Справа № 545/1186/19
Провадження № 1-в/545/289/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2019 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві спільне подання державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого:

- 22.10.2015 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.286, ст.75, ст.76, ст.104 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Засудженого вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.07.2016 року за ч.3 ст.186, ст.69, ст.101 КК України до 30 діб арешту. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.10.2016 року вважати засудженим за ч.3 ст.186, ст.69, ст.71, ст.72 КК України до 5 років 30 днів позбавлення волі,

у с т а н о в и в:

Адміністрація державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.

Засуджений та представник адміністрації у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, подання підтримали та просили задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Миколаївського районного суд Миколаївської області від 07.07.2016 року за ч.3 ст.186, ст.69, ст.101 КК України до 30 діб арешту. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.10.2016 року у відповідності до вимог ст.71 КК України до покарання призначеного засудженому ОСОБА_4 вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.07.2016 року за ч.3 ст.186, ст.69 КК України у виді арешту строком 30 діб, повністю приєдноно невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.10.2015 року і за правилами ст.72 КК України остаточно визначено засудженому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 30 (тридцять) днів. Строк покарання рахується з часу затримання - 28.09.2016 року.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням, ОСОБА_4 відбув 1/2 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно з характеристикою, затвердженої начальником державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», засуджений ОСОБА_4 на теперішній час характеризується позитивно, працевлаштований різноробочим виробничих майстерень установи дільниці «Екрани». За вироком суду цивільного позову не має, виконавчі листи на адресу установи не надходили.
Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, за час перебування в установах виконання покарань засуджений ОСОБА_4 має одне стягнення сувору догану, яке погашене у встановленому законом порядку.

З матеріалів особової справи вбачається, що протягом строку відбуття покарання до засудженого застосовано лише 2 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КПК України та Правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Разом з тим, ця обставина може свідчити про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 107 КК України, ст. 537 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні спільного подання адміністрації державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1