Справа № 755/1233/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "21" листопада 2019 р.

Колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

потерпілого ОСОБА_16

представників потерпілого ОСОБА_17 , ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0013605 за обвинуваченням:

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уфа, Башкірської Автономної Республіки, Російської Федерації, з середньою освітою, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючий постійного місця проживання в м. Києві, судимого 23.05.2001 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до 3 років 2 місяці позбавлення волі; 10.03.2001 року Конотопським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 10.06.2008 року Конотопським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

13.10.2017, приблизно о 02-00 годині, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 знаходячись на території Київського університету туризму за адресою: м. Київ вул. Жмаченка, 26, побачили раніше незнайомого ОСОБА_16 , який шукав вихід з території та рухався в сторону вулиці Миропільської та вступили між собою у попередню злочинну змову, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_20 разом з ОСОБА_19 , діючи спільно та узгоджено, за попередньою змовою, дійшовши до бетонної огорожі території університету, наздогнали ОСОБА_16 , при цьому ОСОБА_19 наблизився до ОСОБА_16 та наніс йому два удари по голові дерев`яною палицею, яку знайшов по дорозі, а ОСОБА_20 схопивши ОСОБА_16 за одяг, наніс декілька ударів руками по обличчю останнього. При цьому потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), а саме: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням вогнища геморагії в лівій лобній частці, епідуральної гематоми над лівою лобною, тім`яної частками, перелому лівої лобної, скроневої кісток з незначним зміщенням уламків, гематоми м`яких тканин голови зліва, синців на верхній повіці правого ока, на повіках лівого ока з субкон`юнктивальним крововиливом зліва.
Подолавши таким чином волю потерпілого ОСОБА_16 до опору, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення нападу за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_20 почав вимагати у потерпілого передачу їм грошових коштів та цінностей та разом із ОСОБА_19 , тримаючи потерпілого за одяг, заволоділи рюкзаком останнього в якому знаходився ноутбук марки «НР» вартістю 4000 грн., мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Note 3» вартістю 2838 грн. 33 коп., грошовими коштами в сумі 6000 грн., які ОСОБА_16 дістав з кишені своєї куртки та золотою каблучкою вартістю 10 000 гр..
Після чого, ОСОБА_20 з ОСОБА_19 з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 22838 грн. 33 коп.
Обвинувачений ОСОБА_19 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що в той день він разом із ОСОБА_21 зайшли до охоронця гуртожитку Київського університету туризмута поставили його телефон підзарядити. В той час повз них проходив потерпілий, який повідомив, що хоче пройти через територію інституту та знайти вихід. Охоронець повідомив потерпілому, що територія інституту закрита, та попросив ОСОБА_19 показати дорогу до виходу. Тоді він разом з ОСОБА_21 пішли показувати дорогу потерпілому. По дорозі вони сперичались, що дороги немає та попросили потерпілого присвітити телефоном, бо було темно. Він - ОСОБА_19 взяв у потерпілого телефон, оскільки той був у стані алкогольного сп`яніння, також у нього випали з кишені грошові кошти, які взяв ОСОБА_21 . Після чого потерпілий зняв рюкзак з плечей та побіг в іншу сторону.

