КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1738/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Київської області, м. Яготин, громадянки України, українки, з середньою - спеціальною освітою, розлученої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року, ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 3400,00 грн. (три тисячі чотириста грн. 00 коп.), з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Також судом першої інстанції вирішено питання в частині цивільного позову та визначено:
- стягнути солідарно з ОСОБА_7 та Київської дільниці в ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_9 65 129, 01 (шістдесят п`ять тисяч сто двадцять дев`ять) грн. відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди;
- стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи у розмірі 790 грн. 96 коп. та судово-медичної експертизи у розмірі 1796 грн. 90 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Не погоджуючись з вироком суду, представник цивільного відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 до ПрАТ «СГ «ТАС». Цивільний позов ОСОБА_9 до ПрАТ «СГ «ТАС» залишити без задоволення.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст.ст. 129, 370 КПК України, оскільки задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 , суд врахував лише визнання цивільного позову обвинуваченою ОСОБА_7 . При цьому, судом першої інстанції не наведено жодних підстав та причин стягнення грошових коштів з ОСОБА_7 та ПрАТ «СГ «ТАС» солідарно.

Також апелянт зазначає, що позивачем ОСОБА_9 всупереч вимогам Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» не подано заяву ПрАТ «СГ ТАС» про страхове відшкодування та документи необхідні для виплати страхового відшкодування, лікарські призначення.

Крім того, на думку апелянта при ухваленні рішення, щодо стягнення грошових коштів солідарно з ПрАТ «СГ ТАС» та ОСОБА_7 порушено вимоги ст. 1190 ЦК України, оскільки ПрАТ «СГ ТАС» не спричинювало ОСОБА_9 будь якої шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника цивільного відповідача ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року, ОСОБА_7 02.09.2017 приблизно о 09.13 годині, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним легковим автомобілем марки «SkodaRооmsterSport»,д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по території плодово-овочевої бази «Волинська», яка розташована за адресою м. Київ, вул. Волинська, 34/1, зі сторони виїзду з території бази. Під час руху вздовж торгівельних рядів по території бази, водій ОСОБА_7 будучи неуважною, неправильно відреагувала на зміну дорожньої обстановки, під час роз`їзду з іншим невстановленим слідством транспортним засобом, не витримала безпечного правого інтервалу та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який стояв біля торгівельних палаток праворуч від автомобіля. Під час руху водій ОСОБА_7 грубо порушила вимоги пунктів 1.5, 2.3 б), 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження різного виду та був госпіталізований до КМКЛ № 6.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1506/Е від 19.10.2017 встановлено, що у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п.п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил».
Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України, апелянтами не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Враховуючи, що вирок в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, ніким не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої істанції під час вирішення цивільного позову, щодо стягнення з ОСОБА_7 та ПрАТ « СГ «ТАС» матеріальної та моральної шкоди солідарно, порушено норми матеріального права.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.
Місцевим судом при вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 вимог закону дотримано не в повному обсязі.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальної та моральної шкоди.
При цьому, у відповідності до вимог ст. 22 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржникому деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Всупереч викладеному, незважаючи на наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_7 та ПрАТ « СГ «ТАС», суд дійшов до не правильного висновку про стягнення моральної та матеріальної шкоди солідарно.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Таким чином, на думку колегії суддів моральну шкоду завдану потерпілому ОСОБА_9 спричинену діями ОСОБА_7 , має відшкодовувати обвинувачена ОСОБА_7 , а не ПрАТ «СГ ТАС» солідарно, як про це вказав суд першої інстанції у оскаржуваному вироку.
Що стосується доводів апеляційної скарги, що потерпілим ОСОБА_9 не надано заяви до ПрАТ «СГ ТАС» про відшкодування завданої шкоди з доказами необхідними для виплати страхового відшкодування, лікарські призначення, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не узгоджуються з матеріалам кримінального провадження.
Так, в матеріалах кримінального провадження наявна копія заяви ОСОБА_9 від 12.08.2019 до ПрАТ « СГ ТАС» про відшкодування шкоди з товарними чеками, які підтверджують факт лікування ОСОБА_9 після ДТП спричиненої діями ОСОБА_7 .
З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що Вирок Солом`янського районного суду м. Києві від 12 березня 2019 року в частині цивільного позову необхідно змінити та стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 65 129 грн. 01 коп., а з ОСОБА_7 стягнути на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 30 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - в частині вирішення цивільного позову змінити.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та ПрАТ «СГ «ТАС» - задовольнити частково.
Стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 65 129 грн. 01 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 30 000 грн.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4