печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна.
Вказане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 17.03.2017 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 222-1, ч. 2 ст. 364 КК України.
Як зазначає прокурор, під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні отримано відомості про те, що в період з 2016 року по теперішній час групою осіб, діючою за попередньою змовою між собою, створено та придбано ряд суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягає у проведенні фінансово-господарських операцій по переведенню безготівкових коштів у готівку, формуванню дебіторської заборгованості, витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, цінних паперів, виконання робіт, надання послуг.
Також, у ході здійснення досудового розслідування від Державної служби фінансового моніторингу України отримано узагальнений матеріал, складений з урахуванням вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Окрім того, прокурор вказує, що проведеними слідчими (розшуковими) діями та заходами забезпечення кримінального провадження отримано відомості, що участь у проведенні незаконних операцій, направлених на ухилення від сплати податків до державного бюджету та подальшу легалізацію отриманих таким шляхом коштів здійснювала група підприємств ТДВ «СК «ВЛАСНИЙ ЗАХИСТ» (), ТОВ «НІРКОН» (), ТОВ «РОБАС» (), ТОВ «ФК «СІГМА ІНВЕСТ» (), що підтверджується матеріалами перевірки Національного банку України.
За результатами вивчення отриманої інформації щодо діяльності ТДВ «СК «ВЛАСНИЙ ЗАХИСТ» установлено, що останнє отримувало кошти за «перестрахування», серед іншого, від ПрАТ «СК «ПРЕСТИЖ».

Крім того, згідно клопотання прокурора, після виявлення незаконної діяльності ТДВ «СК «ВЛАСНИЙ ЗАХИСТ», отримано відомості про те, що ПрАТ «СК «ПРЕСТИЖ» користувалось послугами по «перестрахуванню» у ТДВ «СК «ФАРЛОНГ» () та ТДВ «СК «БІФЕСТ» ().

Як зазначив прокурор, вивченням руху коштів по рахунку ТДВ «СК «ФАРЛОНГ» та ТДВ «СК «БІФЕСТ», начебто, встановлено факти проведення фінансових операцій з коштами, що направлені на надання підприємствам реального сектору економіки послуг в ухиленні від сплати податків до державного бюджету та подальшу легалізацію отриманих таким чином коштів, що відбувалось з використанням наступних підприємств, а саме: ТДВ «СК «ФАРЛОНГ» (), ТДВ «СК «БІФЕСТ» (), ТОВ «РОКСЕН ЛТД» (), ТОВ «МАСКОСТ» (), ПП «ГЛОБАЛ СІНГ» (), ТОВ «РАНБІ» (), ТОВ «МОТ-РЕЙТ» (), ПП «РАДОНІТ» (), ТОВ «СВІТ АУДІО-ВІДЕО» (), ТОВ «ТЕКЛЕТ» (), ТОВ «ЛАРГОС ЛТД» (), ПП «САНКДІУМ» (), ТОВ «АЛТЕКС ПРО» (), ТОВ «ОСКАРОПТ» (), ТОВ «РОКСІ КОНСАЛТ» (), ПП «САВОН» (), ТОВ «ОРІЄНС ФІНАНС» (), ТОВ «БАЙЛІД» (), ТОВ «ПРОМ РЕСУРС» (), ПП «БОНА СОРТ» (), ТОВ «БЕЛІД ХОЛД» (), ПП «РОЛСЕН» (), ПП «СТІМУЛ ГАРАНТ» (), ТОВ «ПРАЙМ-ІНВЕСТМЕНТ» (), ТОВ «ГРЕЙ СТОР» (), ТОВ «ЕНТ ТРЕЙД» (), ТОВ «БЛЕКПОІНТ» (), ПП «ПОЛІГРАФ.КОМ» ().

В клопотання також зазначено, що за результатами проведеного тимчасового доступу до банківських рахунків ТОВ «ОСКАРОПТ» отримано відомості щодо проведення «транзитних» операцій, шляхом отримання коштів від ФОП « ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_1 ), ТОВ «МОНТІС ГРУП» (), ТОВ «БУДКОРП» (), ТОВ «ЛЕКС ІНДАСТРІ» (), ТОВ «ПРУФ СОЛЮШН» (), ПП «БУЄР Н» (), ТОВ «КОНСТАНТА ОПТ ТОРГ» (), ТОВ «БРАСТО АСИСТЕНС» (), ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» (), ТОВ «АЛЬФА СОЛЮШН» (), ТОВ «ДЕЛЬТА ФІНАНС ЛТД» (), ТОВ «БОЙНИК» (), що, на думку прокурора, свідчить про відсутність «економічного сенсу» в проведених операціях.

Таким чином, як зазначає прокурор, у ході досудового слідства в кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів та встановлено підстави, які свідчать, що група осіб, використовуючи реквізити зазначених вище суб`єктів господарювання, здійснює діяльність по незаконному виведенню безготівкових коштів у тіньовий, тобто неконтрольований державою обіг.

Так, як зазначено в клопотанні прокурора, з урахуванням викладених обставин, та з метою попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкоджати проведенню всебічного та повного досудового розслідування, зважаючи на те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, орган досудового розслідування вважає за необхідне звернутися з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на зазначених в клопотанні розрахункових рахунках вказаних вище суб`єктів господарювання.

Крім того, прокурор зазначає, що метою арешту грошових коштів, розміщених на банківських рахунках, є збереження речових доказів. В той самий час, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Згідно положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину та наявність обґрунтованої підозри, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб (п. 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на слідчого та/або прокурора.

Із матеріалів провадження за клопотанням про арешт майна не вбачається, що грошові кошти на банківських рахунках суб`єктів господарювання є речовими доказами чи предметом злочину, або, що вони мають інше доказове значення для кримінального провадження. Доказів на підтвердження обставин на які посилається прокурор не надано.
При цьому, підозра у даному кримінальному провадженні будь-яким особам не повідомлена.
За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність з боку прокурора необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки стороною обвинувачення не доведено та слідчим суддею не встановлено ознак речових доказів, під які підпадають грошові кошти на банківських рахунках, питання про арешт яких вирішується.
Крім того, даний захід є неспівмірним із засобами і метою яку прагне досягти орган досудового розслідування, а відтак правова підстава для арешту майна відсутня, у зв`язку з чим клопотання підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задовлення.
Ухвала про може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Проголошення повного тексту ухвали відбудеться 14.08.2019 о 17-55 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1