У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши, за матеріалами кримінального провадження №0003110, апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09.08.2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, не працюючої, студентки 2-го курсу Вищого професійного училища № 21 м. Миколаєва, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у скоєні кримінального праволпорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ст.ст. 69, 100 КК України, за пом`якшуючої покарання обставини - вчинення злочину неповнолітнім, до 60 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_6 , вважає вказаний вирок незаконним та таким, що підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Прокурор вказує, що судом при призначенні покарання вірно враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування збитку, але не враховано те, що ОСОБА_6 вчинила злочин у неповнолітньому віці. Неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття.

Відповідно до вимог санкції ч.1 ст.185 КК України, як альтернатива передбачено призначення покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин.

Відповідно до вимог ст. 100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.

Проте вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався та призначив покарання нижче ніж передбачено у санкції ч.1 ст.185 КК України без урахування вимог Загальної частини Кримінального кодексу України, не зазначивши посилання на ст.100 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 05.08.2018 року близько 03.00 год., знаходячись по вул. Будівельників, 4 в м. Миколаєві, на відкритій ділянці місцевості за гастрономом «Везунчик», з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала мобільний телефон «Samsung SM-J510H» чорного кольору, вартістю 4299 грн, з захисним склом до нього, вартістю 100 грн та чохлом чорного кольору, належних ОСОБА_9 .
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_10 , на підтримку доводів апеляційної скарги, думку ОСОБА_8 , яка не заперечувала проти доводів апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про її винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченою.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_6 , то апеляційний суд дійшов наступного.

Посилання апелянта на те, що судом при призначенні покарання не були в достатній мірі враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 вчинила злочин в неповнолітньому віці - є слушними.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивовуючи своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Санкціє частини 1 ст.185 КК України передбачено призначення покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин.

Відповідно до вимог ст.100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.

Проте, вказаних вимог закону, суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, та призначив ОСОБА_6 покарання нижче ніж це передбачено санкцією ч.1 ст.185 КК України без урахування вимог Загальної частини Кримінального кодексу України, не зазначивши у вироку посилання на ст.100 КК України.

Частиною 1 ст.66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, серед інших, враховується й вчинення злочину неповнолітнім (п. 3 ч.1 ст.66 КК України).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» зазначено, що суди при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Таким чином, неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст.66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, вірно врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та добровільне - відшкодування збитку, але не враховав те, що обвинувачена вчинила злочин у неповнолітньому віці.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню , а оскаржуваний вирок підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419, 424, 426 532 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09.08.2019 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.185 КК України з урахуванням вимог ст.ст. 69, 100 КК України, за пом`якшуючої покарання обставини - вчинення злочину неповнолітнім, до 60 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: