У Х В А Л А
про арешт майна

12.12.2019 року м.Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000093 від 02 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний №888), в тому числі земельну ділянку, закріплену для обслуговування такого будинку, із забороною будь-яким особами, уповноваженим на внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в тому числі нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії з таким нерухомим майном чи його частинами до прийняття рішення про зняття арешту.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим відділом Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідуванням в кримінальному провадженні №0000093 від «02» грудня 2019 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України за заявою ОСОБА_4 щодо неправомірних дій невстановлених осіб, якими шляхом обману вчинено дії із заволодіння майном або придбання права на майно ОСОБА_5 , який являється її близьким родичем та особою дуже престарілого віку, 1926 року народження.

Як встановлено розслідуванням, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає на АДРЕСА_1 . З отриманої в ході розслідування інформації відповідно до рапорту прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 Садлівського від 02.12.2019, встановлено, що до державного реєстру довіреностей державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори ОСОБА_6 внесено відомості про посвідчення 11.07.2019 довіреності від імені ОСОБА_5 представнику ОСОБА_7 (ІдН НОМЕР_1 ).

Допитана в ході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_5 , 1926 р.н. це дід її чоловіка. В кінці листопада 2019 року їй стало відомо, що ОСОБА_5 , згідно довіреності, посвідченої державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 надав ОСОБА_7 право володіти та розпоряджатися всім своїм належним майном. Як повідомив ОСОБА_5 ніяких документів, окрім паперів під час виготовлення паспорту він не підписував. Вважає дії невстановлених на даний час осіб неправомірними, спрямованими на заволодіння майном особи похилого віку ОСОБА_5 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 191653165 від 05.12.2019 вбачається, що відомостей про внесення записів до автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна житлового будинку на АДРЕСА_1 не вносилось.

Водночас, вказаний об`єкт нерухомого майна проінвентаризований ОКП «БТІ та ЕО» під номером 888, документи щодо приватизації якого на даний час в інвентаризаційній справі відсутні.

Разом з тим, попри відсутність станом на 09.12.2019 згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо реєстрації прав власності, реєстрації переходу таких від ОСОБА_5 прав власності на об`єкт нерухомості житловий будинок на АДРЕСА_1 , повідомлені ОСОБА_4 та встановлені в ході досудового розслідування обставини свідчать про достатність підстав для вжиття заході забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, необхідності проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення всіх обставин вчиненого правопорушення.

Окрім того, вчинені неправомірні дії із заволодіння паспортом громадянина України ОСОБА_5 дають достатні підстави вважати про готування вчинення невстановленими особами використання викрадених документів для вчинення (реєстрації) дій щодо переходу прав власності на об`єкт нерухомості поза волею власника чи без дотримання істотних умов, а також можуть бути спрямовані на оформлення удаваних правочинів чи використання документів про уповноваження сторонніх осіб на розпорядження майном у вигляді довіреностей тощо.

З огляду на викладене, а також те, що житловий будинок АДРЕСА_1 може виступати предметом протиправних дій невстановлених на даний час осіб, а тому містить всі ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, з метою запобігання подальшому відчуженню такого об`єкту нерухомості, виникла необхідність для накладення арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, необхідність накладення арешту на вказаний об`єкт викликана також потребами забезпечення проведення досудового розслідування з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, унеможливлення подальшого відчуження такого майна третім особам.

Прокурор, слідчий та представник Львівської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України вважаю, що їхня неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина друга статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до п.1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які були виявлені та з огляду на те, що право власності на нерухоме майно не зареєстровано, арешт майна не призведе до негативних наслідків для особи, яка проживає у будинку, а саме ОСОБА_5 , оскільки не позбавляє його права користування нерухомим майном, а також забезпечить його право, щодо можливого неправомірного відчуження даного майна третіми особами, суд доходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України,-

у х в а л и в :

клопотання задоволити в повному обсязі.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний АДРЕСА_2 , в тому числі земельну ділянку, закріплену для обслуговування такого будинку, із забороною будь-яким особами, уповноваженим на внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в тому числі нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії з таким нерухомим майном чи його частинами до прийняття рішення про зняття арешту.

Зобов`язати посадових осіб управління державної реєстрації Львівської міської ради внести відповідні відомості про накладення арешту на вказане майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1