№ 233/7808/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2019 року м. Костянтинівка

Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду звернувся слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000723 від 18.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні повністю підтримав клопотання слідчого, просив надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу.
Вислухавши прокурора, дослідивши клопотання до додані до нього докази, слідчим суддею встановлено наступне.
З клопотання вбачається, що на початку квітня 2014 року на території Донецької області України громадянами Російської Федерації та іншими невстановленими особами задля насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» (надалі - ДНР), було створено не передбачене законами України збройне формування, яке мало організаційну структуру військового типу, характеризувалося єдиноначальністю, підпорядкованістю, мало чітку ієрархічність та дисципліну й субординацію, члени якого носили формений одяг зі знаками розрізнення, озброєні вогнепальною зброєю та боєприпасами, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному збройному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої «ДНР», придушенні організованого опору населення на окупованій території, залякуванні та депортації населення Донецької області, встановленні режиму військового стану, збройному протистоянні правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищенні їх живої сили і матеріальних засобів, залякування населення, вбивством громадян, викраденням людей, захопленням адміністративних будівель органів державної влади, місцевого самоврядування, скоєнням розбійних нападів на окремих осіб та заволодіння майном і грошима підприємств, установ, організацій, та інших тяжких і особливо тяжких правопорушень, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Основною метою діяльності вказаної злочинної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного псевдо державного утворення «ДНР».

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх дій, приблизно з серпня 2014 року, діючи з прямим умислом, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, увійшов до незаконного збройного формування, самопроголошеної «ДНР». Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками членами вказаного збройного формування, ОСОБА_6 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному збройному формуванні та виконання його цілей і завдань.

Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні, у невстановлений слідством день приблизно в кінці серпня 2014 року, ОСОБА_6 , знаходячись на блок посту тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному збройному формуванні та виконання його цілей і завдань.

Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні, у невстановлений слідством день приблизно в кінці серпня 2014 року, ОСОБА_6 , знаходячись на блок посту при в`їзді в АДРЕСА_2 зі сторони АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи одягненим у військову камуфляжну форму здійснював чергування у складі наряду незаконного формування на посаді бійця на території блокпосту, використовуючи при цьому автоматичну вогнепальну зброю із боєприпасами до неї та військове спорядження.

Здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України незаконного збройного формування, ОСОБА_6 систематично виконував накази свого безпосереднього командира, а також виконував інші протиправні накази.

Дії ОСОБА_7 носили тривалий характер та виразились у активній участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.

18 серпня 2015 року відносно ОСОБА_5 було складено повідомлення про підозру, згідно з яким ОСОБА_5 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто в участі у терористичній організації, а так само в організаційному та іншому сприянні діяльності терористичної організації.
Відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у місті Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 від 27.11.2017 року змінено кваліфікацію складу злочину у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000723 від 18.08.2015 року з ч. 1 ст. 258-3 КК України на ч. 2 ст. 260 КК України.
28 листопада 2017 року було визначено підслідність кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000723 від 18.08.2015 року за ч. 2 ст. 260 КК України за Костянтинівським ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.
13 листопада 2019 року складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, згідно з яким ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування.
Зі слів прокурора, первинне повідомлення про підозру, так само як і повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 було направлено поштою.
Необхідність надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу, слідчий в своєму клопотанні будь-яким чином не мотивує.
Виходячи зі змісту частини 1 ст. 42 КПК України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому КПК України, вручено повідомлено про підозру.
Так, за загальним правилом КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається особі в день його складення слідчим або прокурором.
У разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (Глава 11 КПК України, статті 135, 136), тобто шляхом:
-надіслання поштою, електронною поштою;
-врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»;
-врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Таким чином, КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких, повідомлення про підозру може бути вручене.
Однак, поняття «вручено» не є тотожнім поняттю «отримано», а отже доцільно враховувати вимоги щодо належного підтвердження отримання або ознайомлення особи зі змістом повідомлення про підозру іншим шляхом.
Аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати, що направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку відповідатиме вимогам КПК України лише у випадку вручення поштового відправлення особисто підозрюваному.
Так, згідно з частиною 1 ст. 136 КПК України, підтвердженням належного отримання особою повідомлення про підозру є виключно розпис особи про його отримання, у тому числі на повідомленні про вручення поштової кореспонденції.
Тому, сам лише факт направлення поштою повідомлення про підозру, не є доказом належного вручення особі такого повідомлення.
Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного виключно з моменту вручення їй особисто поштового відправлення, яке містить повідомлення про підозру, але не з моменту відправлення їй такого повідомлення слідчим.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру від 18.08.2015 року, так само як і повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, не були отримані особисто ОСОБА_5 , оскільки в матеріалах кримінального провадження докази на підтвердження цього факту відсутні.
Таким чином, беручі до уваги те, що особа набуває статусу підозрюваного, незалежно від способу вручення, виключно після особистого отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, на теперішній час не набув статусу підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000723 від 18.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
У зв`язку з цим на теперішній час застосування до ОСОБА_5 будь яких запобіжних заходів, обмежень свободи дій чи обтяжень є незаконним та таким, що суперечить вимогам чинного КПК України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 42, 135, 136, 187-190 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1