УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 185/7385/16-к
провадження № 51 5990 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

встановив:
За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року визнано винуватими та засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

- ОСОБА_6 : за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна; за ч. 1 ст. 263 КК на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна;
- ОСОБА_7 : за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна;
- ОСОБА_7 : за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна;
- ОСОБА_5 : за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна; за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 4 роки 6 місяців із конфіскацією усього належного йому майна; за ч.1 ст. 263 КК на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 309 КК на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 у строк відбуття покарання за даним вироком вирішено зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13 квітня 2016 року для ОСОБА_6 , з 25 травня 2016 року для ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , з 02 червня 2016 року для ОСОБА_5 , відповідно до 04 грудня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , кожного окремо скасовано у зв`язку з повним відбуттям призначеного їм цим вироком покарання та звільнено з під варти в залі суду.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року скасовано вирок місцевого суду в частині призначеного покарання.

Засуджено: ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців із конфіскацією усього належного йому майна;
ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців із конфіскацією усього належного йому майна;
ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 5 місяців із конфіскацією усього належного йому майна;
ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців із конфіскацією усього належного йому майна.
В решті вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ,посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження,істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник ОСОБА_4 , посилаючись на незаконність, на його думку, вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, наводить доводи, які фактично зводяться до його незгоди з наданою судами оцінкою доказам, заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому захисник, обмежившись загальними фразами про порушення, допущені, на його думку, судом першої та апеляційної інстанції, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених місцевим та апеляційним судом судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого та ухвали апеляційного судів згідно з ч. 1 ст. 438 КПКта з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу

Також, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги захисника.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3