Провадження № 1-кп/331/375/2019

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» травня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000463 від 15.03.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта вища, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння кастету, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, придбав шляхом отримання подарунку у невстановленої особи холодну зброю, а саме: кастет, який згідно висновку експерта № 2-139 від 01.04.2019 року є холодною зброєю, відноситься до контактної холодної зброї ударно-дробильної дії, а саме, до металевих кастетів, виготовлений саморобним способом з використанням промислового обладнання, та після чого без передбаченого законом дозволу, носив та зберігав при собі за місцем мешкання.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій умисел, не маючи передбаченого законом дозволу, носив вищевказаний металевий предмет, холодну зброю ударно-дробильної дії, а саме: кастет, безпосередньо при собі у кишені куртки до того часу, як 14 березня 2019 року, у нічний час доби, приблизно о 23 годині 00 хвилин, біля будинку № 71 по вулиці Гоголя в м. Запоріжжі, зазначений кастет у нього був виявлений та вилучений працівниками поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновку експерта, документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що знаходячись в компанії своїх друзів, один з його знайомих подарував йому заради забави кастет. Йому було відомо, що носіння кастету без передбаченого законом дозволу є кримінальним правопорушенням, проте не відмовився від подарунка, поклавши його в кишеню своєї куртки та носив його із собою. 14.03.2019 року, приблизно о 23-00 годині, в районі буд. № 71 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі його зупинили працівники поліції, які в ході огляду виявили в нього вказаний кастет, який він добровільно видав та пояснив про обставити його походження.

Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, щиро шкодує з приводу вчиненого, у зв`язку з чим не має наміру в подальшому продовжувати злочинну діяльність.

Висновком експерта № 2-139 від 01.04.2019 року встановлено, що предмет, зовні схожий на кастет, який був вилучений у ОСОБА_4 є холодною зброєю, відноситься до контактної холодної зброї ударно-дробильної дії, а саме, до металевих кастетів, виготовлений саморобним способом з використанням промислового обладнання.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив злочин середньої тяжкості, не одружений, дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання, зареєстрований фізичною особою-підприємцем за напрямком діяльності «Інші види освіти», працює керівником-тренером танців в школі танців «Море», у зв`язку з чим має стабільне джерело доходу, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, за наявності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків та не завдало реальних матеріальних збитків, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому мінімальне покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді штрафу, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- кастет, який переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до квитанцій у кримінальному провадженні № 0000463 підлягає знищенню (а.п. 23-24).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1