ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2472/17 Номер провадження 11-кп/814/1112/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

13 вересня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали провадження №11-кп/814/1112/19 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 7 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 7 серпня 2019 року клопотання прокурора задоволено та обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 38 420 грн.

На зазначену ухвалу захисником ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу обравши щодо обвинуваченого більш м`який запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження, з наступних підстав.

Згідно норм ч.ч. 1, 2 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

До таких ухвал відноситься і ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Виключенням з цього правила є ухвали суду про продовження строку тримання особи під вартою з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України.

Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті (а не ухвали суду про зміну запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку з посиленим наглядом).

Зокрема, у своєму Рішенні, окрім іншого, Конституційний Суд України зазначив, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове судове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 7 серпня 2019 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 38 420 грн.

З урахуванням зазначеного, приходжу до висновку, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, окремому оскарженню, на підставі рішення Конституційного Суду України від №4-р/2019 від 13 червня 2019 року, не підлягають.

З огляду на викладене вбачається, що захисником подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, яка окремому оскарженню, згідно норм ч. 2 ст. 392 КПК України, не підлягає.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також норму ч. 4 ст. 399 КПК України, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику слід роз`яснити, що у разі продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції, він має право оскаржити таке рішення до суду апеляційної інстанції відповідно до рішення Конституційного Суду України від №4-р/2019 від 13 червня 2019 року.

Керуючись ч.2 ст.392, ч.4 ст.399 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 7 серпня 2019 року.

Копію даної ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2