Справа №295/9733/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового
засідання ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавленні на певний строк,-
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавленні на певний строк. В обґрунтування зазначив, що 12.03.2019 Європейський Суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Пєтухов проти України", яким встановлено не відповідність покарання у вигляді довічного позбавлення волі міжнародним стандартам, у зв`язку з чим мало порушення ст.3 Конвенції.

Засуджений подав про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просить відмовити в задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Херсонського обласного суду від 12.02.1998 року ОСОБА_3 засуджений за ст.ст. 142 ч.3, 17, 93 п.п.п "а", "г". "і", 93 п.п. "а","г","і", 42, 43 КК України до смертної кари, з конфіскацією всього майна. Ухвалою Верховного Суду України від 14.04.1998 року вирок суду залишено без змін. Постановою Херсонського обласного суду від 20.06.2000 року смерта кара замінена на довічне позбавлення волі.

Рішенням Конституційного суду України від 29.12.1999 року у справі № 1-33/99 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст.24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини Кодексу 1960 р., які передбачали смертну кару як вид покарання.

Законом України № 1483 від 22.02.2000 року Кримінальний кодекс 1960 року приведено у відповідність з вищевказаним рішенням. Кодекс 1960 року доповнено новою статтею 25-2, яка визначила новий вид кримінального покарання довічне позбавлення волі. У розділі другому цього Закону передбачено, що перегляд вироків у справах щодо осіб, засуджених до смертної кари, вироки щодо яких на час набрання чинності цим Законом не було виконано, здійснюється судом, який постановив вирок.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011 справа № 1-5/2011 у пункті четвертому зазначив, що рішення КСУ від 29 грудня 1999 року не став новим законом, що пом`якшував кримінальну відповідальність осіб за вчинення особливо тяжких злочинів, оскільки КСУ повноважний лише визнавати неконституційними положення закону про кримінальну відповідальність. При цьому, виключно кримінальними Законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється відповідальність за їх вчинення. Відповідно і зворотна дія в часі реалізується через кримінальні закони у випадках, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

В пункті шостому зазначеного рішення КСУ вважає, що новий вид кримінального покарання, запроваджений Законом № 1483, - довічне позбавлення волі - є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою, яка була передбачена Кодексом 1960 року та положення цього Кодексу із змінами внесеними Законом № 1483, є такими, що пом`якшують кримінальну відповідальність та іншим чином поліпшують правове становище осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини до набрання чинності цим законом. На підставі ч.1 ст. 58 Конституції України, ч.2 ст. 6 Кодексу 1960 року, ч.1 ст. 5 Кодексу 2001 року положення Кодексу 1960 року із змінами, внесеними Законом № 1483, мають зворотну дію в часі, тобто поширюються на осіб, які вчинили передбачені Кодексом 1960 року особливо тяжкі злочини до набрання чинності зазначеним законом, у тому числі на осіб, засуджених до смертної кари, вироки щодо яких на час набрання чинності цим Законом не було виконано. Крім того, зазначеним Законом засудженому до довічного позбавлення волі передбачена можливість заміни цього покарання актом помилування на позбавлення волі на певний строк (частина перша ст. 25 Кодексу 1960 року та частина друга ст. 87 Кодексу 2001 року).

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях визнавав, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів не є порушенням ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справі «Ткачов проти України» від 13 грудня 2007 року, заява № 39458/02).

Норми чинного Кримінальний кодексу України не передбачають заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537,539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семидня з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1