Він - ОСОБА_19 взяв речі, щоб не залишати їх там, розраховуючи, в подальшому якщо повернеться потерпілий повернути йому. ОСОБА_22 та ОСОБА_21 пішли в бік станції метро «Дарниця» та по дорозі згадали, що на території інституту залишився їх знайомий ОСОБА_23 та телефон на зарядці, тому повернулись до ОСОБА_23 , який узяв подивитись телефон потерпілого та вони у трьох пішли до станції метро «Дарниця», де випили кави, та згодом розійшлись. ОСОБА_21 пішов по своїм справа, а ОСОБА_22 разом з ОСОБА_23 по своїм. Телефон потерпілого залишився у ОСОБА_23 , грошові кошти потерпілого розділили між собою. Він - ОСОБА_22 200-300 грн. взяв собі. Через декілька днів ОСОБА_22 зустрівся з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , останній попросив у ОСОБА_23 телефон подзвонити, після чого ОСОБА_22 та ОСОБА_23 відійшли, а коли повернулись, ОСОБА_24 вже не було на місці. Рюкзак потерпілого в якому лежав ноутбук знаходився у ОСОБА_22 , який намагався його включити, однак ноутбук був не справний. Після чого перебуваючи в районі ринку «Юність», ОСОБА_23 запропонував віддати ноутбук на ремонт, тому вони зайшли до ОСОБА_25 , який повідомив, що ноутбук зламаний, та запропонував його викупити за 500 грн, на що вони погодились. ОСОБА_19 наполягає, що до продажу ноутбука вони шукали потерпілого 5 днів, після чого вирішив майном розпорядитись та грошові кошти в сумі 500 грн витратив на свої потреби. Рюкзак з зарядним пристроєм до ноутбука викинули. В поліції під фізичним впливом зі сторони працівників поліції ОСОБА_22 почав гороворити що серед іншого майна був ще перстень. Про факт фізичного тиску службових осіб, ОСОБА_22 з будь-якими скаргами не звертався.

У судовому засіданні за клопотанням прокурора у зв`язку із розбіжностями у показах обвинуваченого, було досліджено протокол допиту підозрюваного ОСОБА_19 .

Обвинувачений ОСОБА_20 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не взнав, пояснивши, що покази які він давав на досудовому розслідуванні не відповідають дійсності, оскільки він не знімав перстень у потерпілого, працівники поліції приїхали до нього додому, затримали та доставили до відділку. Окрім грошових коштів у нього нічого не вилучено. Крім цього обвинувачений зазначає, що ні він, ні ОСОБА_22 будь яке насильство до потерпілого не застосовували. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_21 разом з ОСОБА_22 показували йому дорогу, у зв`язку із темним часом доби, потрібно було підсвітити дорогу. ОСОБА_22 просив потерпілого включити фонарик на телефоні, однак у зв`язку з станом потерпілого він не зміг включити телефон. Під час цього, у потерпілого випали з кишені грошові кошти. На думку ОСОБА_21 потерпілий по дорозі додому потрапив у неприємності.

Винуватість ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується доказами зібраними в ході досудового розслідування та в ході судового слідства.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_16 з 12 на 13 жовтня 2017 року, близько 2 години ночі він повертався до дому. На території Іституту туризму економіки і права по вулиці Жмаченка, потерпілий заблукав та не міг вийти. До нього вийшли 3-4 людини, потерпілому здалось, що то були працівники охорони інституту, та повідомили, що територія інституту закрита та пройти по ній не можна. Потерпілий пішов, а за ним пішло 2 чоловіки. По дорозі потерпілий спілкувався з раніше не знайомими йому людими на різні теми, настрій у них був нормальний. Коли вони дійшли до місця, де практично не було освітлення, у цих двох осіб настрій змінився на агресивний та потерпілому нанесли удар в ліву сторону голови невідомим предметом ззаду або збоку, хто саме наносив удар та розташування цих двох осіб по відношенню до нього не пам`ятає, після чого особи почали вимагати мобільний телефон та гроші, потерпілий вирішив все віддати та, передаючи майно, йому було нанесено ще один удар в обличчя, хто наносив удар не пам`ятає. Загалом потерпілий пам`ятає 1 удар по голові та 1-2 удари в обличчя. Розуміючи, що хоча він віддав на вимогу осіб своє майно, вони все одно продовжать його бити, тому він намагався втекти, однак його наздогнали. Після другої спроби потерпілому вдалось втекти, він побіг в бік свого місця проживання, дорогу додому не пам`ятає, прийшов до тями вже біля під`їзду свого будинку, де на ранок йому стало гірше, після чого батьки відвезли його до лікарні.

В лікарні потерпілий перебував три тижні та до сих пір проходить лікування, не може повернутись до нормального ритму життя, психологічно важко переживає минулі події, відчуває страх та тривогу.

