Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/335/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 311 (229-20) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2019 року у кримінальному провадженні за № 000468 від 17 липня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полони Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст.309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.311 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави 858,00 грн. за проведення судових експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлених судом обставин цієї справи, юридичну кваліфікацію та правильність висновків суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, вказуючи на те, що суд в порушення вимог ст. 77 КК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначив йому додаткове покарання у виді конфіскації майна, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнано винуватим у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, без мети збуту наркотичних засобів, у великих розмірах та незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, в особливо великих розмірах при слідуючих обставинах.
Так, 17 липня 2018 року близько 11.00 год., ОСОБА_8 перебуваючи у м. Умань Черкаської області, в порушення вимог Закону України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95 ВР від 15.02.1995 року та Закон України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995 року, у невстановленої слідством особи придбав три скляні пляшки об`ємом по 100 мл. кожна із написом «перекис водню» та сховав їх від водія ОСОБА_9 в салоні автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17 липня 2018 року, під час проведення працівниками Маловисківського ВП ГУНП огляду місці події, в автомобілі, яким керував ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено три скляні пляшки об`ємом по 100 мл. кожна з написом «перекис водню» у двох з яких згідно висновку експерта № 594 від 18.07.2018 року, знаходиться концентрат макової соломи в об`єкті №1 у перерахунку на висушену речовину становить 38, 388 грам та у об`єкті №2 у перерахунку на висушену речовину становить 39, 713 грам, а в третій пляшці, об`єкті №3 знаходився ангідрид оцтової кислоти, загальною масою 55,184 грам.
Будучи своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник в судове засідання апеляційного суду не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги прокурора по суті ( ч.4 ст. 405 КПК ).

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 та ч.3 ст.311 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення, без мети збуту наркотичних засобів, у великих розмірах та незаконне придбання, зберігання та перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Як вбачається з вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 та ч.3 ст.311 КК України, за викладених у ньому обставин, доведено об`єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку, досліджені в судовому засіданні та є допустимими.

Зокрема винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 та ч.3 ст.311 КК України підтверджується його власними показаннями, в яких він факт незаконного придбання, зберігання, перевезення, без мети збуту наркотичних засобів та прекурсорів у великих та особливо великих розмірах, не оспорював.
Вирок суду першої інстанції в цілому достатньо мотивований.

Разом із тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст.309 КК та ч.3 ст.311 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
При тому, що ст. 77 КК України чітко регламентовано, що у разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

В даному випадку, суд при призначенні ОСОБА_8 додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому на праві власності майна, не дотримався вимог ст. 77 КК України, тобто неправильно застосував Закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що відповідно до вимог ст.ст. 409 та ст. 413 КПК України є безумовною підставою для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_8 додаткового покарання.
Фактичні обставини цієї справи, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, свідчать про те, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив злочини, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, під час досудового слідства та судового розгляду свою вину визнав повністю, розкаявся, розказав і показав, як і при яких обставинах він скоїв незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, тим самим сприяв слідству у розкритті даних кримінальних правопорушень.
З урахуванням характеру, ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, його особи, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного ОСОБА_8 за сукупністю злочинів остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Крім того, враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, а тому, з урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора, який не оспорює застосування ст. 75 КК України, погоджується з висновком суду в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2019 року в кримінальному провадженні № 000468 від 17 липня 2018 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 та ч.3 ст.311 КК України - змінити в частині призначення додаткового покарання.

ОСОБА_8 вважати засудженним:

- за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч.3 ст.311 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меш суворого покарання, більш суворим, ОСОБА_8 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна.

В решті вищевказаний вирок - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4