справа № 208/5412/17
провадження № 1-кп/208/127/19
УХВАЛА

08 травня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши доцільність продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, офіційно не працюючий, одружений, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 10.07.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

по обвинуваченню у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, оскільки той раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, знаходячись на свободі може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів під час відбуття покарання з випробуванням. Вказані ризики були підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не змінились і продовжують існувати. Інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать вищенаведені ризики.

Обвинувачений просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт. Він розуміє про те, що він буде нести відповідальність за вчиненні злочини, але знаходження на волі необхідне йому для влаштування низки проблем пов`язаних з належною йому квартирою.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 можливо за умови зміни йому запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника необхідно відмовити, з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо продовження дії запобіжного заходу у відповідності до положень чинного законодавства відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки корисливих злочинів під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з строком випробування, у тому числі тяжкого, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.

Тяжкість злочину може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ «Волосюк проти України»

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суд, також вважає, необґрунтованими твердження захисника про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та не можуть бути прийняті судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, та низки інших корисливих злочинів середньої тяжкості під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, з огляду на термін покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, що є ризиком ухилення від суду, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями ст. 2 КПК України

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити строком до 13.06.2019 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1