справа № 606/1739/19
Ухвала
28 листопада 2019 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого-криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, депутатом не є, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 07 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження № 0000228 від 07 липня 2019 року щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

7 липня 2019 року відомості про даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одружений, не працюючий, українець, громадянин України, на утриманні неповнолітніх осіб не має, не депутат, раніше не судимий.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 07 липня 2019 року, близько 5-ї години, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель м. Тернопіль, спільно із мешканцями АДРЕСА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебував на березі ставка, що в с. Сороцьке Теребовлянського району Тернопільської області, поряд із альтанкою, коли до них підійшли ОСОБА_6 із ОСОБА_10 та розпочали розмову.

В ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку. В процесі бійки до ОСОБА_6 приєднався ОСОБА_10 , який продовжуючи розпочату ОСОБА_6 злочинну діяльність обопільно із ним почав наносити удари по різних ділянках тіла ОСОБА_7 . З метою присікання злочинної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у конфлікт втрутився ОСОБА_9 .

Після того, як конфлікт був вичерпаний ОСОБА_6 виявив на своїй руці, а ОСОБА_10 виявив на животі наслідки від предмету ріжучої дії, а саме порізи, що призвело до виникнення у них умислу спрямованого на умисне заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , діючи спільно та узгоджено почали наближатись до ОСОБА_7 з`ясовуючи по ходу причини з яких той наніс їм тілесні ушкодження ріжучим предметом.

Побачивши, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 наближаються, передбачаючи загрозу для свого життя та здоров`я ОСОБА_7 почав втікати, однак ОСОБА_11 переслідуючи мету спрямовану на умисне спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, умисно з метою реалізації свого злочинного умислу спільно із ОСОБА_10 наздогнали ОСОБА_7 та наносячи удари ногами і руками в різні частини тіла збили потерпілого з ніг.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи цілеспрямовано, спільно, 07 липня 2019 року близько 6-ї години, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , використовуючи ситуацію у якій потерпілий не міг чинити опору, почали наносити удари кулаками та ногами у різні ділянки тіла ОСОБА_7 , зокрема у життєво важливий орган голову, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу та набряку головного мозку, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

07 липня 2019 року о 17 годині 55 хвилин не зважаючи на надання медичної допомоги ОСОБА_7 з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку головного мозку, церебральної коми другого степеня, потерпілий від отриманих травм помер у медичному закладі.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом огляду місця події від 07 липня 2019 року;

-заявою ОСОБА_6 ;

-заявою ОСОБА_10 ;

-повідомленням про підозру ОСОБА_6 ;

-повідомленням про підозру ОСОБА_10 ;

-повідомленням про підозру ОСОБА_12 ;

-висновками судово-медичних експертиз;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ;

-протоколами допитів свідка ОСОБА_8 ;

-протоколами допитів свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_21

-протоколом допиту свідка ОСОБА_22 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_23 ;

-протоколами проведення слідчих експериментів із свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 .

Прокурор Теребовлянської місцевої прокуратури в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та вказав, що вище перелічені в клопотанні ризики не перестали існувати на час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою, та більш м`який запобіжний захід не буде достатній для запобігання вказаних ризиків.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання та вважає, що не існує ризиків, які б вказували на необхідність застосування визначеного запобіжного заходу. А навіть за існування останніх слід було б застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На думку суду клопотання підлягає до задоволення.

08 липня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України- умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

10 липня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16:00 год. 07.09.2019, відповідно до ухвали слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31.08.2019 даний запобіжний захід продовжено строком до 16:00 год. 07.10.2019, відповідно до ухвали слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04.10.2019 даний запобіжний захід продовжено строком до 13:14 год. 02.12.2019.
У процесі розслідування зазначеного кримінального провадження призначено судово-медичні експертизи за результатами проведення слідчих експериментів із свідками та з метою встановлення причинно-наслідкового зв`язку між залишенням в небезпеці та настанням смерті потерпілого ОСОБА_24 , які на даний час перебувають на виконанні в експертних установах та висновки яких мають суттєве значення для кримінального провадження.

Варто зазначити, що необхідність продовження строку досудового розслідування викликана тим, що трьом підозрюваним обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, їх захищають чотири адвокати, хоча строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України не включається у строк досудового розслідування, однак, на даній процесуальній стадії, можливо, виникне необхідність у продовженні строку застосування запобіжних заходів підозрюваним, при цьому, строк застосування запобіжного заходу не може перевищувати строку досудового розслідування, а враховуючи особливу складність даного провадження та кількість учасників, виконання вимог статті 290 КПК України може бути доволі тривалим. За таких обставин, з метою законного продовження строків застосування запобіжних заходів необхідно продовжити строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців.

Проведення вищезазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій має вагоме значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування, зокрема, для доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.
Провести зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії у встановлені Кримінальним процесуальним кодексом України строки досудового розслідування не можливо у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, а тому є необхідність у продовженні строку запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.
Додатковий строк досудового розслідування виправданий та необхідний для отримання вагомих доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, а також необхідний для завершення досудового розслідування і ці дії не могли бути здійсненні раніше через вищевказані об`єктивні причини.
28 жовтня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області строк досудового розслідування продовжено до шести місяців.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 завершується, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок особливої складності провадження так як у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування.

Виконання вказаних слідчих та процесуальних дій необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також для збирання додаткових доказів.

Провести вказані слідчі (розшукові) дії у передбачений законом строк не представилось можливим, а тому є необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування

ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Крім того він ніде не працює, офіційних доходів не отримує, не одружений, на утриманні осіб не має, що свідчить про відсутність у нього будь-яких соціальних зв`язків в суспільстві, не кажучи вже про їх міцність.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2)незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 безпосередньо знайомий із свідками даного кримінального правопорушення,у зв`язку із чим, підозрюваний може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бєлозоров проти Росії та України", визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».
Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що узгоджується із санкцією статті за якою обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 .

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_6 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_6 під вартою.

Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до
п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_6 , підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, застосувавши більш м`який запобіжний захід неможливо запобігти ризикам викладеним у клопотанні, а саме запобігти: можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які останньому добре відомі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому, з урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а тому приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою підозрюваного на строк 60 днів у межах продовження строку досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 113, 176-178, 184, 194, 199 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід тримання під вартою у Чортківській установі виконання покарань № 26 у межах строку досудового розслідування, тобто до 08 січня 2020 року до 08 год. 00 хв.

Копію ухвали направити прокурору, підозрюваному, захиснику, начальнику Чортківської установи виконання покарань №26.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя: