Єдиний унікальний номер 185/4925/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000736 від 16 березня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської
області, громадянина України, не працюючого, з повною
середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за
адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.03.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. 30.09.2014 року звільнений з виправної колонії № 80 м. Кривий Ріг умовно-достроково на 9 місяців 15 днів;

-05.04.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3роки;

-25.05.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

-25.05.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 16.03.2017 року в нічний час доби (точного часу досудовим слідством не встановлено) знаходився біля гуртожитку будинку АДРЕСА_2 де з корисливих мотивів та з метою наживи у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення майна, що належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення майна, що належить ОСОБА_6 , ОСОБА_3 зайшов до вищевказаного гуртожитку, де піднявся на третій поверх та, шляхом пошкодження замка на дверях, проник до приміщення блоку, в якому знаходяться кімнати №№ 35-38. Далі ОСОБА_3 , у вказаний час, впевнившись, що за ним ніхто не стежить та його злочинні дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, знаходячись біля вхідних дверей кімнати АДРЕСА_3 , будучи осудною особою, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме електричну духову шафу «Сатурн ST ЕС 1077» вартістю 1442 грн. 07 коп. З викраденим майном ОСОБА_3 вийшов з приміщення блоку гуртожитку АДРЕСА_2 та розпорядився ним на власний розсуд. В результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 1442 грн. 07 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Дійсно, 16.03.2017 року в нічний час доби він знаходився біля гуртожитку по вулиці Паркова м. Павлограда, а піднявшись на 3 поверх, та пошкодивши замок на дверях, зайшов до кімнати № 35 зазначеного будинку, де викрав електричну духову шафу. У скоєному він щиро кається.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 16.03.2017 року коли він приїхав до гуртожитку, то від працівників поліції дізнався, що на 3 поверсі була вчинена крадіжка електричної духовки.
Аналіз показань обвинуваченого, свідка, викладених вище, які попереджалися про кримінальну відповідальність, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними, дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого та підтверджують його вину в інкримінованому йому злочину.

Окрім показань, допитаних в судовому засіданні обвинуваченого, свідка, вина ОСОБА_3 також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з кримінального провадження № 0000736 від 16.03.2017 року, відповідно до якого в ніч на 16 березня 2017 року невідома особа, шляхом пошкодження вхідних дверей проникла до блоку на 3 поверсі, де викрала духовку «Сатурн», яка належить ОСОБА_6 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.03.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 повідомила про обставини події в ніч на 16.02.2017 року щодо крадіжки електричної духової шафи «Сатурн»;

- протоколом огляду місця події від 16.03.2017 року, та фото таблиці до нього, відповідно до якого, в присутності понятих, оглянуто кімнату в блоці на 3 поверсі по АДРЕСА_2 ;

- довідкою ломбарду «Імперіал», за запитом СВ Павлоградського ВП ГУНП, відповідно до якої ОСОБА_3 надав у заставу електричну духову шафу «Сатурн ST ЕС 1077» білого кольору, про що було складено договір;

- протоколом огляду предмету від 19.03.2017 року, та фото таблиці до нього, відповідно до якого, в присутності понятих, було оглянуто електричну духову шафу «Сатурн ST ЕС 1077»,;

- висновком експерта № 1848-17 від 24.04.2017 року, відповідно до якого залишкова вартість наданої на експертизу електронної духової шафи «Сатурн ST ЕС 1077» станом на 16.02.2017 року, склала 1442,07 грн.;

- висновком експерта № 20/4.6-329 від 07.06.2017 року, та фото таблиці до неї, відповідно до якого два сліди пальців рук розмірами 19х27 мм., 19х26 мм., вилучені 13.03.2017 року в ході огляду кімнати № 35 будинку № 10 по вулиці паркова м. Павлограда, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб) Сліди пальців рук розмірами 19х27 мм., 19х26 мм. залишені, відповідно, вказівним пальцем лівої руки та безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 .

Наведені вище докази, на думку суду, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією Украъни та КПК України.

Підстав сумніватися у правильності висновків експертиз суд не вбачає.
Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія протии Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, аналізуючи покази обвинуваченого, свідка, зіставляючи ці покази зі здобутими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та кваліфікує його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Його дії кваліфікуються за ч.3 ст. 185 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочинів.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі. 25.05.2017 року ОСОБА_3 було засуджено вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Враховуючи, що злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 скоїв до постановлення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2017 року, покарання останньому має бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2017 року, так як останній вчинив злочин, до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкримінований йому злочин до ухвалення Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області вироку від 05 квітня 2017 року, яким він був засуджений до покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про виконання попереднього вироку суду самостійно.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним злочинів, оскільки виправити останнього та запобігти злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства.

При визначені терміну відбуття покарання обвинуваченому суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного суду щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладений в постанові Верховного суду від 29.08.2018 року у провадженні № 13-31кс18.

Так, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у трок покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046 - VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючи (ультра активну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046- VIII є неправильним, оскільки зворотня дія Закону № 2046 VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст. 5 КК України не допускається.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне при зарахуванні у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення, застосовуючи положення ч.5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015 року, відповідно до якого зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
В зв`язку з зазначеним, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 з 03.08.2017 року по 31.08.2017 року перебував в Солонянській виправній колонії № 21, суд приходить до висновку про необхідність зарахування ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 14 липня 2017 року по 03 серпня 2017 року, та з 31 серпня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 96 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази розподілити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2019 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (роки) 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбування покарання, призначений за даним вироком, термін перебування його під вартою з дня затримання, тобто з 14 липня 2017 року, за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року, покарання за яким він відбуває.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції, яка діяла до 21.06.2017 року) зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 14 липня 2017 року по 03 серпня 2017 року, та з 31 серпня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання за попередній вироком, тобто з 14 липня 2017 року.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року в частині призначеного покарання виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- електричну духову шафу «Сатурн ST ЕС 1077», яку передано на зберігання ОСОБА_6 залишити останній за належністю;

- сліди пальців рук, які було вилучено в ході проведення огляду місця події по вул. паркова м. Павлограда залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 96 коп.

В зв`язку з продовженням відбуття покарання за попереднім вироком запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати, та до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .