Постанова

Іменем України
08 жовтня 2019 року

м. Київ

судова справа № 742/4165/17
провадження № 51-10584км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника
неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002056, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за касаційними скаргами законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 вересня 2018 року,

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна.
За цим вироком також засуджено ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 21 вересня 2018 року змінив вказаний вирок щодо ОСОБА_8 у частині призначення покарання та постановив вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців без конфіскації майна.

У решті вирок районного суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду неповнолітнього ОСОБА_8 засуджено за те, що він 07 листопада 2017 року близько 20:00 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_9 , маючи умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодінням чужим майном, неподалік магазину «Світ рослин» на вул. Вокзальній, 50 Д у м. Прилуках, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого, вимагаючи гроші, застосували фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по тілу і ногах потерпілого ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_8 ударив потерпілого 4 рази ножем у грудну клітку ззаду, заподіявши легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а також позиції інших учасників кримінального провадження
У касаційній скарзі законний представник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_8 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, законний представник указує на те, що апеляційний суд при призначенні покарання повною мірою не врахував усіх обставин кримінального провадження, даних про особу неповнолітнього засудженого та безпідставно призначив йому покарання, явно несправедливе через суворість. Крім того, ОСОБА_6 зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення неповнолітньому ОСОБА_8 судово-психіатричної експертизи, оскільки в матеріалах провадження містяться дані про те, що останній спостерігався у лікаря-психіатра.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити оскаржувану ухвалу апеляційного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Просить застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 69 КК України та призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Зазначає, що суд апеляційної інстанції повною мірою не врахував усіх даних, які характеризують особу неповнолітнього засудженого, та пом`якшуючих покарання обставин.

На вищевказані касаційні скарги прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, подав заперечення, в якому, наводячи відповідні аргументи, зазначає про безпідставність заявлених вимог і просив залишити їх без задоволення, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_8 без зміни.

Позиції учасників судового провадження всудовому засіданні суду касаційної інстанції
Законний представник ОСОБА_6 підтримала касаційну скаргу захисника, при цьому, свою касаційну скаргу підтримала частково та просила пом`якшити призначене покарання ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_7 підтримав касаційні скарги разом зі зміненими вимогами законного представника, просив змінити судове рішення та пом`якшити призначене покарання засудженому.
Прокурор вважала касаційні скарги необґрунтованими та просила залишити їх без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, відповідно до вимог ст. 433 КПК України колегія суддів не перевіряє, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень у цій частині не оскаржуються.
Доводи законного представника та захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через суворість та необхідність застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України є безпідставними.
Так, мотивуючи своє рішення щодо справедливості виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують його покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальних збитків та вчинення злочину неповнолітнім), відсутність обставин, які б його обтяжували, а також дані про особу винного, який за місцем проживання та навчання характеризується негативно, раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога. Також суд першої інстанції врахував висновок Прилуцького міськрайонного відділу з питань пробації, в якому зазначено, що ОСОБА_8 не отримав середньої освіти, має схильність до агресії по відношенню до оточуючих, порушує загально прийняті норми культури в суспільстві, вживає наркотичні речовини, підтримує зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, схильний до бродяжництва, і його виправлення неможливе без ізоляції та без здійснення інтенсивного нагляду.
На підставі цих даних у їх сукупності суд першої інстанції призначив покарання засудженому у виді позбавлення волі у мінімальних межах, визначених санкцією частини статті, яким передбачено злочин, інкримінований ОСОБА_8 .
Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_8 покарання, взяв до уваги обставини, враховані районним судом.
Разом із цим, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_8 , яке перевищує дві третини максимального строку.
Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Врахувавши наведені вимоги процесуального закону та взявши до уваги обставини, які пом`якшують покарання засудженому ОСОБА_8 , апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру призначеного покарання у виді позбавлення волі з 7 років до 6 років 6 місяців позбавлення волі, яке не перевищує дві третини максимального строку.
Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
При цьому з урахуванням зазначених даних, тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин провадження колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання у зазначеному виді й розмірі справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав для пом`якшення покарання чи застосування положень ст. 69 КК України, на чому наполягають законний представник та захисник, колегія суддів не вбачає.
Крім того, безпідставними є доводи законного представника про те, що апеляційний суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення неповнолітньому ОСОБА_8 судово-психіатричної експертизи.
Зі звукозапису судового засідання від 21 вересня 2018 року вбачається, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторона захисту неповнолітнього засудженого ОСОБА_8 заявила клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи у зв`язку з тим, що останній у червні 2018 року проходив лікування у КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», тобто після проголошення вироку.
При цьому сторона захисту не надала жодного документа на підтвердження зазначеного факту.
Разом із тим, апеляційний суд урахувавши дані, що характеризують неповнолітнього ОСОБА_8 , а саме довідку КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» від 14 листопада 2017 № 355, відповідно до якої останній на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а. с. 139, т. 1), характеристику із секції рукопашного бою (а .с. 131, т. 1), характеристику практикуючого психолога (а. с. 143, т. 1), відповідно до яких у поведінці ОСОБА_8 відсутні будь-які розлади психічного характеру а також урахувавши те, що відомостей про психічні розлади останнього стороною захисту, у тому числі, до матеріалів провадження під час розгляду провадження в суді першої інстанції не було долучено, відмовив у задоволенні зазначеного клопотання.
Таким чином, апеляційний суд, звернувши увагу на вищезазначене, прийняв обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту щодо призначення ОСОБА_8 судово-психіатричної експертизи, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційних скарг законного представника та захисника відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3