УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАНИ
29 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 376/605/18
провадження № 51-5880 ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року,
встановив:
Вироком Сквирського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК у виді чотирьох років позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_5 не погоджується із судовими рішеннями, постановленими відносно його підзахисного ОСОБА_4 , просить їх змінити, пом`якшивши покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Адвокат ОСОБА_5 вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі обставини, зокрема, не задовольнив його вимогу про застосування при призначенні покарання пункту 5 частини 1 статті 66 КК, а суд апеляційної інстанції взагалі залишив поза увагою питання щодо пом`якшення покарання.
Зі змісту судових рішень, наданих захисником, вбачається, що Сквирський районний суд Київської області при ухваленні вироку від 18 липня 2019 року врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної потерпілому шкоди, позитивну характеристику за місцем проживання та відсутність попередніх судимостей, на підставі чого і застосував частину 1 статті 69 КК, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 2 статті 121 КК, яке, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Посилання адвоката ОСОБА_5 на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства судом апеляційної інстанції також не знаходить підтвердження ні зі змісту касаційної скарги, ні зі змісту інших матеріалів, доданих до неї. Так, Київський апеляційний суд в ухвалі від 24 жовтня 2019 року встановив, що суд першої інстанції при призначенні покарання врахував як пом`якшуючі так і відсутність обтяжуючих обставин вчиненого злочину. З огляду на зазначене, Київський апеляційний суд ухвалою від 24 жовтня 2019 року обґрунтовано залишив вирок Сквирського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року без змін.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись статтею 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3