Номер провадження: 11-сс/813/1073/19
Номер справи місцевого суду: 495/4601/19 1-кс/495/2804/19
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2019 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному проваджені №0001149 від 29.05.2019 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець міста Білгород-Дністровський, Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючому за адресою: АДРЕСА_2 -,

підозрюваного в кримінальному провадженні №0001149 від 29.05.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001149 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у тому, що, на протязі 2019 року, точний час та дату в ході досудового розслідування встановити не надалась можливим, шляхом знахідки на території міста Білгород-Дністровський Одеській області, встановити місця не надалось можливим, незаконно придбав особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено канабіс, після чого незаконно розфасовував наркотичні засоби в рівних пропорціях, таким чином виготовляв для подальшого збуту. В подальшому, ОСОБА_7 , розфасовані в рівних пропорція наркотичні засоби зберігав за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс на території міста Білгород-Дністровський Одеської області.
В ході проведення санкціонованого обшуку 29 травня 2019 року слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 та працівниками СКП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області у громадянина ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: рівномірно розфасованих 14 (чотирнадцять) полімерних пакетів з речовиною рослинного походження які упаковані в спеціальний пакет № 1219307, розфасованих 15 (п`ятнадцять) полімерних пакетів з речовиною білого кольору, які упаковані і спеціальний пакет № 1219306, терези марки «Digital Scale» чорного кольору з залишками речовини зеленого кольору, які упаковані в спеціальний пакет № 1758768, рівномірно розфасованих 27 (двадцять сім) полімерних пакетів з речовиною рослинного походження які упаковані в спеціальний пакет № 0796022, 39 (полімерних пакета) нових, не використаних які упаковані в спеціальний пакет №1219308.
Згідно постанови Кабінету міністрів України від 6 травня 2000 року, канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
29.05.2019року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК Українибули внесені до ЄРДР за №0001149. Того ж дня ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України і повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за ознаками незаконне виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів
Ухвалою слідчого судді від 30.05.2019 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує на те, що рішення слідчого судді було прийняте незаконно та необґрунтовано, оскільки підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою. Крім того, захисник посилається на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим з огляду на відсутність ризиків, на які посилається слідчий в своєму клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя районного суду не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК України може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК України.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував наявністю ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення. З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу тяжкості інкримінованого підозрюваному діяння, слідчий суддя прийшов висновку, що єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є тримання під вартою.

Що стосується доводів захисника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Апеляційний суд вважає непереконливими доводи захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, оскільки долучені до клопотання письмові докази, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування орган досудового розслідування має в розпорядженні такі докази, зокрема: протокол обшуку за місцем проживання підозрюваного, в ході якого були вилучені речовини, які по зовнішнім ознакам та фасуванню можна віднести до наркотичних засобів.
Апеляційний суд погоджується з доводами захисника, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, які вказують на те, що за місцем проживання підозрюваного були вилучені саме наркотичні засоби, зокрема висновку судової експертизи.
Одночасно, апеляційний суд враховує повідомлення прокурора про те, що в розпорядженні органу досудового розслідування на даний час не має висновку судової експертизи або експрес-тесту щодо встановлення наявності у вилучених за місцем проживання речовинах наркотичних засобів, але вона призначена слідчим невідкладно після проведення обшуку та реєстрації кримінального провадження в ЄРДР.
Разом з цим, апеляційний суд враховує і той факт, що у відповідності до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 29.05.2019 року, в присутності захисника, підозрюваний повідомив слідчому, що вилучені за місцем його проживання речовини, є саме наркотичними засобами, вказавши спосіб та обставини їх набуття (а.с. 29-30).
За таких обставин, враховуючи існування показань підозрюваного, тобто безпосереднього доказу його можливої причетності до незаконного обігу наркотичних засобів, апеляційний визнає доводи захисника про необґрунтованість підозри непереконливими, оскільки сам підозрюваний, незважаючи на те, що на начальній стадії досудового розслідування орган досудового розслідування ще не встиг отримати відповідний висновок експертизи, без будь-якого примусу визнає факт вилучення у нього наркотичних засобів.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Разом з цим, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є занадто суворим, з огляду на таке.
Так, мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Однак, слідчий суддя не врахував наступних обставин: раніше не судимий, має простійне місце проживання та реєстрацію місця проживання, що свідчить про відсутність ризику переховування останнього від слідства та суду.
Доводи прокурора про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення є непереконливими, оскільки за повідомлення прокурора апеляційному суду, таких фактів з початку досудового розслідування встановлено не було. Таких даних також не містять матеріали провадження.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

Апеляційним судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 за попереднім місцем навчання характеризується позитивно, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Прокурор даних обставин не заперечував.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи, на даний час немає та прокурором не доведено.
Разом з цим, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази про можливу причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, апеляційний суд вважає, що існують ризики: можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Враховуючи дані про особу до підозрюваного ОСОБА_7 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту. Такий запобіжний захід, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним вчиненому та особі підозрюваного та зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як така, що постановлена з недотриманням вимог КПК України, вимог Конвенції про права людини та основоположні свободи та практики Європейського суду з прав людини підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2019 року, якою у кримінальному проваджені №0001149 від 29.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області у кримінальному проваджені №0001149 від 29.05.2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати у кримінальному проваджені №0001149 від 29.05.2019 року до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 липня 2019 року включно, із забороною залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи, а також зміну засобів зв`язку;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді цілодобового домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді цілодобового домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 24 червня 2019 року та закінчується 29 липня 2019 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до відома, та начальнику Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3