлених зазначеним рішенням суду на утримання дитини у період часу з 04 березня 2010 року по 01 червня 2013 року, та йому призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Однак, останній належних висновків не зробив, заборгованість по сплаті аліментів не погасив, продовжив злісно ухилятися від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.
Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції від 15 вересня 2015 року ОСОБА_12 у виконавчому провадженні змінено прізвище стягувача з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 », у зв`язку із зміною прізвища останньою.
Так обвинувачений, будучи фізично здоровим, не страждаючи на хронічні захворювання, офіційно не працевлаштувався, в Жовтоводський міський центр зайнятості, як шукаючий роботу не звертався, на обліку не знаходився, інших заходів для виконання рішення суду не вживав, тим самим протягом 48 місяців умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Так, ОСОБА_8 злісно ухилявся від сплати аліментів протягом грудня 2013 року на суму 723,48 грн., протягом січня 2014 року на суму 740,17 грн., протягом лютого 2014 року на суму 740,17 грн., протягом березня 2014 року на суму 740,17 грн., протягом квітня 2014 року 740,17 грн., протягом травня 2014 року на суму 740,17 грн., протягом липня 2014 року на суму 790,61 грн., протягом серпня 2014 року 790,61 грн., протягом вересня 2014 року на суму 790,61 грн., протягом жовтня 2014 року на суму 805,69 грн., протягом листопада 2014 року на суму 805,69 грн., протягом грудня 2014 року на суму 805,69 грн., протягом січня 2015 року на суму 805,69 грн., протягом лютого 2015 року на суму 805,69 грн., протягом березня 2015 року на суму 805,69 грн., протягом квітня 2015 року на суму 805,69 грн., протягом травня 2015 року на суму 805,69 грн., протягом червня 2015 року на суму 805,69 грн., протягом липня 2015 року на суму 860,80 грн., протягом серпня 2015 року на суму 860,80 грн., протягом вересня 2015 року на суму 860,80 грн., протягом жовтня 2015 року на суму 900,22 грн., протягом листопада 2015 року на суму 900,22 грн., протягом грудня 2015 року на суму 900,22 грн., протягом січня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом лютого 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом березня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом квітня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом травня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом червня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом липня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом серпня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом вересня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом жовтня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом листопада 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом грудня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом січня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом лютого 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом березня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом квітня 2017 року на суму 1027.26 грн., протягом травня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом червня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом липня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом серпня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом вересня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом жовтня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом листопада 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом грудня 2017 року на суму 1027,26 грн.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_8 в період часу з 01 грудня 2013 року по 31 травня 2014 року, з 01 липня 2014 року по 01 січня 2018 року протягом 48 місяців, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 43 984 грн. 67 коп.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року стосовно нього змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю тяжкості вчиненого злочину та його особі. Призначити йому покарання за ч.2 ст.164 КК України у вигляді 240 годин громадських робіт. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вважає обставиною, що пом`якшує його покарання визнання на сьогодні вини в повному обсязі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.164 КК України.
Зазначає, що під час судового розгляду судом було встановлено, але чомусь повністю не відображено в рішенні суду від 14.05.2019 року ті факти, які зазначені в досудовій доповіді про обвинуваченого, складеної 03.07.2018 року органом пробації і яка мається в матеріалах кримінальної справи №176/228/18, які, на його думку характеризують його з позитивного боку. Звертає увагу, що в цій доповіді міститься висновок про те, що виправлення обвинуваченого можливе без обмеження волі, але ж у вироку зазначено навпаки, що П`ятихатський міськрайоний відділ з питань пробації МРУ ВКПП МЮ, вважає, що виправлення ОСОБА_8 не можливе без обмеження волі.
Вказує, що станом на 02.07.2018 року ним було сплачено заборгованість по аліментам на утримання дочки ОСОБА_15 в сумі 29 185,00 із наявної на той час заборгованості в сумі 55 000,00. Також під час судового розгляду в квітні та травні 2019 року до винесення вироку він повідомляв суду, що в травні та червні 2019 року здійснить повне погашення всієї заборгованості і в подальшому намагатиметься не нарощувати борги по аліментам по виконавчому листу за №2-440, виданому Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області 14 червня 2010 року і сплачувати вчасно всі платежі на користь ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини на утримання дочки ОСОБА_15 . Корисного умислу з його боку на не сплату аліментів на утримання дочки не було, оскільки з 2010 року він страждає на хронічне захворюваня, і тому тривалий час не працював і крім того з серпня місяця 2012 року він доглядає за хворим батьком, який з 2005 року по 2012 рік отримав 3 інсульти і як слідство цього в 2012 році став прикутим до ліжка і потребує й досі постійної сторонньої допомоги. Але суд не прийняв це до уваги та призначив йому занадто суворе покарання.
Звертає увагу, що на сьоднішній день його заборгованість по аліментам на утримання доньки повністю погашена, що підтверджується квитанцією за №13704119М від 22.05.2019 року на суму 22 000, 00 грн., квитанцією за №13703245М від 28.05.2019 року на суму 13 000,00 грн., квитанцією за №13703534М на суму 24 500,00 грн. та листом від 30.05.2019 року за №4778, виданим начальником Жовтоводського міського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про те, що його борг по виконавчому провадженню №19945124, відкритому по виконавчому листу за №2-240 від 14.06.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини станом на 01.06.2019 року відсутній.
