Справа № 206/4893/19
1-кп/206/340/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000589 від 12.06.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

02 вересня 2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000589 від 12.06.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України залишаються, а саме останній усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує за вчинені ним злочини, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Крім того, ОСОБА_5 після вчинення зазначених кримінальних правопорушень, втік з місця події, та намагався приховати сліди вчинення ним злочинів. Також зазначив, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, зареєстрований у м. Нікополі Дніпропетровської області, останній будучи раніше судимим, має не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив нові злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, які згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів відповідно, за ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та просила задовольнити.
Представник потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та просив задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник-адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні, підтримав позицію свого підзахистного при вирішенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів, дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, які згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено, що 30.10.2019 закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , визначений ухвалою суду від 04.09.2019. Ризиками, які колегія суддів оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, може погрозами чи іншим способом незаконно впливати на свідків з метою зміни ними в подальшому свідчень по вищевказаному кримінальному провадженню.
Дані відносно особи обвинуваченого, враховуються судом, а також період його тримання під вартою, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_5 , маючий не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив нові злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, після вчинення зазначених кримінальних правопорушень, втік з місця події, та намагався приховати сліди вчинення ним злочинів. Окрім того ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, зареєстрований у м. Нікополі Дніпропетровської області, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Окрім того, обставини викладені в обвинувальному акті та дані зазначені в Реєстрі досудового розслідування, вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування обставин у справі, є достатньою для застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. При цьому, колегія суддів враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що клопотання, надане прокурором в цій частині доводить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України.
Більш того, враховуючи, що на даній стадії судового розгляду у кримінальному провадженні розпочато, однак не допитані свідки та не дослідженні докази, а також наявність всіх тих ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, колегія суддів вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під подальшого судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, визначені судом.
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,372 КПК Україн, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 10.10.2019 до 06.12.2019 до 12 год.00 хв. включно. Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів на підставі рішення Конституційного суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3