Справа № 750/4082/16-к
Провадження № 1-кп/750/49/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007137 від 26 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Амдерма, Архангельської області, Російської Федерації, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зі слів працюючого медичним представником ТОВ «ПРО-ФАРМА», м. Київ, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2014 року в денний час ОСОБА_9 , під час проходження стажування на посаді менеджера у фізичної особи підприємця ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер ФОП платника податків та інших обов`язкових платежів НОМЕР_1 ), перебуваючи за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, здійснив замовлення у ФОП ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_10 водонагрівача ВектоР-В в кількості 1 шт., вартістю 1 439 грн. 10 коп., що підтверджується товарним чеком № 01365594, однак вказані товарно-матеріальні цінності замовнику не передав, а привласнив та використав їх на власний розсуд, чим спричинив ФОП ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 439 грн. 10 коп. Відповідно до висновку експерта № 283 від 07.06.2015, підпис в графі «Одержав (ла)» в товарному чеку № 01365594 від 14.11.2014 на суму 1 439 грн. 10 коп. виконаний ОСОБА_9

17 листопада 2014 року в денний час ОСОБА_9 , під час проходження стажування на посаді менеджера у фізичної особи підприємця ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер ФОП платника податків та інших обов`язкових платежів НОМЕР_1 ) та перебуваючи за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, здійснив замовлення на ім`я ОСОБА_11 кабіни душової марки «6239RCF» в кількості 1 шт., змішувача для душу марки «BASIK» в кількості 1 шт., лійки душової марки «STORM» в кількості 1 шт. на загальну суму 2 910 грн 88 коп, що підтверджується товарними чеком № 01368572, однак замовнику вказані товарно-матеріальні цінності не передав, а привласнив та використав їх на власний розсуд, чим спричинив ФОП ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2 910 грн 88 коп. Відповідно до висновку експерта № 283 від 07.06.2015, підпис в графі «Одержав (ла)» в товарному чеку № 01368572 від 17.11.2014 на суму 2 910 грн 88 коп, виконаний ОСОБА_9 .

Крім того, органом досудового розслідування було встановлено, що 10 листопада 2014 року в денний час ОСОБА_9 під час проходження стажування здійснив замовлення у ФОП ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_12 наступних товарів: склосітки штукатурної ССА-125 у кількості 50 кв.м., утеплювачу «Техноплекс» 50 мм 580*1180 у кількості 67 шт., 15 мішків суміші «Церезіт» СТ-85 по 25 кг кожен, дюбелів теплоізоляційних ТІ у кількості 360 шт., 20 мішків цементу ПЦ 1-500 Н по 50 кг кожен на загальну суму 7 826 грн 84 коп, що підтверджується товарними чеками № 01358960 і № 01358963, та 10 листопада 2014 року доставив вказані товарно-матеріальні цінності ОСОБА_12 , за що останній передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 7 826 грн 84 коп.

