Справа № 583/4766/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" листопада 2019 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка клопотання слідчого Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000765 від 11.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка, Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.10.2005 року за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

2)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.02.2008 року за ст. 186 ч. 2, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки;

3)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2009 року за ст. 190 ч. 2, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці;

4)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2011 року за ст. 186 ч. 2, ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки;

5)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2016 року за ст. 395 КК України до покарання у вигляді одного місяцю арешту;

6)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2017 року за ст.246 ч. 1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.;

7)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2019 року за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді трьох місяців арешту, звільненого з місць позбавлення волі 08.11.2019 року по відбуттю міри покарання , -

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2019 року слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, погодженим з прокурором, яке мотивує тим, що ОСОБА_5 будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, 08.11.2019 року звільнився із місць позбавлення волі, з метою заволодіння чужим майном, що поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб, вчинив корисливий злочин поєднаний з проникненням у житло за наступних обставин.

Так, 10.11.2019 року близько о 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом із іншою особою, повідомлення про підозру якій наразі не здійснювалося, прийшов до багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в якому на першому поверсі в квартирі АДРЕСА_3 мешкає ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_5 через кватирку вікна проник до квартири АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_7 . Перебуваючи у квартирі він відчинив запірний пристрій, на який були зачинені вхідні двері в квартиру з внутрішнього боку, та відчинив вхідні двері до під`їзду будинку, після чого до квартири зайшла інша особа, повідомлення про підозру якій наразі не здійснювалося. В цей час ОСОБА_7 спав на ліжку в кімнаті своєї квартири. Після цього, ОСОБА_5 , побачивши ОСОБА_7 , вчинив напад на останнього з метою заволодіння його майном, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. А саме ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 , що є особою похилого віку, декілька ударів кулаком руки в обличчя зліва в область щелепи. В цей час інша особа, яка перебувала в коридорі квартири, умисно, реалізовуючи спільний з ОСОБА_5 намір на протиправне заволодіння чужим майном, заволоділа пакетом з продуктами харчування (картоплею, цибулею, морквою та яблуками), що належить ОСОБА_7 , та вийшла з квартири, стала чекати ОСОБА_5 на вулиці біля сусіднього під`їзду будинку. В цей час ОСОБА_5 , залишаючись в квартирі ОСОБА_7 , з кухні квартири забрав мобільний телефон «Nokia 1280» ІМЕІ НОМЕР_1 та чоловічу електричну бритву марки «Харків-51м», що належать ОСОБА_7 , після чого з викраденим покинув квартиру та разом з іншою особою, повідомлення про підозру якій наразі не здійснювалося, з місця вчинення злочину зник, отримавши змогу розпорядитись викраденим за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди.

Внаслідок заподіяння ударів з боку ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» з тілесними ушкодженнями у вигляді забою нижнього відділу хребта, закритого перелому нижньої щелепи зліва зі зміщенням, підшкірної гематоми зліва великих розмірів, забійного садна лівої скроневої ділянки.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що своїми вищевказаними умисними, протиправними, суспільно-небезпечними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Вважає, що ОСОБА_5 08.11.2019 року будучи звільненим з місця позбавлення волі на шлях виправлення не став, 10.11.2019 року вчинив особливо тяжке корисливе кримінальне правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, ніде не працює, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, проживає в сусідньому населеному пункті із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, може впливати на них, продовжити злочинну діяльність, вчинити нове кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання та обранні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтвердив обставини скоєння злочину та погодився на обрання запобіжного заходу тримання під вартою.

Захисник прохав обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя вислухавши доводи слідчого, пояснення підозрюваного, його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч.1 ст.176 КПК України зі слідуючих підстав.

Відповідно до підпункту «с» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Встановлено, що Охтирським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000765 від 11.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України.

Згідно витягу з кримінального провадження від 11.11.2019 року за № 0000765, 10.11.2019 року до чергової частини Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що невідомі особи, через вікно проникли до квартири його батька ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5 , побили ОСОБА_7 , заволоділи мобільним телефоном, електричною бритвою та продуктами харчування.

11.11.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України.

ОСОБА_5 на переконання слідчого судді, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, за який законом передбачене кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, ніде не працює, звільнившись 08.11.2019 року звільнившись з місць позбавлення волі, продовжує злочинну діяльність та 10.11.2019 року знову скоїв злочин, існують реальні ризики того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інший злочин, що і свідчить про недостатність застосування до нього інших, більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим у ст.177 ч.1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих сторонами кримінального провадження доказів у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.178 і ч.1 ст.194 КПК України, а саме протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 про обставини здійснення нападу на нього з метою заволодіння його майном 10.11.2019 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 11.11.2019 року, під час якого ОСОБА_10 добровільно видала речі, які належать потерпілому ОСОБА_7 , протоколами впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 , який впізнав ОСОБА_5 , як особу, який здійснив напад на нього 10.11. 2019 року та свідка ОСОБА_8 , який впізнав ОСОБА_5 , як особу, який приходив до квартири його батька в день нападу, а саме 10.11.2019 року та свідка ОСОБА_9 , яка впізнала ОСОБА_5 як особу, який перебував у квартирі під час нападу, коли потерпілий кликав на допомогу та як особу, який виходив з квартири потерпілого після нападу.

Крім того, при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК України), який в своїх рішеннях у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. (п.175) та у справі «Луканов проти Болгарії» (1997 р.) зазначив, що слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990 року, «Мюррей проти об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності, та визначає лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Таким чином, на даній стадії при вирішення питання про обрання запобіжного заходу суд оцінює докази на предмет їх вагомості і не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у вчинені якої підозрюється.

Згідно з ч.2 п.4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вказані слідчим в клопотанні ризики мають місце та є цілком виправдані.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, звільнившись із місць позбавлення волі продовжує злочинну діяльність, ніде не працює, може дійсно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, зважаючи на насильницький характер вчинення злочину, а тому, в останнього дійсно може виникнути бажання на реалізацію вказаного ризику з метою уникнення відповідальності за вчинене.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладену у справі «W проти Швеції» від 26.01.1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.

Також, слід погодитись із ризиком незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_5 проживає з ними в сусідньому населеному пункті.

Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, який вчинив особливо тяжке, корисливе кримінальне правопорушення із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я особи, ніде не працює, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки до цього вже мав судимості за корисливі злочини, та що ризики, передбачені п.1, 3 ч.1ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, існують, тому для запобігання вказаним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані обставини у сукупності з іншими, передбаченими ч.1 ст.194 КПК України, дають достатні підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, в судовому засіданні доведено наявність у органу досудового розслідування обгрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного злочину, існування встановлених у ст.177 КПК України ризиків, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, а також недостатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, з моменту його затримання.

Відповідно до ч. 3ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд, керуючись вимогами ч.4 ст. 183 КПК України, дійшов висновку не визначати підозрюваному розмір застави.

Відповідно до положень ч.4 ст.196, ст.197 КПК України слідчий суддя визнав за обов`язок визначити строк тримання під вартою підозрюваного з моменту взяття під варту, але не більше, ніж до 24.00 год. 09.01.2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою рахувати з часу затримання з 11 листопада 2019 року до 24.00 год. 09 січня 2020 року, з подальшим утримуванням в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 24.00 год. 09 січня 2020 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя Охтирського

міськрайсуду Сумської області ОСОБА_1