На передодні вказаних подій потерпілий вживав алкгольні напої у компаніїї друзів, випили 0,5 чи 0,7 л рому, однак він нормально орієнтувався у просторі та розумів свої дії.

Потерпілий був одягнений у пальто, штани та піджак, однак додому повернувся без верхнього одягу та піджаку, корім цього при ньому був рюкзак, в якому знаходився ноутбук НР, який також забрали ці дві особи, та вже в лікарні він виявив відсутність золотої каблучки.

ОСОБА_16 вказав у залі судового засідання, що саме ОСОБА_26 та ОСОБА_20 є тими особами, які напали на нього.

На досудовому розслідуванні до потерпілого та його батьків звертався невідомий чоловік, який представлявся, як представник підозрюваних, телефонував та приїздив за місцем проживання потерпілого. Потерпілий розцінює вказані дії - як тиск на нього з боку обвинувачених, та у зв`язку з чим потерпілий був змушений змінити адресу проживання.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що з потерпілим та обвинуваченими не знайома. 17 жовтня 2017 рокуїї знайомий ОСОБА_28 попросив закласти в ломбард мобільний телефон на її паспорт. ОСОБА_29 віддав мобільний телефон синього кольору «Xiaomi Redmi», а вона заклала в ломбарді його на свій паспорт, отримавши в ломбарді грошові кошти в сумі 500 грн, які відразу передала ОСОБА_30 .. Пізніше дізналась від працівників поліції, що мобільний телефон, який вона заклала в ломбард належить потерпілому.
Свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що з обвинуваченими знайомий. 13 жовтня 2017 року приблизно о 21-00 год. біля парку «Перемога» в м. Києві, він взяв у знайомого ОСОБА_23 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3», при цьому ОСОБА_23 прояснив, що забрав вище вказаний мобільний телефон за борги, не уточнюючи у кого саме. З ним поряд стояв ОСОБА_22 . Після цієї розмови ОСОБА_32 попрощався з ОСОБА_22 та пішов, залишивши при собі мобільний телефон, який йому дав ОСОБА_23 . Наступного дня, за допомогою своєї знайомої на ім`я ОСОБА_33 , вони заклали мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», який дав йому на передодні ОСОБА_23 , до ломбарду. За мобільний телефон давали приблизно 1900-2000 грн., але свідок взяв лише 800. На наступний ранок, до нього приїхали працівники поліції, яким він розповів де взяв мобільний телефон.
При цьому, свідок уточнив, що бачив у ОСОБА_23 ще рюкзак, в середині якого був ноутбук, як пояснив ОСОБА_23 ноутбук, як і телефон були відібрані за рахунок боргу, у кого саме не пояснив. З ОСОБА_21 його познайомив ОСОБА_23 на передодні цих подій, чи був 13 жовтня ОСОБА_21 разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_22 не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_34 суду пояснив, що обвинувачених знає, сам працює в магазині мобільних телефонів та аксесуарів по АДРЕСА_3 . Приблизно 20-21 жовтня 2017 року ОСОБА_22 запропонував під заставу взяти у нього ноутбук марки «НР» за 500 грн., на що свідок погодився. При передачі ноутбука ОСОБА_22 зазначив, що компьютер належить йому.

Свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що з обвинуваченими знайомий, в жовтні 2017 року в темний час доби він разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_21 перебували біля університету туризму, поряд проходив потерпілий, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, за ним пішли ОСОБА_22 та ОСОБА_21 . Через 5-7 хвилин він побачив, що його знайомі пішли в бік ринку «Юність», а потерпілий в інший бік. Освітлення було штучне, світили ліхтарі, тому він не бачив на якій відстані йшов потерпілий. Через 2 години свідок зустрівся з ОСОБА_22 та ОСОБА_21 біля метро «Дарниця», після чого разом пішли в ігрові автомати, у ОСОБА_22 та ОСОБА_21 були при собі гроші, ОСОБА_21 йому повідомив, що вони попросили у потерпілого телефон подзвонити, у потерпілого випали з кишені грошові кошти та телефон, вони їх забрали та втекли, однак свідок зазначив, що йому відомо про ноутбук, який вони також забрали у потерпілого.