Після отримання від замовника ОСОБА_12 вказаної суми коштів, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , грошові кошти до каси ФОП ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_2 не вніс, а привласнив їх та використав на власні потреби, чим спричинив ФОП ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 7 826 грн 84 коп. Відповідно до висновку експерта № 283 від 07.06.2015, підпис в графі «Одержав (ла)» в товарних чеках № 01358963 від 10.11.2014 на суму 6 507 грн 24 коп, № 01358960 від 10.11.2014 на суму 1 319 грн 60 коп виконаний ОСОБА_9 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 1 ст.190 та ч. 2 ст.190 КК України та цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди не визнав та пояснив, що потерпілого ОСОБА_8 на час оформлення на роботу не знав і до нього не наймався та в трудових правовідносинах з ним не перебував. Анкету на працевлаштування заповнював у гіпермаркеті «Вена» і ніяких інших документів, зокрема, договору на працевлаштування не підписував. Йому повідомили, що до кола його обов`язків належить пошук клієнтів, пропозиція послуг та формування замовлення клієнта щодо товару, оформлення товару через бухгалтерію. Після оформлення товару на одному з двох примірників товарного чеку він ставив підпис про його одержання і повертав до бухгалтерії, інший примірник у разі присутності клієнта віддавав йому і той оплачував вартість товару, а в разі відсутності клієнта - передавав його у відділ доставки. Безпосередньо питаннями оплати за товарними чеками чи отриманням за товар готівки від клієнта, а також доставкою товару чи пошуком транспорту для доставки, він не займався. В товарних чеках № 01368572 від 17.11.2014 на суму 2 910, 88 грн., № 01365594 від 14.11.2014 на суму 1 439, 10 грн., № 01358960 від 10.11.2014 на суму 1 319, 60 грн., № 01358963 від 10.11.2014 на суму 6 507, 24 грн. підпис схожий на його, але стверджує, що в ході досудового розслідування була порушена процедура відібрання вільних зразків його почерку, що викликає у нього сумнів у достовірності цих підписів. З гіпермаркету «Вена» звільнився по причині невдоволеності заробітною платою та перейшов на роботу до конкуруючої фірми. Просить виправдати його за відсутністю в його діях події і складу кримінальних правопорушень.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих діянь за епізодами від 14 та 17 листопада 2014 року суд вважає доведеною, а його доводи щодо невинуватості спростованими, наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що зареєстрований фізичною особою підприємцем з 2011 року та займається продажем непродовольчих товарів. Для цього орендує частину складського приміщення та торгової зали для розміщення товару в гіпермаркеті «Вена». У 2014 році розглядав питання покриття потреб клієнтів у Новгород-Сіверському та Семенівському районах області, у зв`язку з чим виникла необхідність залучення додаткової робочої сили. Обвинувачений ОСОБА_9 був прийнятий з випробувальним строком на посаду менеджера зі збуту будівельного товару та працював приблизно період жовтень-листопад 2014 року. В його обов`язки входило обслуговування існуючих клієнтів та пошук нових, пропозиція та продаж товару клієнтам. ОСОБА_9 як стажер співпрацював з менеджером Тетерею. У комп`ютерній бухгалтерській клієнтській базі є інтервал погашення боргу у випадках, коли клієнт погоджується на придбання товару, але оплату проводить після його доставки. У таких випадках бухгалтерія видає менеджеру дві накладні, на одній з яких проставляється абревіатура «б/о», тобто, без оплати, підпис менеджера, який після доставки товару має внести ці кошти до каси. Через тиждень, як Тетеря пішов у відпустку, бухгалтерія повідомила йому, що по окремих клієнтах існує дебіторська заборгованість по оплаті відпущеного товару. Після цього ОСОБА_9 перестав з`являтися на роботу та відповідати на телефонні дзвінки, відповів лише на один телефонний дзвінок та з приводу заборгованості відповів щось незрозуміле на зразок: «Так вийшло». У зв`язку з цим позов підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що в 2014 році вона працювала касиром в розрахунковому відділі гіпермаркету «Вена», а також за сумісництвом бухгалтером-касиром у фізичної особи підприємця ОСОБА_8 на підставі трудової угоди. Разом з нею у ФОП ОСОБА_8 на такій же посаді працювала ОСОБА_15 . До кола її функціональних обов`язків у ФОП ОСОБА_8 входило оформлення документів та прийом оплати. Безпосередньо ОСОБА_8 представив у відділі ОСОБА_9 як менеджера. Їх робочі стосунки з менеджером полягали у тому, що менеджер оформляв комерційну пропозицію, в якій наводив перелік товару, який бажає придбати клієнт та його вартість. На підставі цієї комерційної пропозиції та за наявності товару в базі, вона виписувала два примірники товарного чеку з зазначенням переліку та вартості товару. Один примірник товару з підписом менеджера залишається у неї, другий у менеджера. На товарному чеку ставиться відмітка про те, чи оплачений товар. У разі отримання менеджером товарного чеку без оплати, на ньому ставиться відмітка «б/о» (без оплати). За цим товарним чеком менеджер може отримати товар на складі та внести гроші до каси після реалізації товару. Після отримання товару на складі їм на комп`ютер приходить інформація про відпуск такого товару і вони відслідковують надходження коштів до каси. У зв`язку з невнесенням у касу коштів за окремі види товару, була проведена за її участі інвентаризація, під час якої було встановлено, що саме по цих товарних чеках від 10, 14 та 17 листопада 2014 року, які оформляла ОСОБА_15 , за якими товар отримував менеджер ОСОБА_9 , виручка до каси не надходила.

Аналогічні свідчення надала суду свідок ОСОБА_15 , додавши, що обвинувачений виписував комерційну пропозицію та приходив до неї. Вона виписувала товарний чек в двох екземплярах, де обвинувачений ставив свій підпис, забирав з собою другий екземпляр товарного чеку та йшов з ним на склад забирати товар для клієнта. Підтвердила, що товарні чеки № 01358963 від 10.11.2014 на суму 6507, 24 грн. та № 01358960 від 10.11.2014 на суму 1319, 60 грн. виписувала вона. По комп`ютерній базі вона час від часу перевіряла, чи відпускався товар по цих товарних чеках. По базі значилось, що товар пред`явнику чеку виданий, але оплата за нього не надійшла. Про це вона повідомила ФОП ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в 2014 році через менеджера ОСОБА_16 один раз замовляв товар та бачився з ним. Зустрічались у м. Новгород-Сіверському, коли він проводив оплату за товар. З ОСОБА_9 був ще один чоловік і він точно не пам`ятає, з ким із ним розраховувався. Душову кабіну, змішувач та душову лійку ніколи у ОСОБА_9 не замовляв.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що у листопаді 2014 року працював завідуючим складом в гіпермаркеті «Вена» в м. Чернігові. На території гіпермаркету зберігається товар ФОП ОСОБА_8 , він контролює відпуск товару зі складу. Пам`ятає обвинуваченого, як менеджера ФОП ОСОБА_13 , який приносив товарні чеки без оплати і отримував товар. Якщо товару не має на складі, то про це повідомляється менеджеру і в подальшому товарний чек анулюється. Кожен товар має штрих код. Якщо товар в наявності, то він сканується через комп`ютер і видається менеджеру. Особисто він товару не видає, але давав вказівку персоналу складу підібрати товар згідно товарного чеку.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що в гіпермаркеті «Вена» в м. Чернігові іноді купував необхідні товари та будівельні матеріали, тому перебуває у клієнтській базі. Протягом 2014 року також купував різний товар, але водонагрівача ніколи не замовляв і з менеджером ОСОБА_9 не знайомий. Накладну на вказаний товар вважає підробленою, так як підпис на ній йому не належить.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується наступними, дослідженими у судовому засіданні документами:

-свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця та свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 від 18.05.2012, відповідно до яких ОСОБА_8 з 01 березня 2011 року зареєстрований як фізична особа підприємець та займається такими видами господарської діяльності: роздрібна торгівля товарами для дому, посередництво в торгівлі, оптова торгівля будівельними матеріалами, організація перевезення вантажів;

- заявами ОСОБА_8 від 11.12.2014, 09.06.2015, 09.06.2015 про привласнення стажистом менеджера ОСОБА_9 у період з 14.11.2014 по 17.11.2014 грошових коштів та товарноматеріальних цінностей;

- довідкою ФОП ОСОБА_8 від 05.02.2015, відповідно до якої ОСОБА_9 в період з 10.11.2014 по 17.11.2014 проходив у нього безоплатне стажування на посаді менеджера з метою виявлення його умінь, навичок та рівня професійної кваліфікації;

-анкетою здобувача посади, відповідно до якої ОСОБА_9 працевлаштовувався на посаду менеджера з продажу ФОП ОСОБА_8 ;

- актом від 27.12.2014 інвентаризації товарноматеріальних цінностей, які перебували у підзвіті ОСОБА_9 , згідно якого виявлена нестача по товарних чеках: № 01368572 від 14.11.2014 на суму 2 910, 88 грн., № 01365594 від 14.11.2014 на суму 1 439, 10 грн.;

-товарними чеками: № 01368572 від 17.11.2014, № 01365594 від 14.11.2014, № 01358960 від 10.11.2014, № 01358963 від 10.11.2014 підтверджено факт отримання товарноматеріальних цінностей ОСОБА_9

-висновком експерта № 283 від 07.06.2015, згідно якого підписи в графі «Одержав (ла)» в товарних чеках № 01368572 від 17.11.2014 на суму 2910, 88 грн., № 01365594 від 14.11.2014 на суму 1439, 10 грн., виконані ОСОБА_9 .

