ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/727/19 Справа № 199/246/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року, якою залишення без розгляду скарги ОСОБА_6 на уповноважених службових осіб Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року залишення без розглядускаргу ОСОБА_6 на уповноважених службових осіб Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області щодо не розгляду клопотання про проведення процесуальних дій та встановлення розумного строку на виконання раніше постановленої в інтересах скаржника ухвали слідчого судді.
У задоволенні скарги ОСОБА_6 в частині встановлення уповноваженій службовій особі Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 розумного строку на виконання процесуальних дій відповідно до положень ст. 111, ст. 220 та ст. 56 КПК на виконання ухвали слідчого судді від 09 серпня 2018 року у справі № 199/246/18 та зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 повідомити скаржника про результати розгляду його клопотання в порядку, встановленому положеннями гл. 11 КПК відмовлено.
Рішення суду обгрунтовано тим, що ОСОБА_6 у своїй скарзі фактично посилається на встановлення процесуального строку слідчим суддею, разом з тим приписи ч. 1 ст. 114 КПК України, виходячи з системного тлумачення її змісту, регулюють питання встановлення процесуальних строків на вчинення учасниками кримінального провадження певних дій у межах розгляду слідчим суддею, судом кримінального провадження, а не в порядку контролю за дотриманням прокурором розумних строків.
З огляду на викладене, скарга в цій частині не ґрунтується на законі та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи скаргу в частині зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 повідомити скаржника про результати розгляду його клопотання в порядку, встановленому положеннями гл. 11 КПК, слідчий суддя виходить з того, що за основоположними засадами диспозитивності, передбаченими ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Як вже зазначено вище, ОСОБА_6 в цій частині не оскаржується рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, зазначені ОСОБА_6 вимоги не віднесені КПК України до повноважень слідчого судді, отже скарга останнього в цій частині також не ґрунтується на законі та задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_6 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити всі вимоги, зазначені у скарзі від 03 січня 2019 р. на бездіяльність слідчого.
Вказує, що копію оскаржуваної ухвали отримав лише 02 березня 2019 р., про що має бути в матеріалах справи відповідна моя розписка. Крім того копія оскаржуваної ухвали на двох аркушах не прошита та не засвідчена належним чином відповідно до вимог інструкції з діловодства у місцевому суді тож взагалі нелегітимна.
На думку апелянта оскаржувана ухвала незаконна, необґрунтована і невмоти- вована належним чином, і до того ж неправосудна.
На думку апелянта, суддя не звернув уваги на його обгрунтування вимог скарги, він таким чином відмовив у задоволенні скарги геть свавільно, а оскаржувана ухвала є неправосудною, оскільки насправді слугує не швидкому, повному та неупередженому судовому розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а слугує лише приховуванню дійсних намірів судді перешкодити йому у доступі до правосуддя.
Суддя, на думку апелянта постановив 03 січня 2019 р. незаконну ухвалу про відкриття провадження у справі, намагаючись таким чином, як вкрай заінтересована особа, надати апеляційному суду привід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на незаконну ухвалу судді про відмову у задоволенні його скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думки ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні вимоги, та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Згідно ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

- скасування рішення слідчого чи прокурора;

- скасування повідомлення про підозру;

- зобов`язання припинити дію;

- зобов`язання вчинити певну дію;

- відмову у задоволенні скарги.

Частиною 1 статті 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним судом, створеним на підставі закону.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що скарга ОСОБА_6 в частині зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 розглянути у встановлений судом строк його клопотання від 27 липня 2018 року (вх. № 78а-108) до керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, підлягає залишенню без розгляду.
Щодо скарги ОСОБА_6 в іншій частині, то положення ч. 3 ст. 306 КПК України підлягають застосуванню з урахуванням приписів ч. 1 ст. 303 КПК України, за якими на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зазначені у вказаній статті.
ОСОБА_6 в іншій частині подана скарга з приводу встановлення уповноваженій службовій особі Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 розумного строку на виконання процесуальних дій відповідно до положень ст. 111, ст. 220 та ст. 56 КПК на виконання ухвали слідчого судді від 09 серпня 2018 року у справі № 199/246/18 та зобов`язання уповноваженої службової особи Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 повідомити скаржника про результати розгляду його клопотання в порядку, встановленому положеннями гл. 11 КПК. Тобто ОСОБА_6 не оскаржується рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, отже порядок розгляду скарги в цій частині не регулюється ст. 306 КПК України і процесуальні перешкоди для розгляду скарги за відсутності скаржника та прокурора відсутні.
Вирішуючи скаргу в частині встановлення прокурору розумного строку на виконання процесуальних дій відповідно до положень ст. 111, ст. 220 та ст. 56 КПК на виконання ухвали слідчого судді від 09 серпня 2018 року у справі № 199/246/18, слідчий суддя, вірно виходив з того, що ухвалою слідчого судді від 09 серпня 2018 року зобов`язано уповноважену службову особу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області негайно розглянути у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002403, клопотання ОСОБА_6 від 27 липня 2018 року (вх. № 78а-108) та прийняти за результати розгляду відповідне процесуальне рішення.
Слідчий суддя не визначив чіткого строку, протягом якого уповноважена службова особа прокуратури мала розглянути клопотання ОСОБА_6 та прийняти за результати розгляду відповідне процесуальне рішення.
Колегія суддів зазначає, що контроль за дотриманням розумних строків вчинення прокурором певної процесуальної дії до оскарження відповідної бездіяльності прокурору вищого рівня не віднесений КПК України до повноважень слідчого судді і скарга в цій частині є передчасною.
ОСОБА_6 у своїй скарзі фактично посилається на встановлення процесуального строку слідчим суддею, разом з тим приписи ч. 1 ст. 114 КПК України, регулюють питання встановлення процесуальних строків на вчинення учасниками кримінального провадження певних дій у межах розгляду слідчим суддею, судом кримінального провадження, а не в порядку контролю за дотриманням прокурором розумних строків.
З огляду на викладене, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що скарга в цій частині не ґрунтується на законі та задоволенню не підлягає.
Як вже зазначено вище, ОСОБА_6 в цій частині не оскаржується рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, зазначені ОСОБА_6 вимоги не віднесені КПК України до повноважень слідчого судді. Отже скарга останнього в цій частині також не ґрунтується на законі та задоволенню не підлягає.
Перевіркою справи встановлено, що істотних порушень вимог Кримінального процесуального Кодексу України, які б слугували підставою для зміни, чи скасування судового рішення, - колегією суддів не встановлено.
Доводи апелянта про те, що слідчий суддя, відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_6 перешкодив йому у доступі до правосуддя, виклав в ухвалі суб`єктивну думку, припущення та особисті судження, - є безпідставними.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Виходячи з вищенаведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на уповноважених службових осіб Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: