Справа №367/136/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3121/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002197 по обвинуваченню ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору,-

В С Т А Н О В И Л A:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2019 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002197 по обвинуваченню ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що прокурор у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення вказав, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, а у формулюванні обвинувачення вже зазначив, що його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України, хоча і в першому і в другому випадку вказав, що своїми діями ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування доданому до обвинувального акту зазначені вилучені транспортні засоби: автомобілі «MAN TGA 18.390» д. р. н. НОМЕР_1 напівпричепом, «Volkswagen Caddy» д. р. н. НОМЕР_2 та відеореєстратор, які не мають відношення до кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .
Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції для проведення підготовчого судового засідання.
Вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що винесена судом всупереч вимогам п. п.2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та у зв`язку з істотним порушення кримінального процесуального закону.

Вказує, що викладене в обвинувальному акті слід розцінювати як технічну описку, оскільки в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та чітко зазначено формулювання обвинувачення, тобто цифра 2 замість 1 є технічною помилкою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про існування підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено обвинувачення як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування є обвинувальний акт, яким має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, вид і розмір шкоди, завданої злочином.
На думку колегії, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору тим, що він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення, фактичні обставини викладені поверхнево, не конкретно і не містять обставин, що підлягають доказуванню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком, вважаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору передчасним, оскільки обвинувачення, сформульовано відповідно вимогам п. 5 ст. 291 КК України та містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію та чітке формулювання обвинувачення, в якому зазначено про всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Висновки суду першої інстанції, про невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_7 , де зазначено у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, а у формулюванні обвинувачення вже зазначено, що - ч.2 ст. 286 КК України, хоча і в першому і в другому випадку прокурором вказано, що своїми діями ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості колегією суддів розцінюється, як технічна помилка та не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків і не заважає розгляду справи по суті та прийняття рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд в ухвалі не вказує конкретні обставини, які б завадили прийняти процесуальне рішення про призначення справи до розгляду по суті, тому суд передчасно прийняв процесуальне рішення про повернення обвинувального акту.
Колегія суддів звертає увагу, що прокурор, у відповідності до ст. 388 КПК України, має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якої обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції, на думку колегії, суперечить матеріалам провадження, оскільки обвинувальний акт відповідає положенню ст. 291 КПУ України і підстав для застосування п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 316 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002197 по обвинуваченню ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору скасувати.
Кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 316 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: