У Х В А Л А

іменем України

13.09.2019 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 07.05.2019 р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Томаківка Дніпропетровської області, із вищою освітою, працюючого головою СФГ Кокітка І.Б., одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У власності ОСОБА_5 знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0165 з цільовим призначенням «2.1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», площею 12,700 га, розташована на відстані 1,5 км на північ від центра села Глухе Виводівської сільської ради ліворуч дороги до с. Новий Мир, Томаківського району Дніпропетровської області. Вказана земельна ділянка належить громадянину України ОСОБА_5 на праві власності, зареєстрованого на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 145206.
В межах земельної ділянки №:01:001:0165, яка перебуває у власності ОСОБА_5 , знаходиться об`єкт культурної спадщини - могильник курганний (2 кургани) № 2288, навколо якого встановлена охоронна зона та відповідний сервітут, про що наявна позначка в плані зовнішніх меж земельної ділянки в державному акті на право приватної власності на землю серії РЗ № 145206. Крім того, 16 серпня 2012 року Томаківською районною державною адміністрацією укладено з Виводівської сільською радою охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини № 2288 та складено акт технічного стану пам`ятки археології.
Відповідно до охоронного договору № 2288 від 16.08.2012 з головою Виводівської сільського голови ОСОБА_6 , згідно якого останній, бере на себе зобов`язання щодо охорони і заборони використання земельної ділянки під курганним могильником № 2288 і відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Земельного Кодексу України землі на яких розташовані кургани є державною власністю і будь-яка діяльність на них забороняється. Відповідно до додатку до охоронного договору № 2281 ОСОБА_5 ознайомлений з наявними обмеженнями щодо вищевказаної земельної ділянки.
Крім цього встановлено, що ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_4 договір підряду від 01.08.2017 на виконання робіт по засіванню озимою пшеницею, в межах земельної ділянки №:01:001:0165, яка перебуває у власності ОСОБА_5 , та на якій знаходиться об`єкт культурної спадщини - могильник курганний (2 кургани) №2288, навколо якого встановлена охоронна зона та відповідний сервітут, про що останній був попереджений.
В порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у серпні 2017 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), незважаючи на попередження з боку ОСОБА_5 , в силу змісту договору підряду від 01.08.2017, достовірно знаючи про наявність на території земельної ділянки №:01:001:0165, об`єкту археології - могильник курганний № 2288, що складається з 2 курганів з визначеною 100 та 60 метровою охоронними зонами, а також про заборону ведення земельних робіт на території земельних ділянок в межах охоронних зон та насипів зазначених курганів - об`єктів культурної спадщини, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, особисто, використовуючи сільськогосподарську техніку невстановленої моделі та оснащення, порушивши в процесі культивації межі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, з метою виконання умов договору підряду в більших обсягах та подальшого отримання прибутку, шляхом культивування ґрунтового покриву земельної ділянки в межах охоронних зон земель історико-культурного призначення, на яких розташовано могильник курганний № 2288 (що складається з 2 курганів) самовільно зайняв земельні ділянки:
-в охоронній зоні кургану №2288-1 площею 0,2779 га;
-особливо цінних земель державної форми власності (історико- культурного призначення) в місці розташування насипу кургану №2288-1 площею 0,4597 га;
-в охоронній зоні кургану №2288-2 площею 0,1545 га;
особливо цінних земель державної форми власності (історико- культурного призначення) в місці розташування насипу кургану №2288-2 площею 0,1236 га, що розташовані за межами земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером №:01:001:0165.
Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.197-1 КК України за кваліфікуючими ознаками самовільне зайняття земельної ділянки щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах.
У судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою визнав повністю, у вчиненому розкаявся та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, крім того, активно сприяв розкриттю вказаного злочину та забезпечив огорожу охоронюваної території, на підтвердження надав суду фото.
Заслухавши думку прокурора, суд вважає за можливе кримінальну справу порушену стосовно ОСОБА_4 провадженням закрити за дійовим каяттям останнього.
Відповідно до ст. 45 КК України, особа яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину, і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий і обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, будучи раніше не судимим, працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 99), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.п.100-101), після вчинення кримінального правопорушення щиро розкаявся в своїх діях, активно сприяв слідству з метою розкриття злочину, а також заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд вважає, що за таких обставин є всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження.
На підставі ст. 45 КК України, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000178 від 07.05.2019 р., стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України -закрити у зв`язку з дійовим каяттям.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

13.09.2019