Разом з тим апелянт згоден з вироком суду в частині визначення суми стягнення з нього на користь колишньої дружини ОСОБА_9 500,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, вважає його законним та обгрунтованим і в цій частині просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляцію та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій за ч.2 ст.164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Разом з тим, обговорюючи доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів находить їх слушними та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені показаннями свідка ОСОБА_16 , а також відповідними документами, а саме - довідкою Богдано-Надеждівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року №782 року із якої вбачається, що ОСОБА_9 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та на її утриманні перебуває донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1 а.с.п. 189); заявою ОСОБА_9 від 28 грудня 2018 року про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України(Т. 1 а.с.п. 190-191); свідоцтвом про народження ОСОБА_11 , із якого вбачається, що батьками останньої є ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (Т. 1 а.с.п. 192); постановою головного державного виконавця відділу ДВС Жовтоводського МУЮ ОСОБА_12 від 23 червня 2010 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-440 Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2010 року щодо стягнення з ОСОБА_8 аліментів на користь ОСОБА_17 у розмірі 1/4 частини на утримання доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1 а.с.п. 195); виконавчим листом №2-440 Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2010 року щодо стягнення з ОСОБА_8 аліментів на користь ОСОБА_17 у розмірі 1/4 частини на утримання доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1 а.с.п. 196); постановою головного державного виконавця відділу ДВС Жовтоводського МУЮ ОСОБА_12 за виконавчим листом №2-440 Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2010 року про арешт майна ОСОБА_8 та оголошення заборони на його відчуження (Т. 1 а.с.п. 198); постановою головного державного виконавця відділу ДВС Жовтоводського МУЮ ОСОБА_12 від 15 вересня 2015 року за виконавчим листом №2-440 Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2010 року про зміну прізвища стягувача з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 » (Т. 1 а.с.п. 199); письмовими попередженнями ОСОБА_8 від 15 серпня 2016 року та 04 серпня 2017 року про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів (Т. 1 а.с.п. 201, 202); рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2010 року, відповідно до якого ОСОБА_8 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і стягувати їх в такому вигляді до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 березня 2010 року (Т. 1 а.с.п. 211); рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (Т. 1 а.с.п. 212); вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2013 року, із якого вбачається, що ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати аліментів встановлених зазначеним рішенням суду на утримання дитини у період часу з 04 березня 2010 року по 01 червня 2013 року, та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт (Т. 1 а.с.п. 213); довідкою П`ятихатського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ від 24 січня 2018 року №166, із якої вбачається, що ОСОБА_8 знятий з обліку 09 грудня 2013 року у зв`язку з відбуттям покарання призначеного вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2013 року (Т. 1 а.с.п. 214); розрахунками заборгованості по аліментам ОСОБА_8 за виконавчим листом №2-440 Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2010 року, із яких вбачається, що заборгованість останнього за період з 01 грудня 2013 року по 31 травня 2014 року та з 01 липня 2014 року по 01 січня 2018 року становить 43984,67 грн. (Т. 1 а.с.п. 234, 240).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.. 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення злочину передбачено за ч. 1 ст. 164 КК України, за місцем проживання характеризується як такий, відносно якого скарг не надходило, є безробітнім, з 07 лютого 2019 року перебуває на обліку у Жовтоводському міському центрі зайнятості, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та лікаря-фтизіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у виді арешту строком на 5 місяців буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані по особу обвинуваченого. Разом з тим, апеляційний суд в вважає за можливе задовольнити апеляційні вимоги ОСОБА_8 стосовно пом`якшення йому покарання з наступних підстав.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Оцінюючи встановлені під час апеляційного розгляду відомості, колегія суддів вважає за можливе визнати обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_18 , визнання ним своєї вини у вчиненні скоєного правопорушення, а також добровільне погашення в повному обсязі заборгованості по сплаті аліментів, що підтверджується довідками від 30.05.2019 року за №4778 та від 12.09.2019 року за №8580, виданими начальником Жовтоводського міського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про те, що на теперішній час рішення боржником виконується, борг по виконавчому провадженню №19945124, відкритому по виконавчому листу за №2-240 від 14.06.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини станом як на 01.06.2019 року, так і на 01.09.2019 року відсутній.
Як убачається з матеріалів провадження, обвинуваченим, згідно наданих в судовому засіданні в суді першої інстанції квитанцій по сплаті аліментів, дійсно проводились часткові сплати суми аліментів по поточним платежам за 2018, 2019 роки, до ухвалення оскаржуваного вироку але судом даний факт не було враховано під час ухвалення свого рішення. Також з 22.05.2019 року по 28.05.2019 року обвинуваченим ОСОБА_8 в якості погашення боргу по аліментам на користь доньки ОСОБА_11 було сплачено загалом 59 500 гривень.
Також згідно копії витягу з трудової книжки ОСОБА_8 з 01.06.2019 року прийнятий на роботу мийником автомобілів до ФОП ОСОБА_19 , що дозволить обвинуваченому надалі сплачувати аліменти на утримання дитини.
Крім того, згідно досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, складеної П`ятихатським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, в результаті проведеної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_8 , а також середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без обмеження волі (Т.1, а.п.152-153), а отже посилання суду на дану досудову доповідь у своєму рішенні із зазначенням того, що вказана доповідь містить висновок про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без обмеження волі.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 164 КК України, а саме у виді громадських робіт.
Згідно ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Отже, враховуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначення покарання з призначенням обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 164 КК України - у виді громадських робіт на строк 240 годин.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.
ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.2 ст. 164 КК України до покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4