Справа № 589/3133/18
Провадження № 1-кп/589/238/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка об`єднане кримінальне провадження № 0001006, 0000603 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.02.2009р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 22.03.2010р. Бахмацьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць;

- 12.11.2010р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 02.12.2014р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 06.11.2017р. умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 20 днів,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2018р. близько 02:30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою незаконного збагачення, перебуваючи поблизу підвального приміщення №69 в буд. АДРЕСА_2 , впевнившись, що у підвалі будинку нікого не має та його ніхто не бачить, шляхом зняття дверей з завіс, проник до вказаного підвального приміщення, звідки таємно від оточуючих викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: велосипед марки «Аист», синього кольору, вартістю згідно з висновком експерта №19/119/11-1/2367е від 17.07.2018р. - 1155 грн., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на вказану суму. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 02.05.2019р. близько 11 год. ОСОБА_4 , знаходячись біля під`їзду №4 в буд. АДРЕСА_2 , маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час обопільної сварки з ОСОБА_6 , 1949 р.н., в той час як останній повернувся до нього спиною, наніс один удар кулаком правої руки в праву частину потилиці, не спричинивши тілесних ушкоджень, але завдавши останньому фізичного болю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованих злочинів визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальних актах. Так, обвинувачений пояснив, що влітку 2018 року (точної дати не пам`ятає) він зайшов до підвалу власного будинку з метою вкрасти у сусідки велосипед, зняв з завісів двері, взяв велосипед, а двері притулив назад. Зазначив, що викрав велосипед, щоб продати, але потім повернув та просив у сусідки вибачення. Крім того, в теплу пору року у 2019 році (точної дати не пам`ятає) у телефонній розмові, від своєї матері він дізнався, що ОСОБА_6 звинувачує його в крадіжці. Зустрівши останнього біля під`їзду їхнього будинку, в ході сварки обвинувачений вдарив потерпілого один раз рукою, зазначив, що тоді він злився на потерпілого, але потім приніс йому свої вибачення.

Обвинувачений не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчинених ним злочинів та щиро розкаюється у вчиненому. Вказав, що викрадене майно повернув власнику та вибачився перед потерпілими.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про розгляд кримінального провадження за її відсутності, зазначила, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_6 також звернувся до суду з заявою про розгляд кримінального провадження за його відсутності, зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальних актах в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у приміщення, вчиненому повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а також своїми діями, які виразилися в умисному завданні удару потерпілому, що завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 126 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67, 69 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує наступне. Обвинувачений є особою молодого віку, раніше неодноразово судимий, знов вчинив умисні злочини, один з яких є тяжким, офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, проживає разом з матір`ю, утриманців не має. Даних про його негативну характеристику за місцем проживання у суду не має.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину у вчинених злочинах, висловив жаль з приводу вчиненого. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування. При цьому, він з`явився із зізнанням у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, відшкодував заподіяну цим злочином матеріальну шкоду, що підтверджено стороною обвинувачення.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також з`явлення із зізнанням та добровільне відшкодування шкоди щодо злочину за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів (щодо ч. 1 ст. 309 КК України). Крім того, такою обставиною щодо злочину за ч. 1 ст. 126 КК України також є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочинів та їх наслідки, суд дійшов висновку, що за кожний з вчинених злочинів обвинувачений заслуговує покарання в межах санкції відповідної статті КК України, а саме: за ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт строком 100 годин, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням викладеного, враховуючи кількість злочинів, що входять до сукупності, вид сукупності, яка є реальної, разом з тим і відсутність тяжких наслідків, про що свідчить і відсутність претензій з боку потерпілих, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Остаточно призначаючи покарання, суд враховує приписи ч. 4 ст. 81 КК України, відповідно до яких у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 було призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років за попереднім вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2014р., від відбуття якого його звільнено 06.11.2017р. умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 20 днів на підставі ухвали Коростенського міського суду Житомирської області від 27.10.2017р.

Дані злочини він вчинив 01.07.2018р. та 02.05.2019р., тобто протягом невідбутої частини вказаного покарання.

З огляду на викладене, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2014р. до покарання, призначеного цим вироком, слід остаточно призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки і 1 місяць.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 126 КК України - у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2014р. до покарання, призначеного цим вироком, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки і 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в розмірі 429 гривень 00 копійок.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.07.2018р. у справі № 589/2883/18 (1-кс/589/1407/18), на велосипед синього кольору з рамою закритого типу з написом на рамі «Аист» - скасувати.

Речовий доказ: велосипед синього кольору марки «Аист» - залишити у потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1