Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/771/19
Провадження № 1-кп/475/153/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

підсудних: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_9 : ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН НОМЕР_1 , уродженця с. Євгенівка Тарутинського району Одеської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у незареєстрованому цивільному шлюбі, маючого на утриманні 3 дітей, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІІН НОМЕР_2 , уродженця с. Козубівка Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у незареєстрованому цивільному шлюбі, маючого на утриманні 2 дітей, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2019 р. близько 02:30 год. ОСОБА_9 прийшов додому до ОСОБА_8 , який проживає по АДРЕСА_1 , та запропонував поїхати до смт.Доманівка Миколаївської області з метою викрадення переднього та заднього мостів до автомобіля ЗІЛ-130, які він бачив рік тому на вул.Українській, в смт Доманівка Миколаївської області, на що ОСОБА_8 погодився.

Реалізуючи свій злочинний корисливий намір, спрямований на заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб, розуміючи протиправний характер своїх дій, вони удвох автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , до якого причепили причіп, приїхали на вул. Українську в смт Доманівка Миколаївської області, де навпроти домоволодіння №54/1, належного ОСОБА_7 , завантажили до автомобільного причепу задній та передній мости від автомобіля «ЗІЛ -130» загальною вагою 400 кг.

Після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли, у подальшому викрадене здали як металобрухт, отримавши за нього 1 200 грн., які розділили між собою.

У результаті крадіжки ОСОБА_7 завдано шкоди на суму 2 400,00 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Підсудні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вину свою у вчиненні злочину визнали повністю.

Підсудний ОСОБА_9 суду пояснив, що 06.04.2019 р. він зі своєю сім`єю святкував день народження дочки. У цей час він вирішив скоїти крадіжку автомобільних мостів від автомобіля «ЗІЛ-130», які він бачив рік тому біля узбіччя дороги в смт Доманівка по вул. Українська. Близько 02:30 год. він зателефонував ОСОБА_8 , після чого прийшов до нього та запропонував вчинити крадіжку. ОСОБА_8 погодився. Вони удвох на автомобілі «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_3 , причепили до автомобіля позичений причіп, приїхали на вул. Українську в смт Доманівка Миколаївської області, де навпроти домоволодіння №54/1, належного ОСОБА_7 , завантажили до автомобільного причепу задній та передній мости від автомобіля «ЗІЛ -130» загальною вагою 400 кг. Викрадене у подальшому здали на металобрухт, а кошти на суму 1 200 грн. розділили між собою. У скоєному розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопустимість подібної поведінки у майбутньому.

Підсудний ОСОБА_8 дав свідчення аналогічні поясненням ОСОБА_9 у скоєному також розкаюється, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що десь у квітні 2019 р. він виявив крадіжку належних йому автозапчастин, що близько 20 років знаходилися біля воріт його домоволодіння. Просив суворо не карати підсудних. Підтвердив, що обвинувачені намагалися частково відшкодувати шкоду, проте він кошти у них не взяв, оскільки на той час знайшов аналогічні запчастини, а кошти, що йому пропонували підсудні, були недостатніми для їх придбання.

Допитавши підсудних, потерпілого, дослідивши надані обвинуваченням письмові докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину доведена повністю.

Крім усних пояснень підсудних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , їх вина у вчиненні вказаного злочину доведена дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження №0000155 про внесення до ЄРДР 16.04.2019 р. заяви ОСОБА_7 про крадіжку заднього та переднього мостів від автомобіля «ЗІЛ-130» та протоколом прийняття його заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 16.04.2019 р., в ході якого оглянуте місце події: територія біля домоволодіння ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , звідки скоєна крадіжка. Вказаним протоколом зафіксовані сліди у виді масляних плям на ґрунті, утворені внаслідок тривалого знаходження на них запчастин;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.06.2019 р. за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , у ході якого він розказав та показав за яких обставин разом з ОСОБА_9 вчинив крадіжку. Його пояснення під час слідчого експерименту аналогічні поясненням, даним у ході судового розгляду;

- довідкою ПП ЮГОЛОМРЕСУРС, згідно з якою станом на 06.04.2019 р. вартість однієї тонни брухту чорних металів становила 6 000 грн. За такого розмір шкоди, завданої злочином, складає 2 400 грн. (400 кг х 6 грн. = 2 400 грн.)

Інші докази, крім зазначених та характеризуючих особи підсудних, за клопотанням прокурора ОСОБА_6 , підтриманого потерпілим ОСОБА_7 , підсудними ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисником ОСОБА_10 , як такі, що ніким не оспорюються, не досліджувалися відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та особи винних, пом`якшуючі покарання обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підсудні ОСОБА_9 і ОСОБА_8 вчинили умисний закінчений середньої тяжкості злочин, переслідуючи корисливий мотив.

ОСОБА_9 на момент вчинення злочину був у силу ст.89 КК України не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, не потребує лікування від алкоголізму чи наркоманії. Проживає зі співмешканкою та має на утриманні трьох малолітніх дітей.

ОСОБА_8 вчинив злочин уперше, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, не потребує примусового лікування від алкоголізму чи наркоманії, проживає зі співмешканкою та має на утриманні двох малолітніх дітей, є учасником бойових дій.

Як обставини, що пом`якшують покарання обом підсудним згідно ч.1 ст.66 КК України, суд бере до уваги щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину, що виявилося у повному визнанні своєї вини та співпраці з органом досудового розслідування при проведенні слідчих дій за їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною обом підсудним наявність на утриманні малолітніх дітей.

Підсудному ОСОБА_8 , крім зазначених обставин, суд визнає пом`якшуючими обставинами: вчинення злочину вперше та статус учасника бойових дій.

Обставини, що обтяжують покарання підсудним, не встановлені.

Визнані судом пом`якшуючими обставини, дані про особи підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , їх поведінка після скоєння злочину у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину та дають суду підстави для висновку про можливе виправлення і перевиховання їх в умовах, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та призначення їм реального покарання з застосуванням ст.69 КК України більш м`якого виду, не зазначеного у санкції ст.185 ч.2 КК України, а саме громадських робіт.

При цьому суд вважає наявними підстави для призначення покарання ОСОБА_9 у більшому розмірі, ніж ОСОБА_8 , зважаючи на вчинення злочину за його ініціативою та не вперше.

Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді 220 (двохсот двадцяти) годин громадських робіт.
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими у той же строк з дня вручення його копії, особами, які не були присутні при його оголошенні, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1