ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1259/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 ,
Справа №623/3215/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.187 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_8 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.11.2018 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту фактичного затримання з 22 серпня 2018 року.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 приблизно о 09 год. 22.08.2018 року з метою оплати квитанції знаходився в черзі до каси в установі відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» по вул. Паромній, 6 у м. Ізюм Харківської області. В цей час перед ним в черзі знаходилась ОСОБА_9 , якій касир видав пенсійні грошові кошти в сумі 4000 грн.
Після того, як ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_9 поклала вказані кошти до власного пакету, у нього виник умисел на протиправне заволодіння грошовими коштами останньої з метою особистого збагачення, після чого ОСОБА_7 , оплативши у касі банку власну квитанцію, прослідував за ОСОБА_9 від установи відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» по вул. Паромній, 6 у м. Ізюм Харківської області до вул. Донця-Захаржевського у м. Ізюм Харківської області.
Далі, ОСОБА_7 , приблизно о 10:30 год. 22.08.2018 року, реалізуючи свій прямий умисел та злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконно заволодіти грошовими коштами потерпілої, знаходячись біля будинку №18 по вул. Донця-Захаржевського у м. Ізюмі Харківської області, слідуючи за ОСОБА_9 , впевнившись, що поблизу відсутні сторонні особи, які зможуть завадити його злочинним діям, наздогнав ОСОБА_9 та здійснив на неї напад: штовхнув потерпілу лівою рукою в спину та відкрито вихватив з її руки полімерний пакет, в якому знаходились грошові кошти в сумі 4100 грн., паспорт громадянки України, ідентифікаційний номер платника податків та банківська картка, що належать ОСОБА_9 , тим самим відкрито заволодів майном і спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Від застосованої фізичної сили, ОСОБА_9 впала на асфальт та отримала тілесні ушкодження у вигляді забійно-скальпованої рани 5-го пальця правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №238-ІЗ/18 від 29.08.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садна на передній поверхні правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 238-ІЗ/18 від 29.08.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень, тим самим ОСОБА_7 в ході нападу, застосував до потерпілої насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Після вказаних злочинних дій, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, прослідував до будинку АДРЕСА_2 , де впевнившись, що його ніхто не переслідує, забрав з полімерного пакету грошові кошти в сумі 4100 грн., тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а полімерний пакет з паспортом громадянина України, ідентифікаційним номером платника податків та банківською карткою, що належать ОСОБА_9 , викинув за дерево поблизу вказаного будинку.

Вказані дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині призначеного покарання в сторону пом`якшення. На думку апелянта, призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість. Просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, хворіє на псоріаз, перебуває на «Д» обліку в Обласному шкірно-венерологічному диспансері №3, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню доньку та матір-пенсіонерку, а також врахувати відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, часткове відшкодування завданих збитків й застосувати положення ст.ст. 75,76 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Вирок суду першої інстанції також був оскаржений прокурором у кримінальному провадженні, проте до початку судового слухання прокурор заявила клопотання про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.
Іншими учасниками кримінального провадження даний вирок не оскаржувався.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого; вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника; позицію захисника-апелянта ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого за даним вироком учасниками розгляду не оспорюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, розлучений, має неповнолітню доньку 16-ти років, перебуває на обліку в Ізюмському ОМВК, має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується формально нейтрально, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на "Д" обліку в Обласному шкірно-венерологічному диспансері №3.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого в силу ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, судом визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Таким чином, міськрайонний суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , повне визнання обвинуваченим своєї вини, з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дійшов висновку, що виправлення та перевиховання останнього не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах мінімального розміру санкцій ч.1 ст. 187 КК України у виді трьох років позбавлення волі з його реальним відбуванням.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 75, 76 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання немає, призначене покарання у вказаних розмірах з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення; принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та особі обвинуваченого. Доводи захисника, про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, є необґрунтованими.

Стосовно апеляційної вимоги захисника адвоката ОСОБА_8 про необхідність врахування обставин, що пом`якшують покарання,а також даних по особу обвинуваченого, то судом першої інстанції такі обставини та дані про особу обвинуваченого вже враховано при постановленні вироку в повній мірі. Колегія суддів вважає, що обставини, на які захисник посилається у своїй апеляційній скарзі, висновків суду в частині призначення покарання не спростовують, оскільки не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, чи такими, що свідчать про можливість застосування до обвинуваченого статей 75, 76 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.11.2018 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: