Справа № 638/759/18
Провадження № 1-кс/638/4104/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні зала судового засідання клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0005088 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , працює у ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 11.10.2016 року близько 08 год. 40 хв. ОСОБА_6 знаходячись поблизу будинку 199 по вул. Клочківській у м. Харкові, побачив раніше знайому ОСОБА_8 , яка супроводжувала свого малолітнього сина до школи. Після чого, у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, на ґрунті раніше розпочатого словесного конфлікту, ОСОБА_6 , діючи умисно, підійшов до ОСОБА_8 , схопив обома руками за комірці куртки, яка була на ній одягнута та відштовхнув її таким чином, що остання встояла на ногах. Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, вихопив з рук ОСОБА_8 її мобільний телефон, позбавляючи останню можливість викликати чоловіка на допомогу та кинув його на землю. Після чого, скориставшись тим, що ОСОБА_8 , намагаючись підняти свій мобільний телефон з землі, нахилилася, тим самим втративши можливість спостерігати за його подальшими діями, штовхнув її знову, таким чином, що остання впала на землю та вдарилася головою, внаслідок чого отримала закриту черепно-мозкову травму, яка відповідно до висновку ХОБСМЕ № 1244-А/16 від 31.10.2016 року відноситься до легких тілесних ушкоджень , що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього, ОСОБА_6 , скориставшись своєю явної фізичною перевагою та відсутністю можливості у потерпілої чинити опір, діючи умисно наніс їй один удар долонею правої руки в праву скроневу область голови збоку внаслідок чого ОСОБА_8 було спричинено ротаційний підвивих першого шийного хребця вліво, який відповідно до висновку ХОБСМЕ № 1244-А/16 від 31.10.2016 року відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

07.02.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

12.01.2018 року затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який направлений до Дзержинського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.04.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005088 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України відносно ОСОБА_6 повернуто прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.08.2018 року апеляційні скарги прокурора та підозрюваного залишені без задоволення. Ухвала Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.04.2018 року залишена без змін.

На виконання ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.04.2018 року прокурором усунуті недоліки обвинувального акта, вказані в рішенні суду першої інстанції та 23.08.2018 року затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005088 від 12.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України відносно ОСОБА_6 .

Відповідно до п.3 ч.4 ст. 291 КПК України передбачено у якості обов`язкового додатку до обвинувального акта розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику.

Згідно з п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України підозрюваний зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк-заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

З метою виклику ОСОБА_6 для виконання вимог ст. 293 КПК України прокурором неодноразово здійснювались телефонні дзвінки на номер НОМЕР_1 , який вказаний ОСОБА_6 , як контактний, в протоколі допиту у якості підозрюваного. Однак, на жодний телефонний дзвінок ОСОБА_6 не відповів.

Крім того, прокурором вживались інші заходи щодо виклику ОСОБА_6 для вручення останньому обвинувального акта. Зокрема, 30.08.2018 прокурором на адресу фактичного проживання ОСОБА_6 , тобто АДРЕСА_2 та на адресу місця реєстрації підозрюваного- АДРЕСА_1 , направлено рекомендовані листи з описом вкладень, а саме повістки про виклик на 05.09.2018 до Харківської місцевої прокуратури №1.

05.09.2018 року підозрюваний ОСОБА_6 до місцевої прокуратури не прибув, про причини неявки не повідомив. У зв`язку з неявкою підозрюваного прокурором 05.09.2018 повторно рекомендованим листом на адресу фактичного проживання ОСОБА_9 , тобто АДРЕСА_2 та на адресу місця реєстрації підозрюваного ( АДРЕСА_1 ) направлено повістки про виклик на 12.09.2018 року до Харківської місцевої прокуратури №1.

Як вбачається з інформації про відстеження поштових відправлень Укрпошти, поштові відправлення №835, №310, які були направлені на адресу ОСОБА_6 рекомендованим листом з описом вкладень не вручені під час доставки через «інші причини», а поштові відправлення №302, №827, які були відправлені рекомендованим листом перебувають у відділеннях Укрпошти, оскільки отримувач повідомлень не забирає їх, що також свідчить про відсутність останнього за адресою мешкання або про відмову отримання повідомлення. 27.09.2018 року старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 винесено постанову, про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005088 та оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у розшук.

З метою виклику для вручення обвинувального акта у кримінальному провадженні №5088 за ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_6 . 19.02.2019 прокурор місцевої прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України вручала повістку законній дружині останнього - ОСОБА_11 , для її передачі ОСОБА_6 . Остання відмовилась отримувати повістку для передачі її своєму законному чоловіку з яким вона проживає разом. Після цього прокурором було оголошено зміст зазначеної повістки ОСОБА_11 у якій було зазначено, що ОСОБА_6 необхідно прибути до місцевої прокуратури 25.02.2019 о 10 год. 00 хв. за адресою м.Харків, вул. Тобольська 55 а. Вказана процесуальна дія проводилась з використанням технічних засобів фіксування (проводилась відеозйомка). Таким чином, ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про необхідність прибуття до місцевої прокуратури 25.02.2019 для вручення йому обвинувального акта, однак до теперішнього часу останній до місцевої прокуратури не з`явився, причини неявки не повідомив, на телефонні дзвінки не відповідає, повістки про виклики свідомо не отримує.

Виклики підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні здійснено з додержанням ст. 135 КПК України.

07.03.2019 року слідчим суддею Дзержинського районного суду м.Харкова винесено ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зі строком дії 2 місяці.

Проте, відповідно до рапортів працівників ВКП Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області від 03.05.2019 року, від 04.05.2019 року та від 06.05.2019 року встановлено, що виконати вказану ухвалу суду не виявилось можливим у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 за місцем проживання та реєстрації відсутній.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно, з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування.

18.06.2019 року слідчим суддею Дзержинського районного суду м.Харкова винесено ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зі строком дії 5 місяців.

09.09.2019 року о 18 год. 50 хв. ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 191 КПК України співробітниками ВКП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність одного або декількох ризиків, перелічених в ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання орган досудового розслідування покладає наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уникнення від кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та суду і може впливати на потерпілу та свідків у вищезазначеному кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Прокурор зазначила, що вичерпані можливості виклику ОСОБА_6 , вказавши про невдалу спробу вручення повістки дружині, вважає наявні ризики переховування від суду, впливу на потерпілу, свідків.

Захисник ОСОБА_5 наполягав на відсутності підстав для задоволення клопотання, вказуючи на перебування ОСОБА_6 в шлюбі, від якого має неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, де характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Підозрюваний просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що не ухилявся від явки до слідчого та прокурора, жодної повістки не отримував, при цьому пояснюючи, що за місцем реєстрації не проживає про що належно повідомляв слідчого та прокурора. Крім того, вказував на наявну інформацію у слідчого та прокурора про постійне його місце роботи ФОП ОСОБА_7 .

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення та наявність доказів на підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою (п.30 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п. 60 рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року «Єлоєв проти України»).

Органом досудового розслідування зазначено, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, може не прибути до суду, впливати на потерпілу та свідків.

Однак, такі ризики не доведені органом досудового розслідування з урахуванням наступного.

Підозрюваний офіційно працевлаштований з 2013 року у ФОП ОСОБА_7 , одружений, має неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. Посилання прокурора на належний виклик ОСОБА_6 до прокуратури та відмову від отримання повістки дружиною останнього - документально не підтверджено. Крім того, ОСОБА_6 затриманий в приміщенні Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області під час передачі заяви до канцелярії.

Долучені до клопотання докази частково підтверджують ризики, проте в своїй сукупності це не може переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0005088 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактично мешкання АДРЕСА_2 , на строк два місяці, тобто, до 08 листопада 2019 року.

Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- заборонити залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 21.00 год. до 07.00 год.;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного покласти на орган національної поліції за місцем його проживання.

Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя

Копію ухвали отримав:

10.09.2019 р. ___ год. __хв._________( ОСОБА_6 )