Свідок ОСОБА_36 суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_22 знайомий. 2017 року (точної дати не пам`ятає) він працював охоронцем у гуртожитку по АДРЕСА_4 . В пізній час доби, прийшов ОСОБА_22 та ще три хлопці, серед яких був ОСОБА_23 , інші йому не відомі, вони були в стані алкогольного сп`яніння, хотіли зайти до гуртожитку, однак він їх не пропустив. Після чого ОСОБА_22 з хлопцями пішли в бік стадіону, а ОСОБА_23 залишився з ним. Через пів години коли він з ОСОБА_23 стояв та курив, підходив невідомий йому хлопець з рюкзаком, який також хотів зайти до гуртожитку, але свідок його не пропустив, після чого той направився в бік стадіону. Чи пішли ОСОБА_22 разом з іншими за цим хлопцем він не знає. Про те, що побили, якусь особу на стадіоні він дізнався наступного дня від іншого охоронця.

Крім наведених показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підтверджується письмовими доказами наявними у матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.10.2017 року;

-висновком експерта №1788/Е відповідно до якого тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_37 відносяться за ступенем тяжкості до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження;

-висновком експерта №12-4/1759 від 09.01.2018 року, згідно його ринкова вартість станом на 13.10.2017 року мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 3 4G 3 Gb ROM Dark grey» могла становити 2838,33грн;

-протоколом огляду від 19.10.2017 року, згідно якого проводився огляд оригіналу додатку до договору від 15.10.2017 року ПТ «Ай Ті Ломбард» серія АЕ 2802940, у якому зазначено, що позичальник ОСОБА_27 , предмет залогу мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 3/32 Gb, с/н НОМЕР_1 , фінансовий кредит грошові кошти в сумі 1007,12 грн;

-оригіналом договору №863-17011924 від 15.10.2017 та додатку до договору ПТ «Ай Ті Ломбард»;

-постановою слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_38 про признання речового доказу та визначення місця зберігання від 19.10.2017 року, якою визнано речовим доказом додаток до договору №863-17011924 від 15.10.2017 року з ломбарду ПТ «Ай Ті Ломбард» на отримання кредиту під заставне майно, а саме мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 3, ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 та долучено до матеріалів;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2017 року, згідно якого в присутності двох понятих свідок ОСОБА_35 впізнав особу ОСОБА_16 на фото №4, який 13.10.2017 року близько 02:00 год зайшов на територію Київського інституту туризму, за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 26 та з яким пішли ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вглиб території інституту в сторону лісопосадки, протокол підписаний ОСОБА_39 , понятими, слідчим;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2017 року, згідно якого в пристуності двох понятих свідок ОСОБА_35 впізнав особу ОСОБА_20 на фото №2, з яким проживає за адресою: АДРЕСА_5 та який 13.10.2017 близько 02:00 години перебував з ним і ще з одним чоловіком на території коледжу готельного господарства, за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 26 і пішов за перехожим невідомим чоловіком. Повернувшись через годину, він показав йому золоту каблучку та грошові кошти в сумі шість тисяч гривень, пояснивши, що побив та пограбував перехожого за яким пішов, протокол підписаний ОСОБА_39 , понятими, слідчим;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2017 року, згідно якого в пристуності двох понятих свідок ОСОБА_35 впізнав особу ОСОБА_19 на фото №3, з яким проживає за адресою: АДРЕСА_5 та який 13.10.2017 близько 02:00 години перебував з ним і ще з одним чоловіком на території коледжу готельного господарства, за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 26 і пішов за перехожим невідомим чоловіком. Повернувшись через годину він показав йому мобільний телефон марки «Ксіомі» та ноутбук марки «НР», пояснивши, що побив та пограбував перехожого за яким пішов, протокол підписаний ОСОБА_39 , понятими, слідчим;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2017 року, згідно якого в пристуності двох понятих свідок ОСОБА_31 впізнав особу ОСОБА_19 на фото №1, який проживає за адресою: АДРЕСА_5 та бачив у нього ноутбук марки «НР». Як пояснив останній вказани ноутбук він разом з ще одним чоловіком відібрали за борги, протокол підписаний ОСОБА_40 , понятими, слідчим;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2017 року в період часу з 14:30 год до 15:05 год біля ВП №1 Деснянського УП по вул. Мілютенка, 28-Б у м. Києві за участі підозрюваного ОСОБА_19 та двох понятих, ОСОБА_19 показав місце, де вони стояли біля груртожитку, показав з якої строни до них підійшов ОСОБА_16 , показав в яку сторони пішли ОСОБА_22 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , ОСОБА_22 показав місце в лісопарковій зоні де на їх вимогу ОСОБА_42 дістав грошові кошти та мобільний телефон, після чого ОСОБА_21 зняв з правої руки ОСОБА_43 печатку з жовтого металу, потім ОСОБА_22 , взявши за рюкзак, який був у ОСОБА_43 за плечима запитав, що у ньому, ОСОБА_42 звільнивши руки з лямок рюкзака, кинувся тікати, ОСОБА_22 показав в яку сторону побіг ОСОБА_42 , а потім показв в яку сторону побіг він та ОСОБА_21 . ОСОБА_22 зауважив, що удари ОСОБА_44 ні він, ні ОСОБА_21 не наносили. Протокол підписаний ОСОБА_19 , понятими, слідчим;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2017 року в період часу з 15:15 год до 15:40 год біля ВП №1 Деснянського УП по вул. Мілютенка, 28-Б у м. Києві за участі підозрюваного ОСОБА_20 та двох понятих, ОСОБА_20 показав місце де вони стояли біля гуртожитку, показав з якої строни до них підійшов ОСОБА_16 , показав в яку сторони пішли ОСОБА_43 , ОСОБА_22 , та дядя ОСОБА_45 , ОСОБА_20 підійшов до них, показав в яку сторону він пішов з ОСОБА_22 та ОСОБА_46 , показав місце в лісопарковій зоні де він з ОСОБА_22 зупинили ОСОБА_42 , показав де ОСОБА_42 стояв спершись на дерево, та як він стояв по відношенню до нього та ОСОБА_22 , він показав, що стояв ліворуч від ОСОБА_43 , а ОСОБА_22 перед ним. Потім ОСОБА_21 пояснив, що на його та ОСОБА_22 вимогу віддати телефон, ОСОБА_42 дістав з кишені штанів мобільний телефон, звідки посипались грошові кошти, які він підняв. Мобільний телефон ОСОБА_42 передав ОСОБА_22 , після чого ОСОБА_42 зняв з плечей рюкзак кинувши його на землю потім втік, ОСОБА_21 показав в яку сторону. Показав в яку сторону побігли він та ОСОБА_22 . Забираючі речі у ОСОБА_43 ні він ні ОСОБА_22 удари не наносили. Протокол підписаний ОСОБА_20 , понятими, слідчим;

-відеозаписом слідчого експерименту від 27.10.2017 за участі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , який переглянуто в судовому засіданні;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.11.2017 року, згідно якого в присутності двох понятих потерпілий ОСОБА_16 за візуальним спостереженням повідомив, що впізнає особу від №3, бачив але при яких обставинах з ним зустічався пояснити не може, під №3 був розміщений ОСОБА_19 , протокол підписаний потерпілим ОСОБА_16 , особами, які пред`являлись для впізнання, учасником, понятими, слідчим;

-фототаблицею до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.11.2017 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.11.2017 року, згідно якого в присутності двох понятих потерпілий ОСОБА_16 за візуальним спостереженням повідомив, що серед пред`явлених йому осіб не впізнає нікого, протокол підписаний потерпілим ОСОБА_16 , особами, які пред`являлись для впізнання, учасником, понятими, слідчим;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.12.2017 року, згідно якого в пристуності двох понятих свідок ОСОБА_34 впізнав особу ОСОБА_19 на фото №3, який 21.10.2017 у денний час зайшов в магазин техніки на ринку «Лісовий» та віддав йому під заставу в сумі 500 гривень ноутбук маки «НР», який був у несправному стані, протокол підписаний ОСОБА_47 , понятими, слідчим.

-вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.06.2008 року ОСОБА_19 засуджено за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України, а саме за незаконенне проникнення до житла та умисне заподіння потерпілій тяжкі тіслені ушкодження, що спричинило її смерть.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями потерпілого та свідків у справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового слідства.

Сукупність наведених доказів в достатній мірі доводить факт вчинення протиправних дій ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за попередньою змовою. Про це свідчить встановлена судом узгодженість дій обвинувачених під час вчинення злочину, а також їх подальші дії, такі як збут викрадених речей.

Як наслідок, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, колегія суддів вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу (показання, документи, висновки та інші), які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, свідчать про те, що у ході судового розгляду установлено фактичні дані, які у своїй сукупності указують на те, що дійсно обвинуваченими був здійснений розбій по відношенню до потерпілого.
Указані висновку колегії суддів обумовлені таким:
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
З п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.1999 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" (далі - Постанова) слідує, що розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
При відмежуванні насильницького грабежу від розбою має місце конкуренція кримінально-правових норм, з яких лише одна відображає юридичні ознаки вчиненого злочину, й одночасному застосуванню щодо одного й того самого діяння відповідні статті Особливої частини КК не підлягають. Критерієм такого розмежування є характер і тяжкість застосованого насильства як способу заволодіння чужим майном: при розбої воно є небезпечним для життя і здоров`я, а при грабежі такої небезпеки не несе. У розумінні ст. 187 КК небезпечним для життя чи здоров`я насильством є умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. Намір протиправно вилучити чуже майно й обраний спосіб його досягнення, який зазвичай включає в себе сукупність цілеспрямованих дій, становлять нерозривне ціле (див. постанову Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 686/8655/15-к, провадження № 51-2877км18).
За загальним визначенням розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту скоєння самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, мета якого намір одразу подолати опір потерпілого й попередити його протидію нападу. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору щодо особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб (див. судове рішення Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 753/2814/15-к, провадження № 51-7629км18).
Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Пунктом 24 Постанови визначено, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину. Відповідно до статті 26 КК співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.
Зважаючи на те, що у даному випадку двоє фізично здорових чоловіків з метою незаконного заволодіння майном, із застосуванням насильства, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_16 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, нанесли йому один удар по голові та ще декілька ударів в обиччя, чим подолали опір потерпілого.
Показання потерпілого про обставини вчинення обвинуваченими розбійного нападу із застосування насильства, в тому числі і щодо переліку майна, об`єктивно підтверджуються вищезазначеними зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Виходячи з наведеного, а також враховуючи сукупність зібраних по справі доказів, які були досліджені у судовому засіданні, показання потерпілого щодо розбійного нападу із застосуванням насильства, колегія суддів визнає правдивими, такими, що відповідають дійсності та кладе їх в основу вироку.
У колегії судів немає підстав не довіряти показанням потерпілого, який надав їх добровільно будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно КК, та у судовому засіданні не встановлено обставин для обмови потерпілим обвинувачених.
Посилання захисника на протоколи слідчих експериментів, які на його думку необхідно визнати недопустимими доказами, у зв`язку з тим, що на обвинувачених здійснювався тиск з боку правоохоронних органів, під час судового слідства не знайшло свого підтвердження. Крім того, у своїх доводах захисник посилається на порушення проведення слідчої дії, оскільки вона проведена у відсутність захисника чим було порушено право особи на захист. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, постановою слідчого від 11.12.2017 року підозрюваним ОСОБА_19 та ОСОБА_20 залучено захисників, а слідчі експерименти були проведені 27.10.2017 року, згідно яких підозрюваним роз`яснені права та обов`язки, будь яких заяв від останніх не надходило.
Що стосується показів обвинувачених, які свою вину у вчиненні інкримінованого їм злочину заперечували, то колегія суддів такі покази обвинувачених оцінює критично, розцінивши їх як обраний останніми спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними доказами по справі.
Тим самим, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судовим розгядом.
Колегія суддів дії обвинуваченого ОСОБА_19 кваліфікує за ч. 4 ст.187 КК України, оскільки останній своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Колегія суддів дії обвинуваченого ОСОБА_20 кваліфікує за ч. 4 ст.187 КК України , оскільки останній своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
При ухваленні вироку відносно обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_20 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Визначаючи розмір покарання, колегія суддів дотримуючись принципу індивідуалізації покарання враховує роль кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, призначає міру покарання, яка буде необхідною для виправлення кожного з них та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Призначаючи вид та міру покарання, суд враховує, що ОСОБА_19 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я, не працював, не одружений, без постійного місця проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_19 не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_19 є рецидив злочину та вчинення злочину у стані сп`яніння.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_16 , а також наслідки вчинення злочину, у результаті вчинення якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_19 , з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Колегія суддів, з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_19 , відстуність пом`якшуючих обставин, не знаходить підстав для застосування до останнього ст. 69 КК України.
Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який не судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_20 не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_20 колегія суддів визнає вчинення злочину у стані сп`яніння.

