Справа № 488/5907/18
Провадження № 1-кп/488/240/19
В И Р О К
іменем України

27.11.2019 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Мелітополі Запорізької області, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимий:
- 03 травня 2018 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2, ст.70 КК України до 2 років обмеження волі;
- 09 листопада 2018 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.2, ч.4 ст.70 КК України до 2 років обмеження волі;
- 25 березня 2019 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ст.15 ч.2 ст.185 ч.2, ч.4 ст.70 КК України до 2 років обмеження волі;
- 29 травня 2019 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2, ч.1, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі; ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року вирок змінений, призначено покарання за ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2, ч.1, ч.4 ст.70 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, застосування ст.71 КК України виключено;
перебував під вартою по даному провадженню з 22 грудня 2018 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.186 ч.2 КК України, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2018 року за № 0002707,

в с т а н о в и в :

11 грудня 2018 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував у приміщенні супермаркету «ЕКО» за адресою: м.Миколаїв, вул.Океанівська, 41.
Керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, сподіваючись, що його дії залишаться непоміченими, ОСОБА_5 , діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу взяв з торгового стелажу два блоки шоколадних батончиків «Kinder Chokolate» загальною кількістю 40 штук вартістю 13 грн. 40 коп. за одиницю на загальну суму 536 грн., які сховав під верхній одяг.

В подальшому, ОСОБА_5 , перетнувши огорожу, що відокремлювала торгову залу, з вказаним майном попрямував до виходу, але усвідомив, що його дії були викриті працівниками охорони супермаркету.

Тоді ОСОБА_5 позбувся майна, яке він намагався викрасти, викинувши його біля виходу з супермаркету та почав тікати, проте був наздогнаний працівниками охорони супермаркету та затриманий, внаслідок чого довести свій протиправний умисел до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ст.15 ч.2 ст.186 ч.2 КК України, визнав частково, заперечивши відкритий характер викрадення майна. Обвинувачений показав, що у вказані день та час прийшов до ЕКО-Маркету, в торговій залі взяв дві упаковки шоколаду «Кіндер», сховав під куртку, пройшов через неробочі каси, піднявся на другий поверх торгового центру, обійшов його та спустився сходами з іншої сторони. На виході йому здалося, що охоронці побачили його з товаром та почали підозрювати, тоді він виклав товар одразу біля виходу та прискорив свій рух. Він перетнув дорогу, але через нетривалий проміжок часу його покликали, він зупинився, його привели в оглядову супермаркету, а там на столі вже був шоколад.

Свідок ОСОБА_6 під час допиту в суді показав, що працює охоронцем в супермаркеті «ЕКО». В один з днів наприкінці 2018 року йому по рації повідомили, що якийсь чоловік пройшов касову лінію, не оплативши товар, та піднявся сходами на другий поверх. Свідок став чекати і побачив, що чоловік спускається сходами з іншої сторони, обійшовши поверх. Коли обвинувачений знаходився на виході майже на вулиці, свідок сказав «стій!», і обвинувачений «рванув» в бік одного з будинків. Чи було у Новаковського щось в руках або ж під одягом в цей момент, свідок не зміг стверджувати. Свідок та ще двоє осіб ( ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ) побігли за Новаковським. Свідок наздогнав обвинуваченого першим; весь час погоні він не втрачав його з поля зору. Проте, коли ОСОБА_5 наздогнали, то товару при ньому не було. Де саме і коли відшукали викрадений товар, свідок не згадав.

Свідок ОСОБА_9 під час допиту пояснив, що працює в службі безпеки ЕКО-Маркету. Інспектор відеонагляду повідомила йому, що ОСОБА_10 взяв дві упаковки шоколаду та сховав під одяг. Обвинувачений пройшов касову зону, обійшов приміщення по другому поверху. ОСОБА_8 та ОСОБА_11 його вже чекали. Новаковський зрозумів, що його викрили та почав тікати, його наздогнали за 100-150 метрів від магазину. Момент затримання обвинуваченого свідок не бачив. Коли ОСОБА_5 привели, то при ньому був викрадений шоколад.

На відеофайлах, що містяться на DVD-R-диску, зафіксовано, що особа, чоловічої статі, схожа на ОСОБА_5 , на виході з приміщення супермаркету починає бігти.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11 грудня 2018 року слідує, що у вказаний день близько 13 год. невідома особа, знаходячись в приміщенні ЕКО-маркету за адресою: м.Миколаїв, вул.Океанівська, 41, здійснила крадіжку двох упаковок шоколадних батончиків «Kinder Chokolate».
Відповідно до акту інвентаризації ТОВ «Еко» № 22/12 без дати виявлено недостачу шоколадних батончиків «Kinder Chokolate» загальною кількістю 40 штук вартістю 13 грн. 40 коп. за одиницю на загальну суму 536 грн. без ПДВ.
У відповідності до заяви ОСОБА_5 від 11 грудня 2018 року останній добровільно видав працівникам поліції дві упаковки шоколадних батончиків «Kinder Chokolate», які передані представнику ТОВ «Еко» ОСОБА_12 згідно з розпискою від 18 грудня 2018 року.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, і кваліфікує його дії як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Суд вважає, що така основна об`єктивна ознака грабежу як відкритість викрадення майна не була підтверджена у судовому засіданні і всупереч ч.2 ст.17 КПК України не була доведена поза розумним сумнівом.
Як вказано в обвинувальному акті, ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії набули відкритий характер, утримуючи викрадене майно, намагався втекти, але був затриманий охороною супермаркету.
Втім, сам обвинувачений заперечив ту обставину, що він продовжив утримувати викрадене майно після того, як став припускати, що його протиправні дії були викриті охоронцями. Обвинувачений наполягав, що залишив шоколад одразу біля виходу з магазину на стоянці велосипедів.
Свідок ОСОБА_6 , який першим наздогнав обвинуваченого, пояснив, що при ньому викраденого шоколаду не виявив, і в цій частині показання свідка та обвинуваченого узгоджуються.
Показання свідка ОСОБА_9 суперечать показанням свідка ОСОБА_6 та показанням обвинуваченого, є непослідовними, свідок не був очевидцем затримання ОСОБА_5 , відтак, цей доказ є сумнівним і не береться судом до уваги.
Так само критично суд відноситься до заяви ОСОБА_5 від 11 грудня 2018 року про добровільну видачу шоколаду, оскільки вона є недеталізованою, суперечить його ж показанням в судовому засіданні та показанням свідка ОСОБА_6 , позаяк було встановлено, що шоколад був відшуканий працівниками супермаркету до приїзду працівників поліції і аж ніяк не міг бути виданий їм саме обвинуваченим.
Відеозапис з місця події також не містить інформації про те, що обвинувачений продовжив утримувати викрадене майно під час переслідування, а на ньому відображений лише момент, коли останній, перебуваючи майже на виході з магазину, починає бігти.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення середньої тяжкості, яке є незакінченим, що певною мірою знижує його суспільну небезпеку.

Суд також відмічає, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів аналогічної спрямованості, не працевлаштований, за місцем проживання дільничним офіцером поліції характеризується негативно, відмічається про його зловживання спиртними напоями та зв`язки з особами, схильними до вчинення правопорушень.
Натомість суд враховує, що обвинувачений повністю визнав вину у тому кримінальному правопорушенні, яке визнано судом доведеним, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину, матеріальна шкода злочином не заподіяна.
Обставин, які б згідно зі ст.67 КК України обтяжували покарання, не встановлено.
Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що досягти мети виправлення ОСОБА_5 та запобігти вчиненню ним нового кримінального правопорушення можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства, відтак, йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі із застосуванням правил ч.4 ст.70 та ст.71 КК України.
Так, суд застосовує положення ч.4 ст.70 КК України до останнього вироку, яким був засуджений ОСОБА_5 , а саме до вироку Корабельного районного суду м.Миколаєва від 29 травня 2019 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, позаяк після ухвалення вироку від 29 травня 2019 року було встановлено, що ОСОБА_5 винний і в іншому злочині, за який він засуджується даним вироком, а цей злочин він вчинив до ухвалення попереднього вироку.
Одночасно суд застосовує і вимоги ст.71 КК України до вироків Корабельного районного суду м.Миколаєва від 03 травня 2018 року та Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 листопада 2018 року.
Як визначено в ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Так, вироки були ухвалені відповідно 03 травня 2018 року та 09 листопада 2018 року.

Новий злочин ОСОБА_5 вчинив 11 грудня 2018 року.

При цьому, вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25 березня 2019 року не містить посилання на ст.71 КК України, а вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 29 травня 2019 року хоча і містив посилання на правила ст.71 КК України, втім саме це посилання було виключено ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року.

За такого, у даному вироку знову мають бути застосовані положення ст.71 КК України та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків як Корабельного районного суду м.Миколаєва від 03 травня 2018 року, так і Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 листопада 2018 року, позаяк злочин, за який ОСОБА_5 засуджується даним вироком, хронологічно вчинений і після 03 травня 2018 року і після 09 листопада 2018 року, та за жодним зі згаданих вироків обвинувачений до цього часу покарання не відбув.

При цьому, з метою забезпечення можливого апеляційного оскарження вироку учасниками процесу суд вважає за необхідне залишити обвинуваченого в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ч.5 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
В порядку ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 29 травня 2019 року з урахуванням змін, які внесені ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 03 травня 2018 року та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 листопада 2018 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.
Строк покарання ОСОБА_5 обраховувати з дня застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 22 грудня 2018 року.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Речовий доказ: DVD-R-диск VIDEXіз відеозаписом до протоколу огляду предмета від 18 грудня 2018 року зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1