Справа № 301/167/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/608/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2017 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр судових розслідувань за № 0001221, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки

АДРЕСА_1 , заступника директора по виховній

роботі Імстичівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, не судиму,

за ч. 1 ст. 366 КК України закрито на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та звільненням її від кримінальної відповідальності.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що 30 серпня 2013 року ОСОБА_7 , будучи заступником директора по виховній роботі Імстичівської загальоостітньої школи І-III ступенів та службовою особою, перед вирішенням питання про прийняття на роботу вчителем Імстичівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_8 , умисно в інтересах останнього, завідомо знаючи, що він заяву на ім`я начальника управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації не писав, і нікого писати таку заяву не уповноважував, склала (власноручно написала) та підписала від його імені заяву на ім'я начальника управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації про призначення ОСОБА_8 вести уроки інформатики по сумісництву з неповним тижневим навантаженням з 01 вересня 2013 року, на підставі якої, згідно з наказом управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації № 533-К від 30 серпня 2013 року, ОСОБА_8 керівнику секції МАН, було задоволено вести уроки інформатики з неповним тижневим навантаженням в Імстичівській ЗОШ І-III ступенів з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2014 року.

Приймаючи дане рішення суд першої інстанції мотивував його тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, який є невеликої тяжкості, з його вчинення минуло більше трьох років, вину визнала повністю, та прийшов до висновку про необхідність закриття даного кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Не погодившись з даною ухвалою суду, потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що така є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи, а також через порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції при винесені ухвали 23 червня 2017 року повністю проігнорував висновки апеляційного суду від 11 квітня 2017 року, повторно прийняв таке ж рішення, яке було скасовано апеляційним судом.

Просить скасувати дану ухвалу суду першої інстанції та справу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора та думку обвинуваченої ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обгрунтованим, тобто ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, колегією суддів встановлено, що дана ухвала суду першої інстанції містить істотні суперечності, які не можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції.

І як вбачається з матеріалів справи 23 червня 2017 року надійшло клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , погоджене з обвинуваченою, про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, на підставі якого дане кримінальне провадження було закрито ухвалою місцевого суду.

Однак, на думку колегії суддів, при прийнятті цього рішення районний суд допустився помилки, що потягнуло за собою істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При цьому аналіз вимог вищевказаної статті закону, на переконання колегії суддів, дає підстави вважати, що закриттю кримінального провадження з даної підстави повинно передувати рішення суду про звільнення особи від кримінальної відповідальністі та клопотання особи про це.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 12 від 23.12 2005, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, не прийнявши рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, закрив кримінальне провадження відносно останньої на підставі ст. 49 КК України, при цьому зазначивши в мотивувальній частині ухвали про те, що обвинувачена ОСОБА_7 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності з цієї підстави, хоча таке клопотання останньої в матеріалах провадження відсутнє.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неналежним чином перевірив та проаналізував усі зібрані у справі докази та постановив ухвалу з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а тому така ухвала суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів даної кримінальної справи в суд першої інстанції на новий судовий розгляд, в процесі якого суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, та за результатами якого слід постановити судове рішення з дотриманням усіх вимог кримінально-процесуального закону, врахувавши при цьому висновки апеляційних та касаційного судів.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону з призначенням нового судового розгляду судом першої інстанції, задоволивши тим самим апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 ,
Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 412, 415, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2017 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: