Справа № 461/4698/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/145/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

Головуючої - судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 13.08.2018р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 13.08.2018р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено наступні процесуальні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_7 30.05.2018, приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме золотим ланцюжком вагою 2,26 грами загальною вартістю 2412 гривень, шляхом зривання його із шиї потерпілої, чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України.

Вважає, що суд першої інстанції у порушення вимог чинного законодавства прийшов до необґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, та не навів належних та достатніх мотивів прийняття такого рішення.

Зазначає, що звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання, судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та маючи непогашену судимість, знову вчинив з корисливих мотивів умисний тяжкий злочин.

Окрім цього, вважає, що негативно характеризує особу обвинуваченого та ставить під сумнів можливість його виправлення без відбування покарання той факт, що 29.01.2016р. ухвалою Сихівського районного суду м. Львова щодо ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на 2 роки з підстав злісного порушення ним вимог режиму відбування покарання, через небажання стати на шлях виправлення та небезпечність для суспільства. Однак, ОСОБА_7 порушив правила адміністративного нагляду за що 01.06.2016р. був засуджений за ст. 395 КК України на 2 місяці арешту. Після закінчення дії ухвали про встановлення адміністративного нагляду, 30.05.2018р. ОСОБА_7 повторно вчинив умисний корисливий злочин.

За таких обставин вважає, що у даному випадку відсутні визначені ст. 75 КК України підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і таке не здатне запобігти вчиненню ним інших злочинів.

Вказує, що суд першої інстанції, врахувавши щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, не мотивував належним чином, у яких саме діях виразилось відповідне ставлення обвинуваченого до скоєного.

Окрім цього, при призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що обвинувачений примирився з потерпілою. Разом з тим, вважає, що дана обставина не є визначальною для вирішення питання про застосування положень ст. 75 КК України. У вироку суду відсутні будь-які дані про відшкодування ОСОБА_7 заподіяної шкоди потерпілій.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив апеляційні вимоги прокурора та просив залишити без змін оскаржуваний вирок, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наведених у вироку суду обставинах, та правильність кваліфікації його дій є вірним, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд у вироку покликається на врахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та примирення з потерпілою, та обставини, що обтяжуються покарання вчинення злочину повторно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийняв до уваги та оцінив всі вище зазначені обставини, а також враховує, що зі сторони потерпілої відсутні будь-які претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції щодо застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, не суперечать вимогам закону та загальним засадам призначення покарання. Таке рішення суду першої інстанції належним чином мотивоване, тому колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про безпідставність та необґрунтованість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Так, відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до нього ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає, доводи прокурора про те, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 є незаконним і підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого суперечить обставинам справи, є безпідставними . Суд при призначенні покарання врахував всі обставини, на які покликається прокурор у апеляції. Дане покарання, на думку колегії, відповідає вимогам ст.65 КК України є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 13.08.2018р. щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4