Провадження №11-кп/801/760/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2019 року м. Вінниця

ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0001798 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань від 05.05.2018, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше засудженого:
22.08.2013 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 3 09 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.; ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2015 року покарання у виді штрафу було замінено на 50 годин громадських робіт;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, не працюючого, розлученого, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
28.11.2003 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниця за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;
21.01.2006 року вироком Староміського районного суду м. Вінниця за ч. 2 ст. 125, ст. 395, ч. 2 ст. 289 КК України до двох років трьох місяців обмеження волі;
07.11.2006 року вироком Староміського районного суду м. Вінниця за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст. 395, ст.. 70 КК України до п`яти років восьми місяців позбавлення волі;
29.11.2007 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниця за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до шести років позбавлення волі;
23.12.2013 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 263 КК України до 150 годин громадських робіт;
02.11.2015 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 06.05.2018 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України визначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2013 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) днів позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 31.05.2018 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, 05.05.2018 року приблизно о 12:30 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували біля будинку № 139 вул. Князів Коріатовичів в м. Вінниці, де помітили пристебнутий тросом до дерева гірський велосипед марки «Pilot» чорного кольору з вставками зеленого кольору, який належить ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник спільний умисел, направлений на таємне заволодіння цим велосипедом. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 усно домовились про викрадення вищевказаного велосипеда.
Реалізуючи зазначену змову та спільний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пішли до квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_9 та взяли там ручну пилку по дереву, після чого повернулись до місця знаходження велосипеда.
Приблизно о 13:10 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи спільно, умисно, таємно, з корисливими мотивом, а ОСОБА_10 також повторно, підійшли до дерева до якого був пристебнутий вищевказаний велосипед, де ОСОБА_10 став різати стовбур цього дерева принесеною із собою ручною пилкою, а ОСОБА_9 йому допомагати.
Зрізавши стовбур дерева, ОСОБА_10 звільнив трос та взяв до рук кермо велосипеда марки «Pilot», після чого разом з ОСОБА_9 вони почали залишати місце злочину. В момент, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 намагалися розпорядитися викраденим майном, вони були виявлені власником велосипеда ОСОБА_11 . Останній, побачивши, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ведуть його велосипед, став кричати до них. Однак ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що їх дії викрито, продовжили вчиняти дії, спрямовані на завершення свого злочинного наміру, стали тікати від потерпілого разом із викраденим велосипедом. Проте ОСОБА_11 вдалося їх наздогнати та схопитись руками за велосипед. Однак при цьому ОСОБА_11 втратив рівновагу та упав. Після цього ОСОБА_10 сів на велосипед та поїхав на ньому в невідомому напрямку, а ОСОБА_9 самостійно залишив місце вчинення злочину. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3026/18-21 від 13.06.2018 року, ринкова вартість велосипеда марки «Pilot» станом на 05.05.2018 року складала 4000 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завдали ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 4000 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційних скаргах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ставляться питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року. Просять призначити їм покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Апеляційні скарги мотивовані тим, що висновок суду викладений у судовому рішенні має істотні суперечності, оскільки ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_10 не давали покази, що вказували на спланований спільно злочин, покази, які вони давали в судовому засіданні, мають суперечності від тих, які зазначені у вироку, оскільки вони вину визнавали за скоєння відкритого викрадення чужого майна (велосипеда), проте вони між собою не домовлялися скоювати даний злочин.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а доводи апеляційних скарг обвинувачених не спростовують висновків суду.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наявними у справі доказами, в їх сукупності.
Зокрема, показами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , показами потерпілого ОСОБА_11 , показами неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , крім того іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:
- витягом з кримінального провадження від 18.06.2018 року;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.05.2018 року;
- протоколом огляду місця події від 05.05.2018 року з фото таблицею;
- заявою ОСОБА_11 від 06.05.2018 року;
- фото велосипеда;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_11 ;
- довідкою до протоколу впізнання;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_11 ;
- довідкою до протоколу впізнання;
- висновком експерта № 3026/18-21 від 13.06.2018 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_13 .
Таким чином, винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення доведена досудовим розслідуванням та знайшла своє підтвердження вищевказаними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Що стосується доводів апеляційних скарг обвинувачених, щодо того, що вони не вчиняли грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки в такий спосіб вони намагаються применшити свою провину з метою уникнення відповідальності за скоєння даного кримінального правопорушення.
Стосовно ж доводів апеляційних скарг обвинувачених в частині призначеного їм покарання, апеляційний суд зазначає, що відповідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
На переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України суд врахував тяжкість правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, крім того враховано що ОСОБА_9 в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в КП ВОНД «Соціотерапія» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю та канабіноїдів. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 183 від 11.06.2018 року, ОСОБА_9 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, та в теперішній час на хронічне душевне захворювання не страждав (не страждає), перебував (перебуває) поза будь-яким хворобливим розладом психічної діяльності, міг (може) усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 не потребує. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України суд врахував тяжкість правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, рецидив злочину, крім того враховано, що ОСОБА_10 раніше судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.
З урахуванням таких даних про особу обвинуваченого суд вірно дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, а саме: у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, що є середньою межею, встановленої санкцією частини статті.
Тому призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання засудженого.
За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року у кримінальному провадженні №0001798 внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань від 05.05.2018 по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:
Згідно з оригіналом: