П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року
м. Київ

справа № 648/3700/17

провадження № 51-4090 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04 червня 2019 року стосовно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2019 року, залишеним без змін ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04 червня 2019 року, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 01 листопада 2017 року приблизно о 12.00, перебуваючи з дозволу власниці у будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав кутову шліфувальну машинку МШК-1250, шуруповерт марки ДНІПРО М 600 Вт МДШ-600, за допомогою якого, шляхом пошкодження металевої скоби, яка тримала навісний замок, проник в кімнату вказаного будинку, звідки викрав ноутбук марки ASUS X501U, мобільні телефони НТС Butterfly 2 та LENOVO АЗ 90, фотоапарат марки Fujifilm Fine Pix S 8600, якими розпорядився на свій розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 9 559,13 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із постановленими стосовно ОСОБА_7 судовими рішеннями через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, просить їх змінити, пом`якшивши призначене покарання та застосувавши положення ст. 75 КК України. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, не взяв до уваги всіх пом`якшуючих обставин, зокрема того, що ОСОБА_7 визнав свою провину, щиро розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, частково відшкодував потерпілій завдані збитки, не врахував досудову доповідь органу пробації про можливість застосування до його підзахисного покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства. Також вказує на безпідставне врахування попередньої судимості, яка на момент вчинення злочину була погашена.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника, просив залишити без зміни постановлені стосовно ОСОБА_7 судові рішення.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_7 внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й розміру покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність обставини, що пом`якшує покарання визнання вини, висновок органу пробації, згідно з яким ймовірність вчинення ним повторного правопорушення є середньою, а також дані про особу винного, зокрема те, що він за місцем проживання характеризується негативно.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, дотримався вимог статей 50, 65-67 КК України.

Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим і звільнити від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як про це зазначено в касаційній скарзі захисника, Суд не знаходить.

Також доводи захисника ОСОБА_6 , аналогічні наведеним у його касаційній скарзі, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04 червня 2019 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3