Справа № 642/5277/19
Провадження № 1-кп/642/739/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Пісочин Харківського району Харківської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , незаміжньої, раніше судимої:

-09.04.2014 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України в силу ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24.07.2014 невідбуту частину покарання скорочено наполовину, звільнена 18.05.2015 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію».

-10.11.2015 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, згідно ухвали Харківського районного суду Харківської обл. від 15.06.2016 направлена для відбування покарання на строк 3 роки позбавлення волі, на підставі ухвали Полтавського районного суду від 03.01.2019 звільнена умовно- достроково 11.01.2019 на невідбутий ст рок 10 місяців 24 дні,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , , будучи раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не погашена та не знята у встановленому законом порядку, повторно вчинила корисливий злочин за таких обставин.

08.06.2019 приблизно о 15 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи біля залізничного вокзалу «Харків- Пасажирський», який розташований за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та з метою незаконного власного збагачення, повторно, із корисливих мотивів, підійшла до раніше невідомого їй ОСОБА_5 , якого попрохала дати свій мобільний телефон під приводом зателефонувати, не маючі наміру виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення телефону, на що ОСОБА_5 , не підозрюючи істині наміри ОСОБА_4 , будучі введеним в оману, погодився на її прохання та добровільно передав останній свій мобільний телефон торгової марки «HUAWEY Y5 II», в корпусі золотистого кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №14223 від 27.06.2019 - 777 грн. 70 коп. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого.
Після цього ОСОБА_4 , імітуючи здійснення розмови, з вищевказаним мобільним телефоном з місця вчинення злочину зникла, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 777 грн. 70 коп.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, фактичних обставин справи не оспорювала та пояснила, що вчинила шахрайські дії, оскільки їй були потрібні грошові кошти. 8 червня 2019 року близько 15 год. біля Південного вокзалу вона попросила телефон у потерпілого нібито зателефонувати, не маючи наміру повертати телефон. Він дав їй телефон, а вона, імітуючи розмову, пішла з цього місця, заволоділа телефоном, та здала його в ломбард на вокзалі за 200 грн. На наступний день їй повідомили, що її розшукують працівники поліції у зв`язку з цим злочином, та вона їм вказала місце, куди здала телефон. У скоєному щиро покаялась.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Проживає без реєстрації у знайомої. Виховувалась без батьків, в школі-інтернаті. Сім`ї не має. Не працює. Раніше судима.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставини, що обтяжують її покарання, згідно зі ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до ст.ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, дані про її особу, вищенаведені обставини, та приходить до висновку, що вона потребує ізоляції від суспільства та їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує не відбуту частину покарання, а саме 1 місяць, за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року, яким вона засуджена за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ухвали Полтавського районного суду від 03.01.2019 звільнена умовно- достроково 11.01.2019 на невідбутий строк 10 місяців 24 дні.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ №14223 від 27.06.2019 у розмірі 942 грн. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року - 1 місяць - та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_4 для виконання вказаного вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 942 грн. 00 коп.

Речові докази: видатковий чек від 08.06.2019 на надання кредиту в сумі 200 грн., договір страхування заставного майна № СЗ14191404 від 08.06.2019 на ім`я ОСОБА_4 на мобільний телефон HUAWEY Y5 II, фотографії мобільного телефону, CD-R диск з відеозаписами з камери відеоспостереження ломбарду ПТ «ЕВ. РО Фінанси ЛТД і Компанія» - зберігати в матеріалах кримінального провадження; товарний чек від 05.03. 2019 на мобільний телефон та HUAWEY Y5 II з номером ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1