Аналізуючи в сукупності добуті та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, в частині доведеності вини обвинуваченого за кожним епізодом обвинувачення та кваліфікації його дій, суд дійшов наступного.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_9 за епізодом від 10.11.2014 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). Відповідно до положень ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Судом у рамках кримінального процесуального законодавства було вжито усіх можливих і необхідних заходів для забезпечення допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 по факту придбання ним будівельних матеріалів 10.11.2014 у ФОП ОСОБА_8 , однак вказаний свідок до суду жодного разу на виклики не з`явився, сторона обвинуваченння не забезпечила, як цього вимагає ч. 3 ст. 23 КПК України, присутності під час судового розгляду цього свідка обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Відтак, відсутність можливості безпосередньо отримати свідчення ОСОБА_12 у судовому засіданні є порушенням загальних засад кримінального провадження та відповідно до положень ст.ст. 409 та 410 КПК України може свідчити про неповноту судового розгляду, що є наслідком скасування вироку суду. Зокрема, саме ця обставина стала безпосередньою підставою до скасування попереднього вироку суду щодо ОСОБА_9 .
Згідно ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Таким чином, наведені обставини дають підстави дійти висновку про недоведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 10.11.2014, у зв`язку з чим за вказаним епізодом він підлягає виправданню.

Разом з тим, наведеними вище доказами, перевіреними та дослідженими в ході судового розгляду, винуватість ОСОБА_9 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) за епізодами від 14 та 17 листопада 2014 року, знайшла своє підтвердження. При цьому, з огляду на необхідність виправдання ОСОБА_9 по епізоду від 10.11.2014, його дії по факту шахрайства 14.11.2014 (замовлення у ФОП ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_10 водонагрівача ВектоР-В вартістю 1 439 грн. 10 коп.), кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України за ознакою повторності, підлягають перекваліфікації на ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). Правильність такої кваліфікації обґрунтована положеннями п. 1 Примітки до ст. 185 КК України щодо визначення повторності та п.п. 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України, згідно роз`яснень якого, у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені
повторно - за іншими частинами відповідних статей КК.

Таким чином, дії ОСОБА_9 за другим епізодом від 17.11.2014 (замовлення на ім`я ОСОБА_11 кабіни душової, змішувача для душу, лійки душової, на загальну суму 2 910 грн 88 коп), вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

За сукупністю кримінальних правопорушень дії ОСОБА_9 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_9 , зокрема, недоведення факту перебування обвинуваченого у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_8 , відсутність доказів отримання ОСОБА_9 матеріальних цінностей за підписаними ним товарними чеками, а також недопустимість такого доказу як висновок почеркознавчої експертизи, суд визнає необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечує, що прийшов влаштуватися на роботу у гіпермаркет «Вена», де у одному зі службових кабінетів на пропозицію секретаря заповнив анкету і його прийняли на роботу без документального оформлення. З його слів, він вважав, що і працює у цьому ж гіпермаркеті « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, свідоцтва платника єдиного податку серії А № 518799 від 18.05.2012, потерпілий ОСОБА_8 з 01.03.2011 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та мав дозвіл на здійснення оптової торгівлі будівельними матеріалами та роздрібної торгівлі побутовими товарами. У судовому засіданні ОСОБА_8 підтвердив, що за договором орендував частину складського приміщення та торгової зали у гіпермаркеті «Вена» та у нього працював ОСОБА_9 . Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили в суді, що за трудовим договором працювали у ФОП ОСОБА_8 і ОСОБА_9 також працював у цього ж ФОП, у бухгалтерії вони оформляли йому товарні чеки.

Як фізична особа підприємець, для здійснення господарської діяльності потерпілий ОСОБА_8 мав право використовувати найману працю, тому з 10.11.2014 прийняв на стажування на посаду менеджера обвинуваченого ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_8 від 05.02.2015 (т.1.а.п. 131). Зазначені докази спростовують твердження ОСОБА_9 про його необізнаність щодо місця проходження стажування.

У ході судового розгляду встановлено, що наявні в матеріалах кримінального провадження товарні чеки № 01365594 від 14.11.2014 на суму 1439, 10 грн. (покупець ОСОБА_10 ), № 01368572 від 17.11.2014 на суму 2910, 88 грн. (покупець ОСОБА_11 ) були заповнені бухгалтером касиром ОСОБА_14 на підставі поданої обвинуваченим ОСОБА_9 комерційної пропозиції, де на першому примірнику він поставив свій підпис, що також підтвердила свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні.

Свідчення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повністю підтверджуються висновком експерта № 283 від 07.06.2015, згідно якого підписи в графі «Одержав (ла)» в товарних чеках № 01368572 від 17.11.2014 на суму 2910, 88 грн., № 01365594 від 14.11.2014 на суму 1439, 10 грн., № 01358960 від 10.11.2014 на суму 1319, 60 грн., № 01358963 від 10.11.2014 на суму 6507, 24 грн. виконані ОСОБА_9 . При цьому суду стороною захисту не надані докази для визнання висновку експерта недопустимим доказом, в ході досудового розслідування з приводу проведеної експертизи почерку у обвинуваченого та захисника питань не виникало. За таких обставин, висновок експерта № 283 від 07.06.2015 є належним та допустимим доказом.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не займався безпосередньо відпуском товару, а лише передавав товарні чеки у відділ доставки, спростовуються показаннями завідуючого складом ОСОБА_17 , який в судовому засіданні підтвердив, що пам`ятає обвинуваченого, як менеджера ФОП ОСОБА_13 , який приносив на склад товарні чеки без оплати і отримував товар.

Сукупність отриманих в судовому засіданні доказів підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_9 склав фіктивні комерційні пропозиції на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , дані про яких взяв з загальної комп`ютерної бази клієнтів гіпермаркету «Вена», та на підставі цих фіктивних комерційних пропозицій бухгалтером касиром ОСОБА_14 були видані товарні чеки на товар. В подальшому, на підставі свого примірника товарних чеків, заповнених на покупців ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , обвинувачений на складі одержав товарно матеріальні цінності згідно вказаних чеків, заволодівши таким чином майном потерпілого ОСОБА_8 шляхом обману.

Наявні у справі товарні чеки та накладні на обмін, надані стороною захисту у ході судового розгляду, суд визнає недопустимими доказами, оскільки законність джерела їх походження стороною захисту не підтверджена.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно працевлаштований та за місцем роботи характеризується виключно позитивно.

З врахуванням викладеного та беручи до уваги висновки досудової доповіді, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

2)три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3)п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який санкцією вказаної статті передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, а за ч 2 ст. 190 КК України до злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи, що з моменту вчинення останнього злочину, а саме, 17 листопада 2014 року, минуло більше п`яти років, обвинувачений ОСОБА_9 згідно положень ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України за пред`явленими обвинуваченнями підлягає звільненню від покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди у межах доведеної вини ОСОБА_9 є обґрунтованим, документально підтвердженими, а тому, з врахуванням приписів ст. 1166 ЦК України підлягає частковому задоволенню, а саме, за виключенням суми шкоди по епізоду від 10.11.2014.

Процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в розмірі 306 грн 90 коп підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити за правилами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 по епізоду шахрайства від 10 листопада 2014 року визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України та виправдати.

ОСОБА_9 визнати винуватим та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання - штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп.

Звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч.1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 306 грн. 90 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 4 349 (чотири тисячі триста сорок дев`ять) грн. 98 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Речові докази - товарні чеки № 01368572 від 17.11.2014, № 01358752 від 10.11.2014, № 01365594 від 14.11.2014, № 01358960 від 10.11.2014, № 01358963 від 10.11.2014 після набрання вироком законної сили - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1