КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1839/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

30 травня 2019 суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалений щодо нього вирок Богуславського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000350
в с т а н о в и в:

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання в виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Таращанського районного суду Київської області від 06 грудня 2017 року ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та звільнити з-під варти в залі суду.

Перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого на її відповідність вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються: вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Такі вимоги мають відповідати положенням ч. 1 ст. 404 КПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, положенням ст. 407 КПК України, якою передбачено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, та узгоджуватися з іншими вимогами кримінального процесуального закону.

Зокрема, статтею 394 КПК України регламентовано особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. І відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, суд першої інстанції розглянув справу стосовно ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні та погодився з правовою кваліфікацією вчиненого ним діяння.
При цьому обвинуваченому були роз`яснені правові наслідки такого розгляду, а саме те, що в такому випадку він, як і інші учасники судового провадження, буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому предметом перегляду в апеляційному порядку може бути вирок суду першої інстанції лише в частині призначення ОСОБА_3 покарання.

Разом з тим, в апеляційній скарзі обвинувачений, не вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, щодо недотримання судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що не узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України та фактично є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України. Крім того, обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити відносно нього новий виправдувальний вирок, що в свою чергу прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 420 КПК України.
Оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченого відсутні вимоги апелянта з урахуванням повноважень суду апеляційної інстанції, а також обґрунтування щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення, зокрема в тій частині, яка виходячи з положень ч. 2 ст. 394 КПК України може бути предметом оскарження, апеляційну скаргу обвинуваченого не можна визнати такою, що відповідає вимогам ст. 396 КПК України, а тому її слід залишити без руху з наданням обвинуваченому строку для усунення вказаних недоліків, а саме для уточнення підстав оскарження вироку суду першої інстанції, роз`яснивши при цьому обвинуваченому, що відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалений щодо нього вирок Богуславського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000350 залишити без руху, встановивши обвинуваченому строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо вона не усунула недоліки апеляційної скарги, котру залишено без руху, в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2