КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, без освіти, незаміжньої, маючої двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 14.09.2018 Жовтневим районним судом містаДніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 грн.
яка обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
Вироком Солом?янського районного суду міста Києва від 19.02.2019 ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст.79 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов?язки: періодично з?являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_8 , вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 19.02.2019 скасувати в частині призначеного обвинуваченій покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі та на строк один рік та на підставі ст.79 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, прокурор апеляційну скаргу вносить з підстав неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначення недопустимого виду покарання щодо конкретної категорії осіб. Зокрема, як зауважує прокурор, судом було встановлено, що обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей, однак всупереч правилам ч.3 ст.61 КК України суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, яке не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

За встановлених судом першої інстанції обставин, обвинувачена ОСОБА_8 , будучи 01.11.2017 повідомленою про підозру у кримінальному провадженні №0003599 від 21.10.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, 26.03.2018, приблизно о 17.10 год., перебуваючи у магазині «Мегамаркет» по вул. В. Гетьмана, 6-б у м. Києві, побачила у візку сумку. Реалізуючи умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрала сумку, яка належить ОСОБА_9 , вартістю 1 500 грн., у якій знаходились: мобільний телефон «Samsung Galaxy Note», вартістю 7 999 грн.; гаманець, вартістю 800 грн., з грошима в сумі 976 грн., 25 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 656,64 грн.; органайзер, вартістю 100 грн.; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , у якому знаходились гроші в сумі 1 200 грн.; банківська картка «Укрсоцбанк», чотири дисконтні картки, косметичка, посвідчення водія, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , ключі від квартири та автомобіля «Хюндай», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 13 231,64 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити,думкуобвинуваченої, яка підтримала позицію прокурора, їх пояснення, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційних вимог прокурора, виходячи з наступного.

У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначеного покарання вироком Солом?янського районного суду міста Києва від 19.02.2019 ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, дослідження доказів в суді першої інстанції проводилось в порядку ч.3 ст.349 КК України, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України апеляційною інстанцією вирок суду в цій частині не перевіряється, адже ніким не ставляться під сумнів, у зв?язку з чим колегія суддів виходить з того, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинувачену винною за вищезазначеною частиною статті кримінального закону.
Натомість, доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими, з огляду на слідуюче.

У відповідності до приписів ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Санкція ч.2 ст.185 КК України, за якою вина ОСОБА_8 доведена, передбачає наступне покарання: арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі волі на строк до п?яти років або позбавлення волі на той самий строк.
За правилами ч.3 ст.60 КК України, арешт не застосовується до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Згідно правил ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Застережень щодо призначення особам покарання у виді позбавлення волі, за винятком строку його встановлення, кримінальний закон не містить.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу винної, яка вчинила кримінальне правопорушення, будучи підозрюваною у кримінальному провадженні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, перебуває на обліку в філії Центру обліку бездомних осіб, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнав щире каяття і вчинення злочину жінкою в стані вагітності. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено. Як наслідок, виходячи з сукупності наведених даних і обставин, суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, звільнивши на підставі ст.79 КК України її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов?язків відповідно до ст.76 КК України.

Натомість, судом не враховано, що за правилами ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. А тому зважаючи, що обвинувачена має двох малолітній дітей віком до чотирнадцяти років: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 93), та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 83), що підтверджується документально відомостями матеріалів даного кримінального провадження, то покарання у виді обмеження волі до не неї судом першої інстанції застосовано з порушенням вимог закону про кримінальну відповідальність.

При цьому колегія суддів виходить з того, що за приписами ч.3 ст.60 КК України покарання у виді арешту до обвинуваченої також не може бути застосовано, поза як вона має двох дітей віком до семи років.

Відтак, виходячи з санкції ч.2 ст.185 КК України, а також з огляду на передбачені ч.3 ст.60, ч.3 ст.61 КК України обмеження щодо призначення покарання особам, які мають малолітній дітей покарання у виді арешту та обмеження волі, оскільки закон про кримінальну відповідальність допускає призначення ОСОБА_8 покарання за вчинений нею злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, лише у виді позбавлення волі, а також враховуючи встановлені при призначенні обвинуваченій покарання судом першої інстанції обставини і відомості, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 01 (одного) року позбавлення волі, тобто в мінімальних межах санкції інкримінованого їй злочину, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням як особу, що має двох дітей віком до семи років.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції застосовано до ОСОБА_12 закон, який не підлягає застосуванню, а саме обрано вид покарання в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України, то оскаржуваний вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 19.02.2019 підлягає скасуванню в цій частині з постановленням за правилами п.2 ч.1 ст.420 КПК України нового вироку, за яким ОСОБА_12 за ч.2 ст.185 КК України необхідно призначити покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі та звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.79 КК України.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 ? задовольнити.
Вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 19.02.2019, яким ОСОБА_8 визнано винною за ч.2 ст.185 КК України і призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк один рік та на підставі ст.79 КК України звільнено її від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 01 (один) рік та покладенням обов?язків у відповідності до ст.76 КК України, ? скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 01 (один) рік.

На підставі ст.79 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік та покладенням на неї обов?язків, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з?являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Нагляд за поведінкою ОСОБА_8 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем її проживання.

В інший частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

справа № 760/8801/18
апеляційне провадження № 11-кп/824/1594/2019
категорія: ч.2 ст.185 КК України
головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_13
суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1