ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2263/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 646/1941/18-к
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 04 жовтня 2006 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186, ч.2 і 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 29 березня 2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України на 1 рік 6 місяців;
- 20 жовтня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі;
- 27 квітня 2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 395, ст. 71 КК України до 7 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Вказаним вироком встановлено, що 06 березня 2018 року приблизно о 01-30 годині ОСОБА_8 знаходився біля будинку № 12 по вулиці Молчанівській в м. Харкові, де під час спілкування з раніше незнайомою ОСОБА_9 , вирішив заволодіти її мобільним телефоном. Реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 шляхом ривка за сумку повалив ОСОБА_9 на сніг, після чого повторно відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном «iPhone 3G» вартістю 586 грн., що знаходився в кармані вдягнених на неї штанів, після чого, обернувши викрадене на свою користь, зник з ним з місця вчинення злочину та розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Не погодившись з вазанами рішенням суду першої інстанції, обвинувачений пода на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, а саме зарахувати йому строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року з 10.01.2019 року і до набрання оскаржуваним вироком законної сили.

В обґрунтування своєї апеляційної вимоги зазначив, що дія Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, на його думку, 21.06.2017 року була лише призупинена, а тому суд першої інстанції свідомо проігнорував його прохання про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, за вчинення злочину, який він вчинив 06 березня 2018 року.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст.186 КК України не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 призначено покарання за відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинене повторно, у виді позбавлення волі в умовах його реального відбування, але строком на 4 роки, в мінімальних межах покарання, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але при цьому визнав та врахував декілька обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання за вчинення тяжкого злочину, а саме щире каяття, пов`язане з визнанням вини, об`єктивним усвідомленням неприпустимості злочинної поведінки в майбутньому, а також рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_8 має непогашені судимості за низку умисних злочинів, в тому числі за вчинення грабежів. Вказані обставини обвинуваченим не оспорюються.

Апеляційні доводи обвинуваченого про необхідність зарахування йому строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року з 10.01.2019 року і до набрання оскаржуваним вироком законної сили, колегія суддів сприймає критично, оскільки як вбачається з відомостей, що наявні в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 07 березня 2018 року, тобто строк попереднього ув`язнення за вироком Червонозаводського суду м. Харкова від 10.01.2019 року рахується з 06 березня 2018 року.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Відповідно до п.п. «а», «б», «в», «г», «ґ» ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

24.12.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, яким ч. 5 ст. 72 КК України викладена в такій редакції «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

20.06.2017 року набрав законної сили Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, відповідно до якого строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбування покарання день за день

ОСОБА_8 вчинив злочин, за яким було ухвалено вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.01.2019 року - 06 березня 2018 року, тобто після набрання чинності Закону № 2046-VIII.

ОСОБА_8 по вказаному кримінальному провадженню тримався в місцях попереднього ув`язнення з 06 березня 2018 року.

При цьому, визначальним для застосування до особи відповідного закону України про кримінальну відповідальність є саме час вчинення злочину, тобто дата його вчинення.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_8 не підпадає під дію ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, а тому колегія суддів позбавлена процесуальної можливості зараховати обвинуваченому у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4