Провадження №1-кс/760/1927/19
Справа №760/2438/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , детектива ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000098 від 12.02.2018, -

В С Т А Н О В И В :
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000098 від 12.02.2018.

Клопотання обґрунтовується тим, що 18.12.2018 слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 22.11.2018 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон SONY F3112 с/н НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 .

Заявник в клопотанні не погоджується з вказаною ухвалою, посилаючись на те, що детектив звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешт з пропуском строку, встановленого ст. 171 КПК України, а постановлення ухвали слідчим суддею без виклику володільця майна. При цьому, вважає, що на даний відсутні підстави в обмежені ОСОБА_4 в праві володінні, користуванні та розпорядженні майно, оскільки детективами НАБУ вже оглянуто мобільний телефон.

У зв`язку з викладеним, заявник просив скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_4 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Детектив НАБУ в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що вищевказана ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.12.2019 про накладення арешту на майно є обґрунтованою та не підлягає скасуванню, адже постановою слідчого від 23.11.2018, вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом в кримінальному правопорушенні № 0000098 від 12.02.2018. Крім того, зазначив, що вказаний мобільний телефон було оглянуто, що підтверджується протоколом огляду речей (телефону) від 27-28.11.2018, та виявлено інформацію, що має значення для даного кримінального провадження. Також вказав, що скасування арешту на зазначене майно може негативно вплинути на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 12.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.12.2018 накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 22.11.2018 в за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон SONY F3112 с/н НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 .

Встановлено, що в ухвалі від 18.12.2018 слідчий суддя зробив висновок, що вказане вище майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, а детективом було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні детектива та може бути виконане завдання, для виконання якого детектив звернувся з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів справи вбачається, що детективом НАБУ було проведено огляд мобільного телефона SONY F3112 с/н НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , що підтверджується протоколом огляду речей (телефона) від 27-28.11.2018.

Вбачається, що за результатами огляду наявної в мобільному телефоні інформації віднайдено дані, що мають істотне значення для кримінального провадження та встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя вважає, що детективом в судовому засіданні були наданні пояснення та докази, які свідчать про те, що вказаний мобільний телефон відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є речовим доказом в даному кримінальному провадженню, оскільки містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає, що обставини, викладені заявником в клопотанні щодо цих речей, є недостатніми, а надані докази не підтверджують посилання на те, що в арешті вказаного майна відпала потреба.

Слід також зазначити, що втручання держави в право ОСОБА_4 на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, підстав його необгрунтованості.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 22, 26, 98, 170-174 КПК України, слідчий суддя ухвалив:

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000098 від 12.02.2018.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1