ЄУН № 336/894/19
пр. № 1-в/336/61/2019
УХВАЛА
Іменем України
27 березня 2019 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області щодо звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.02.2016 року за ст. 186 ч. 1, 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений у відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на 3 роки,-

ВСТАНОВИВ:
Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.02.2016 року за скоєння злочинів, передбачених ст. 186 ч. 1, ст. 186 ч. 2 КК України ОСОБА_6 засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки. Відповідно до положень ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально виконавчою інспекції.

Шевченківський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_6 в період випробування нового злочину не вчинив, виконував обов`язки, покладені на нього судом.

Представник органу пробації в судовому засіданні підтримала подання, вказуючи, що за час випробування ОСОБА_6 нового злочину не вчинив, оскільки особисто вона не була інспектором, який займався справою ОСОБА_6 , то пояснити розбіжності у документах, а рівно і вказати які саме дії вчинялись інспектором з метою контролю за поведінкою ОСОБА_6 не може.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав подання, вказуючи, що після ухвалення судом вироку він переїхав до м. Запоріжжя у зв`язку з проходженням реабілітації. У м. Запоріжжя кілька разів змінював місце проживання, про що кожного разу сповіщав інспектора, а також надавав характеристики з місця проживання. Пояснити розбіжності у документах, заявах та характеристиках не зміг.

Захисник підтримала подання, вказуючи, що оскільки нового злочину у період випробування ОСОБА_6 не вчинив, тож його можна звільнити від покарання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечувала, вказуючи, що з наявних в особовій справі документів та пояснень ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 не виконував в повній мірі обов`язки, покладені на нього судом, адже кілька разів змінював своє місце проживання, не сповіщаючи про це орган пробації, документи та характеристики, надані ним, сумнівні, підписані не встановленими особами та ідентичні за текстом. Крім того, ОСОБА_6 надав характеристики також за місцями проживання, де він з його ж слів взагалі не мешкав. Вказуючи, що ОСОБА_6 порушив умови звільнення від відбування покарання, не довів свого виправлення, тож у задоволенні подання належить відмовити.

При вирішенні подання суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 78 КК України, умовою звільнення засудженого від призначеного покарання є виконання ним обов`язків та не вчинення нового злочину. Як вказує ст. 166 ч. 2, 3 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення засудженого для відбування покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Таким чином, суд, звільняючи засуджених від покарання з застосуванням ст. 75 КК України, в особі держави у такий спосіб надає засудженим можливість довести здатність жити у суспільстві, дотримуючись суспільних норм поведінки та не порушуючи закон, при цьому з метою перевірки того в який саме спосіб засуджений використовує таку можливість і покладає на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В період терміну випробування для успішного його проходження та для отримання можливості після його закінчення бути звільненим від відбування покарання остаточно засуджений має не допустити жодного порушення обов`язків, покладених на нього судом, а також своєю поведінкою довести, що він здатен вести спосіб життя, притаманний законослухняному громадянину.

Водночас при дослідженні наявних в особовій справі документів вбачається, що ОСОБА_6 обов`язки, які покладені на нього судом не виконував.

Відповідно до положень чинного законодавства, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку (постанови, ухвали) суду.

Тож, починаючи з 02.02.2016 року ОСОБА_6 був зобов`язаний виконувати обов`язки, покладені на нього судом.

Орган пробації після отримання повідомлення про засудження особи та звільнення від відбування покарання з випробуванням має приступити до контролю за виконанням засудженим умов звільнення його від відбування покарання та обов`язків, покладених на нього судом.

Відповідно до положень Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 № 270/1560, яка діяла на момент дії терміну випробування ОСОБА_6 і до 19.02.2019 року

Так, пунктами 1.2, 1.4 розділу IV Інструкції «Порядок здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та звільнених від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (статті 75-79, 83 Кримінального кодексу України, статті 163-166 Кримінально-виконавчого кодексу України» визначено, що організація роботи щодо контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, і виконанням ними обов`язків протягом іспитового строку та звільнених від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, здійснюється працівниками підрозділів інспекції за місцем проживання таких засуджених осіб відповідно до статей 13 та 163 Кримінально-виконавчого кодексу України. 1.4. Контроль за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, та проведення з ними індивідуально-профілактичної роботи здійснюються з метою забезпечення виконання покладених на них судом обов`язків, належної поведінки в громадських місцях та за місцем проживання, а щодо звільнених від відбування покарання жінок, які мають дітей віком до трьох років, - забезпечення ними належних умов виховання та догляду за дітьми.

Пунктом 3.5 Інструкції визначено, що працівники служби дільничних інспекторів міліції щомісяця перевіряють поведінку та спосіб життя засуджених осіб за місцем проживання, про що до кінця кожного кварталу надають письмову довідку до підрозділів інспекції щодо кожної засудженої особи окремо і обов`язково додають до неї матеріали перевірок (пояснення засудженої особи, рапорти тощо), які долучаються до особових справ засуджених осіб.

Пунктом 4.20 Інструкції передбачено, що засуджена особа, на яку покладено обов`язок повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, повинна це зробити до їх зміни або протягом трьох днів після зміни у письмовій формі.

У відповідності до зазначення у вироку суду від 02.02.2016 року ОСОБА_6 зареєстрований та мешкає фактично у АДРЕСА_2 .

14.03.2016 року засудженому працівником органу пробації додатково роз`яснені під підсписку обов`язки, покладені на нього судом.

Того ж дня 14.03.2016 року ОСОБА_6 власноруч заповнив анкету, в якій в якості місця проживання як фактичного, так і зареєстрованого вказує АДРЕСА_2 .

При цьому ОСОБА_6 роз`яснено письмово (а.о.с. 16) про те, що у разі зміни місця проживання або реєстрації він зобов`язаний звернутись до органу пробації та написати заяву з відповідною адресою.

Натомість того ж дня 14.03.2016 року ОСОБА_6 у письмових поясненнях (а.о.с. 23) вказав, що на цей час він проходить курс реабілітації від наркозалежності в центрі «Ліберті-Запоріжжя», який розташований у м. Запоріжжя, вул. Курчатова, 8, у зв`язку з чим просить його справу переслати до м. Запоріжжя.

Згідно довідки, виданої директором центру соціальної реабілітації ОСОБА_7 , а засвідченої печаткою Громадської організації «Ліберті-Запоріжжя» від 14.03.2016 року ОСОБА_6 прибув до центру реабілітації «Ліберті-Запоріжжя» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Курчатова, 8 та перебуває там по цей час.

Виходячи із змісту довідок та письмових пояснень ОСОБА_7 від 14.03.2016 року ОСОБА_6 з 24.02.2016 року змінив місце свого перебування, натомість орган пробації про це не повідомив, зазначаючи у заяві та анкеті, власноруч написаних у березні 2016 року, в якості місця проживання м. Енергодар.

В поясненнях від того ж дня 14.03.2016 року, відібраних вже інспектором Шевченківського РВ КВІ, ОСОБА_6 вказує в якості місця проживання: АДРЕСА_3 .

При цьому у суду викликає сумнів можливість протягом одного дня 14.03.2016 року поставити ОСОБА_6 на облік в Енергодарському КВІ, перевірити факт його начебто фактичного проживання у м. Запоріжжя, та того ж дня передати особову справу до Шевченківської КВІ.

Крім того, суд зауважує, що згідно відомостями, наявним у відкритих джерелах, Громадська організація «Ліберті-Запоріжжя» не займається та не має права займатися будь-якою реабілітацією, а тим більше наркозалежних осіб, адже її єдиним видом діяльності є діяльність інших громадських організацій. Така організація не є медичною установою, а зареєстрованим місцем її перебування є адреса: АДРЕСА_4 . При цьому з відкритих відомостей у ЗМІ вбачається, що щодо керівників цього так званого реабілітаційного центру на цей час проводиться досудове розслідування з приводу їх дій.

У жовтні 2016 року відповідно до довідки від 24.10.2016 року ОСОБА_6 в якості адреси свого проживання зазначив: АДРЕСА_5 , натомість коли та за яких обставин ОСОБА_6 змінив своє місце проживання невідомо.

При цьому згідно наданої ОСОБА_6 особисто характеристики від 15.11.2016 року ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_6 .

Про зміну місця проживання з АДРЕСА_7 ОСОБА_6 не повідомляв в установленому порядку.

Згідно пояснень від 26.12.2019 року ОСОБА_6 знов змінив місце проживання та мешкає за адресою: АДРЕСА_8 (а.о.с. 58),.

При цьому тим саме директором реабілітаційного центру надана характеристика від 23.01.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_6 перебуває у реабілітаційному центрі за адресою: АДРЕСА_8 , між тим як попередньою адресою реабілітаційного центру була інша, а саме АДРЕСА_3 .

Між тим у довідці від тієї ж дати 26.12.2017 року (а.о.с. 72) ОСОБА_6 в якості адреси проживання зазначив: АДРЕСА_3 , а 03.01.2018 року надає невідомо ким підписану характеристику про те, що він мешкає у АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_6 або знов змінив місце проживання, не сповістивши про це орган пробації, або надав очевидно сумнівні документи, яким взагалі не надано оцінку інспектором органу пробації, не проведено відповідної перевірки.

Суд також звертає увагу на те, що ані у будинку АДРЕСА_9 немає жодних повідомлень чи вивісок про розташування там реабілітаційного центру.

У довідці від 26.03.2018 року ОСОБА_6 в якості адреси проживання зазначає : АДРЕСА_10 , натомість про зміну місця свого проживання з АДРЕСА_11 ОСОБА_6 знов не сповіщає працівників органу пробації.

При цьому інспекторами органу пробації відомості про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної та кримінальної відповідальності протягом 2018 року проводяться за попередньою адресою: АДРЕСА_8 .

10.09.2018 року ОСОБА_6 надається довідка знову ж ідентичного змісту та тексту про те, що ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_10 .

При цьому ще 22.03.2018 року ОСОБА_6 змінив зареєстроване місце проживання на адресу: АДРЕСА_1 , про що у його паспорті мається відмітка, про що також не сповістив орган пробації.

В судовому засіданні 28.02.2019 року ОСОБА_6 повідомив, що місцем його проживання є : АДРЕСА_1 , де він мешкає кілька тижнів.

Таким чином ОСОБА_6 протягом строку випробування ще раз змінив місце свого проживання, не повідомивши про це орган пробації.

За таких обставин, суд вважає, що працівниками органу пробації обов`язки, покладені на них чинним законодавством, щодо перевірки фактичного місця проживання засудженого не виконувались, а лише формально складались довідки про це, при цьому фактично не проводились і перевірки дільничним інспектором за місцем проживання засудженого, адже в матеріалах справи наявні недатовані рапорти, в яких немає будь-якої інформації про те в який спосіб здійснювався контроль за поведінкою засудженого за місцем його проживання, будь-які матеріали перевірок, які обов`язково мають бути у відповідності до положень Інструкції, відсутні.

При цьому усі характеристики, які надавались ОСОБА_6 інспектору органу пробації, незважаючи на те, що вони видані за різними адресами майже ідентичного змісту та тексту, в тексті цих характеристик навіть помилки ідентичні. Підписані ці характеристики невідомо ким, однак, інспектором органу пробації цьому факту взагалі не приділено будь-якої уваги.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що засуджений обов`язки, покладені на нього вироком суду, протягом строку випробуванням не виконував, кілька разів змінював місце свого проживання, не сповістишви про це орган пробації, надавав до органу пробації фіктивні характеристики, тож умови звільнення від покарання не дотримав, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення подання.

Приймаючи таке рішення, суд враховує також і те, що ОСОБА_6 був засуджений за злочини, один з яких є тяжким, відповідно до наданих ним документів страждав на наркозалежність, при цьому не пройшов реабілітації, строк якої становив 12 місяців з лютого 2016 року, навіть у тому закладі, де він начебто таку реабілітацію проходив, тож з боку органу пробації щодо нього мали б проводитись заходи контролю з особливою уважністю, чого зроблено не було.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 537, 539 КПК України,
УХВАЛИВ:
Подання Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Енергодар Запорізької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.02.2016 року за ст. 186 ч. 1, 2 КК України до 4 років позбавлення волі, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1