Справа № 755/5641/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2019 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000211 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000211 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

У судовому засіданні прокурор зазначив про доцільність продовження ОСОБА_5 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років і, знаючи про можливу міру покарання, може переховуватись від суду офіційно ніде не працює, може впливати на потерпілу та свідків, він є суспільно небезпечною особою і тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу вважає за недоцільним.
Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_7 підтримали думку прокурора.
Захисник ОСОБА_9 заперечував щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що останній, до того, як до нього було застосовано даний запобіжний захід, виконував умови домашнього арешту, з`являвся до суду. Зазначив, що ОСОБА_5 має місце реєстрації на непідконтрольній території, але він не проживає там вже більше дев`яти років, а проживає у м. Києві й не має наміру на дану територію повертатись. Крім того, у ОСОБА_5 виявлено гепатит С і в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України він не зможе лікуватись і тому, просив змінити ОСОБА_5 існуючий запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або цілодобового домашнього арешту за місцем проживання останнього.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно зі ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання про обрання чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, офіційно ніде не працює, може впливати на потерпілу та свідків, зокрема, будучи обізнаними про можливу міру покарання, яка загрожує йому у разі його засудження, може переховуватися від суду. Крім того, на даний час, немає достовірних даних, що стан його здоров`я перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Крім того, на даний час всі докази, передбачені ст. 84 КПК України, з боку обвинувачення та захисту, не досліджені, тому з урахуванням наведених даних колегія суддів вважає, що обставини, регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними.

Також, обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії, який, закінчується, однак, на даний час, у зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Так, у цій справі, строк тримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі, визначені КПК України, є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строк утримання під вартою відповідає критерію розумності.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 369 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком не більше двох місяців, тобто до 24 липня 2019 року включно.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: