КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Бучанська виправна колонія № 85» у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за клопотанням засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2019 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_6
представника виправної колонії ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на те, що судом не враховано, що порушення мали місце раніше, зняті та погашені у встановленому законом порядку, а тому, на час розгляду справи, фактично були відсутні. Окрім того, засуджений ОСОБА_5 вказує на те, що він був працевлаштований на виробництві та заохочувався, і тому неможливо погодитись з твердженням суду про те, що він не працював, оскільки заохочення отримував виключно за працю на виробництві.
Апелянт наголошує на тому, що його бажання працювати підтверджується як письмовими заявами, так і в усній формі до адміністрації установи, але вказані обставини були проігноровані судом, і в суді було оголошено тільки заяву про те, що засуджений писав заяву про відмову працювати, що не відповідає дійсності, про що він наголошував в суді.
Також засуджений ОСОБА_5 звертає увагу на те, що він по відношенню до представників адміністрації поводить себе ввічливо, з іншими засудженими не конфліктує, підтримує дружні стосунки, заходи виховного та профілактичного характеру, що проводяться в установі відвідує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора та представника ВК, які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до матеріалів судового провадження ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Ірпінського міського суду від 8 квітня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 9 серпня 2008 року по 22 лютого 2011 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (ас. 29-38).

З 19 серпня 2008 року по 19 березня 2011 року ОСОБА_5 тримався у Київському СІЗО, а з 19 березня 2011 року по теперішній час ОСОБА_5 відбуває покарання у Бучанській виправній колонії (№ 85) (ас. 24).

Згідно з положеннями ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до положень ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.
Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, вказавши про те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом першої інстанції враховано дані щодо особи засудженого, а також те, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, мав 12 стягнень, за власним бажанням не працює, та дійшов висновку, що засуджений на шлях виправлення не став.
Сам факт того, що засуджений фактично відбув 2/3 призначеного покарання, не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого ОСОБА_5 , засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе негативно: порушував встановлений порядок відбування покарання, має 12 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. Був працевлаштований на виробництві установи, заохочувався 6 разів правами начальника установи, заохочення від 30 грудня 2018 року скасоване згідно наказу начальника установи № 24/аг-19 від 31 січня 2019 року. На даний час не працевлаштований у зв`язку із власним бажанням не працювати. На заходи виховного, організаційного, психологічного та профілактичного характеру, які спрямовані на повернення до самостійного, загальноприйнятого, суспільно-нормального життя, що проводяться на відділенні СПС реагує посередньо. По відношенню до представників адміністрації установи поводить себе тактовно, ввічливо. По відношенню до засуджених не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими різної спрямованості. Заходи виховного та профілактичного характеру, що проводяться в установі відвідує. Санітарний стан спального місця та приліжкову тумбочку утримує у належному стані, зовнішній вигляд охайний. За характером скритний, спокійний. Вину в скоєному злочині визнав.
З огляду на дані, які характеризуються особу засудженого, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Окрім того, як встановлено з матеріалів судового провадження, протягом часу з 27 вересня 2011 року до 12 січня 2016 року ОСОБА_5 має 11 стягнень, та 31 травня 2018 року 12 стягнення, які погашені у становленому законом порядку. В період з 29 грудня 2014 року по 31 жовтня 2018 року ОСОБА_9 має 5 заохочень, заохочення від 30 грудня 2018 року скасовано (ас. 25). Наявність у ОСОБА_5 лише п`яти заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 18 жовтня 2010 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Також відповідно до матеріалів справи 11 лютого 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні до нього ст. 101 КВК України та переведення до дільниці соціальної реабілітації (підлягав з 27 березня 2013 року); 27 квітня 2016 року відмовлено у застосування ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (підлягав з 27 січня 2016 року); 27 січня 2016 року відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання (підлягав з 27 січня 2016 року). За час відбування покарання засуджений характеризується негативно (ас. 24 зв.).
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він має заохочення, працював, утримує своє спальне місце в чистоті, не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Твердження засудженого про те, що він бажає працювати, про що заявляв усно та письмово, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до характеристики, а також пояснень під час апеляційного розгляду представника виправної колонії та прокурора, засуджений не працевлаштований за власним бажанням.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду першої інстанції ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належного обґрунтування прийнятого рішення та мотивів, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, - залишити без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3