З урахуванням ступеню тяжкості вчинено злочину, обставини його вчинення, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_16 , а також наслідки вчинення злочину, у результаті вчинення якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_20 , з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Колегія суддів, з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_20 , відсутність пом`якшуючих обставин, не знаходить підстав для застосування до останнього ст. 69 КК України.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винними, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню так, як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Потерпілим до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просить суд стягнути з обвинувачених на його користь матеріальну шкоду в розмірі 28 848 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
Обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_20 цивільний позов потерпілого: матеріальну шкоду та моральної шкоди не визнали у повному обсязі.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь кожного з підсудних в її заподіянні, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
За наслідками розгляду справи колегія суддів дійшла висновку, що протиправні дії ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , знаходяться в причинному зв`язку з негативними наслідками, які настали для потерпілого ОСОБА_16 , тому підстав для звільнення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 від обов`язку по відшкодуванню заподіяних збитків суд не вбачає.
Враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілим, з врахуванням втрат немайнового характеру, які він зазнав внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, що призвело довготривалого лікування, життєвих змін та він потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану. При цьому суд враховує матеріальне становище обвинувачених.
Виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених в рівних долях на корить потерпілого ОСОБА_16 у якості компенсації за спричинену моральну шкоду суму в розмірі 100 000 гривень.
У судовому засіданні встановлено, що в результаті вчинення злочину обвинуваченими, потерпілий ОСОБА_16 поніс витрати на лікування, придбання медичних препаратів, тому матеріальні збитки у вигляді реально понесених, документально підтверджених витрат у розмірі 28 848 гривень 46 копійок, слід стягнути з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 на користь потерпілого в рівних долях.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинувачених.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 65, 67 КК України, ст. 370, 374 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, призначивши покарання у виді 11 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_19 обчислювати з 25.10.2017 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, призначивши покарання у виді 11 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_20 обчислювати з 25.10.2017 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою засудженим ОСОБА_19 та ОСОБА_20 залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 задовольнити, стягнувши з засуджених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 28 848 гривень 46 копійок - по 14 424 гривень 23 копійок з кожного засудженого, та моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень - по 50 000 гривень з кожного засудженого

Судові витрати підлягають стягненню в рівних долях з засуджених за проведення судових експертиз у сумі 2 260 грн. 70 к по 1 130 грн. 35 к з кожного.

Речові докази: оригінал додатку до договору №863-17011924 від 15.10.2017 року з ломбарду ПТ «Ай Ті Ломбард» на отримання кредиту під заставне майно, а саме мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 3, ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 ; відеозапис на електронному носії CD-R compact disk «MastAK» з надписом «кп 13605» залишити на зберігання в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3