Провадження № 1-кс/331/4113/2019
Єдиний унікальний номер № 331/1273/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного 16.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002125,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кременчук Полтавської області, громадянки України, офіційно не працевлаштованій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 ; яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженій:
- 17.05.2014 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень,
В С Т А Н О В И В:
12 вересня 2019 року в провадження слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшло вищезазначене клопотання, яке обґрунтовано тим, що 16.07.2017 року ОСОБА_7 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, перебуваючи на оптовому ринку «Анголенко» за адресою: АДРЕСА_3 , вступили у попередню змову на таємне викрадення чужого майна. З цією метою ОСОБА_7 та невстановлена в ході досудового розслідування особа домовились, що остання відволікатиме увагу потерпілих, а ОСОБА_7 буде красти майно перехожих.
В подальшому, 16.07.2017 року, приблизно о 12 годині 45 хвилин ОСОБА_7 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, перебуваючи на оптовому ринку «Анголенко» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 36, помітили ОСОБА_8 , яка біля одного з торгових місць складала до свого пакету обрані для купівлі овочі, а також тримала в руках свою жіночу сумку. Вважаючи, що в середині вказаної сумки можуть знаходитись гроші або інші цінні речі, ОСОБА_7 та невстановлена в ході досудового розслідування особа вирішили таємно викрасти майно ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою між собою, невстановлена в ході досудового розслідування особа стала відволікати увагу ОСОБА_8 , а саме - підійшовши впритул до останньої, почала перекладати до своєї сумки овочі з пакету ОСОБА_8 , таким чином забезпечуючи безперешкодне виконання ОСОБА_7 спільного злочинного наміру ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 відволіклася та повернулася в бік невстановленої в ході досудового розслідування особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи впевненою в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу своєю рукою з жіночої сумки ОСОБА_8 таємно викрала майно, що належить останній, а саме: гаманець,який не представляє для потерпілої матеріальної цінності та грошові кошти в сумі 15 000 грн, після чого разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою стала відходити від ОСОБА_8 .
В цей час злочинні дії ОСОБА_7 були помічені свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі про побачене повідомили потерпілій ОСОБА_8 .
Одразу після цього потерпіла ОСОБА_8 почала наздоганяти ОСОБА_7 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою та висловлювати вимоги зупинитися і повернути її майно, однак ОСОБА_7 , утримуючи при собі гаманець з грошима ОСОБА_8 , разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, усвідомлюючи, що їх протиправні дії були помічені та стали носити відкритий характер, прискорила темп руху, намагаючись зникнути з місця події, однак ОСОБА_7 була затримана з викраденим майном на місці злочину чоловіком потерпілої ОСОБА_11 , який схопив її за руку, в котрій вона тримала викрадений гаманець, та в подальшому передана працівникам поліції.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 15 000 грн.

Так, органом досудового слідства здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2017 року за фактом скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, враховуючи вищевикладене слідчий та прокурор просять застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що буде відповідати принципу та меті його призначення, оскільки підозрювана переховувалась тривалий час від органів досудового слідства.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили слідчого суддю клопотання задовольнити, оскільки існують всі підстави передбачені ст.177 КПК України, що підозрювана і в подальшому буде ухилятись від слідчого , прокурора та суду.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має повнолітніх дітей, також зазначив що ОСОБА_7 не збирається приховуватися від органів досудового слідства, та просив слідчого суддю обрати відносно неї більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, домашній арешт..

ОСОБА_7 підтримала свого захисника та просила обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявністю ризиків того, що підозрювана перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (п. 4 ст. 177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення та ризиків того , що підозрювана може переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором та слідчим в суді не доведено існування тих ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманніпід вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися Факторів, пов`язаних з характеро особи, її моральністю, місцем родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є раніше судимою особою, має зареєстроване місце проживання, крім того, відповідно до наданої копії договору оренди житла, підозрювана винаймає квартиру у АДРЕСА_4 , крім того має двох повнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває та не перебувала, характеристики від сусідів щодо ОСОБА_7 позитивні, фактів, що свідчать про наявність ризиків вчинення нею дій, викладених в п.п. 1, 2, 4, 5 ст. 177 КПК України, слідчим суддею не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши дані про особу підозрюваної, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя доходить висновку, що в даній справі найбільш доцільним заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваної, може бути особисте зобов`язання, із покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного 16.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002125, ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) Прибувати до Олександрівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області до слідчого за першим викликом слідчого, прокурора, не менше 2 разів на тиждень.

2) Не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомила про причину своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити слідчому, в провадженні якого знаходиться справа про кримінальне правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1