05.07.2019 Єдиний унікальний номер 205/681/18
Провадження №1-кп/205/183/19
Ед.унік.№205/681/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0002672 від 31 жовтня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше не судимого, працюючого вантажником у ФОП ОСОБА_6 , проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , 24 травня 2017 року, приблизно о 02 годині, знаходився біля буд. АДРЕСА_2 , де між ним та потерпілої ОСОБА_4 , на грунті ревнощів, виник словесний конфлікт, під час якого у обвинуваченого виник умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись у зазначеному місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, знаходячись поруч з потерпілою ОСОБА_4 , наніс останній один удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого потерпіла упала на землю на правий бік. Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи вчиняти злочин, наніс потерпілій ОСОБА_4 , яка знаходилась на землі, близько 20 ударів по черзі лівою та правою ногою в область голови, верхніх кінцівок та тулубу, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного перелому нижньої щелепи ліворуч в проекції кута, закритого перелому кісток носу двохстороннього з задовільним стоянням відламків, саден обличчя, параорбітальних гематом праворуч та ліворуч, саден шиї, які за своїм характером відносяться до категорії середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся та підтвердив суду, що 24 травня 2017 року, близько 02 години, він, разом з потерпілою ОСОБА_4 , з якою на той час зустрічався, знаходились біля буд.47 по пр.Івана Мазепи, де між ними, на грунті ревнощів, виник словесний конфлікт, під час якого він наніс потерпілій удар кулаком правої руки в обличчя, від якого вона впала на землю, після чого він наніс їй близько 20 ударів ногами в область голови, тулубу та кінцівок, спричинивши середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Винуватість ОСОБА_5 повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що 24 травня 2017 року, близько 02 години, вона з раніше знайомим обвинуваченим ОСОБА_5 , з яким на той час зустрічалась, перебувала біля буд.47 по пр.Івана Мазепи, де між ними виник словесний конфлікт, оскільки обвинувачений її приревнував. Під час конфлікту, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись біля неї, наніс їй удар кулаком правої руки в обличчя, від якого вона впала на землю, після чого він наніс їй близько 20 ударів ногами в область голови, тулубу та кінцівок, спричинивши середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, займається суспільно-корисною працею, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді виправних робіт, але не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.122 КК України.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Потерпілою ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 майнової шкоди в сумі 50 446 грн.13 коп. та моральної шкоди в сумі 40 000 грн.

Виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та майнової шкоди задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_4 перебувала на лікуванні, у зв`язку з чим понесла витрати. Таким чином, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 47 446 грн.13 коп., з урахуванням відшкодованої обвинуваченим суми, які документально підтверджені.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідностідо ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_4 , яка була завдана їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_5 , шляхом спричинення їй тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнала потерпіла, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 40 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 20 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілої.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на один рік, за місцем роботи, з відрахуванням в доход держави 10% заробітної плати.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 47 446 гривень 13 копійок;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1