Провадження №: 1-кп/755/840/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва колегіально в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8
представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
перекладача ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2018 за № 0007670 за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кантемір, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдови, молдованина, непрацюючого, з середньою освітою, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2011 року за ч.1, 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 03.07.2014 року,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 6 ч. 2 ст.115 КК України,
в с т а н о в и л а:
У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст.115 КК України.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року відносно ОСОБА_13 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком не більше двох місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
У судовому засіданні судом було постановлено на обговорення питання щодо доцільності продовження ОСОБА_13 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор зазначив про доцільність продовження ОСОБА_13 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду. Зокрема, провадження не закінчено, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.
Захисник ОСОБА_12 , заперечував, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 оскільки наведені прокурором ризики є необґрунтованими та не підтвердженими, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав думку захисника.
Представник потерілого ОСОБА_14 - ОСОБА_9 , підтримала думку прокурора.
Представник потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 заперечувала, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Потерпіла ОСОБА_8 поклалася на розсуд суду.
Заслухавши учасників кримінально провадження, колегія суддів, приходить до наступного.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою, колегія суддів, виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробі обвинуваченому переховуватися від суду, впливати на потерпілих.
Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.
Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 колегія суддів, виходить із того, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування обвинуваченого від суду, оскільки будучи обізнаними про можливу міру покарання, яка загрожує йому у разі його засудження, може переховуватися від суду, а також він обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, на даний час не в повній мірі дослідженні всі докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, колегія суддів, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.
Зокрема, колегія суддів при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України ОСОБА_13 , строком на два місяці до 10 листопада 2019 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити начальнику Державної установи «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України.
Колегія суддів при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя:
Суддя:
Присяжні: