ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 461/6141/18
провадження № 51-10296км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Львівської області і продовжено щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін дії обов`язків, покладених на неї ухвалою слідчого судді цього суду від 22 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходжу у вигляді домашнього арешту, на 2 місяці, тобто до 22 грудня 2018 року включно.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 оскаржив його до апеляційного суду.

Суддя Львівського апеляційного суду ухвалою від 02 листопада 2018 року на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника.
Зазначене судове рішення мотивовано тим, що нормами кримінального процесуального закону, а саме ст. 309 КПК, не передбачено можливості оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді про продовження терміну обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляду в суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник зазначає, що ухвалу апеляційного суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і вона є незаконною. Висновки апеляційного суду про те, що ухвала слідчого судді про продовження терміну обов`язків не належить до ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, суперечать вимогам законодавства та правовій позиції Верховного Суду. Захисник зазначає, що слідчий суддя, продовжуючи термін обов`язків, серед яких обов`язок цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, фактично за відсутності відповідного клопотання сторони обвинувачення, продовжив ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, на що не звернув уваги апеляційний суд.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор, навівши відповідні пояснення, заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги стосуються й ухвал, постановлених слідчими суддями, як одного з видів судового рішення.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчий суддя Галицького районного суду м. Києва ухвалою від 22 серпня 2018 року частково задовольнив клопотання другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Львівської області, застосував щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 2 місяці і поклав на неї такі обов`язки: прибувати до старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області за першим викликом; цілодобово не залишати місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними у цьому ж кримінальному провадженні та працівниками Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон. Строк дії ухвали визначено на два місяці, тобто до 22 жовтня 2018 року.
Надалі слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 22 жовтня 2018 року задовольнив клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Львівської області і продовжив щодо ОСОБА_6 термін дії обов`язків, покладених на неї ухвалою слідчого судді цього суду від 22 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходжу у вигляді домашнього арешту, на 2 місяці, тобто до 22 грудня 2018 року включно.
Суддя Львівського апеляційного суду, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , посилаючись на те, що чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за результатами розгляду клопотання про продовження дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.
Однак Верховний Суд вважає таке рішення апеляційного суду необґрунтованим з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 181 КПК визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ч. 6 вказаної норми у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Статтею 309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. До цього переліку, зокрема, віднесено ухвали слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також про продовження строку домашнього арешт; (пункти 4, 5 ч. 1 ст. 309 КПК).
У провадженні, що розглядається, слідчий суддя, продовживши підозрюваній ОСОБА_6 строк дії обов`язків, окрім передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, ще й обов`язку у вигляді цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, фактично продовжив дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на що не звернув уваги апеляційний суд. При цьому в резолютивній частині рішення слідчого судді було правильно роз`яснено про можливість його оскарження в апеляційному порядку.
За таких обставин апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді від 22 жовтня 2018 року, не врахував положення ст. 181, п. 5 ч. 1 ст. 309 КПК, що призвело до помилкового висновку про відсутність у захисника права на оскарження зазначеної ухвали слідчого судді.
З урахуванням викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвалу апеляційного суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому вона підлягає скасуванню, а провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно усунути вказані недоліки, належним чином виконати всі вимоги КПК та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу захисника задовольнити, а ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На цих підставах Верховний Суд ухвалив:
Касаційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3