Номер провадження: 11-сс/813/1553/19
Номер справи місцевого суду: 509/4711/19 1-кс/509/1543/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.09.2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 80000067 від 11.01.2019 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою до 03.10.2019 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське Кілійського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 05.02.2019 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 263 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 (один) рік,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України у кримінальному провадженні №.01.2019 року.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що 30.08.2019 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся слідчий СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області з клопотанням, погодженим прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 ,про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №80000067 від 11.01.2019 року, з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської областівід 02.09.2019 року клопотання слідчого задоволено та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03.10.2019 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, оскільки органом досудового розслідування надані докази, які свідчать про обґрунтованість підозри; слідчим під час досудового розслідування виконано значну кількість слідчих дій, разом з тим, для об`єктивного, всебічного та повного розслідування вказаного злочину необхідно виконати ще ряд слідчих дій, які є необхідними для завершення досудового розслідування.Слідчий суддя послався на те, що ризики, які існували при обранні запобіжного заходу не зменшилися.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на порушення слідчим суддею норм процесуального закону з огляду на те, що на день розгляду клопотання строки тримання під вартою, які були визначені попередньою ухвалою про обрання запобіжного заходу, закінчились.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження№80000067 від 11.01.2019 рокуза фактом вчинення злочину, за наступних обставин.
05 квітня 2019 року, в період часу з 02:00 до 04:00 год., троє невстановлених осіб, разом з ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою вчинення розбійного нападу, на автомобілі марки «ВАЗ-2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , де в той час як троє невстановлених осіб, знявши вікно, розташованого поблизу вхідних дверей проникли до вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_8 , залишився у вказаному автомобілі спостерігати за тим, аби дії нападників не були помічені.
Далі, реалізуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у приміщенні однієї з кімнат вищевказаного домоволодіння, побачивши ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на дивані, нападники засліпили очі потерпілій ліхтарем та голосно наказали лягти на підлогу обличчям до низу. Після цього, один з трьох нападників зв`язав потерпілій руки і ноги липкою стрічкою (скоч) та із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, висловлюючи в голос погрози спалити будинок, вимагали від останньої грошові кошти.
В цей час, через вхідні двері до будинку проник ОСОБА_8 , який разом з іншими трьома нападниками почав шукати грошові кошти.
Сприйнявши погрози нападників за реальні та побоюючись за своє життя ОСОБА_9 повідомила нападникам, що грошові кошти знаходяться у тумбочці поблизу ліжка, якими нападники незаконно заволоділи, а саме: 9670 доларів США, що по курсу Національного банку України складає 258853,3 грн. та 2000 грн., після чого покинули місце вчинення злочину, спричинивши потерпілій майнову шкоду у сумі 260853,3 гривень.
Дані про вказане кримінальне правопорушення 05.04.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч. 4КК України.
05 квітня 2019 року, о 08:35 год., працівниками Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області було затримано ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України.
05 квітня 2019 року, о 20:25 год., ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 07.04.2019 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.06.2019 року.
25 квітня 2019 року прокуратурою Одеської області доручено здійснення досудового розслідування Овідіопольському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.
13.05.2019 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №№ 0000067, 0000087 об`єднано в одне провадження за №0000067.
В подальшому, ухвалами слідчих суддів строк тримання під вартою підозрюваного продовжувався.
Зокрема, останній раз, ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня 2019 року, строк тримання під вартою продовжено до 03.09.2019 року (а.с.12-14).
30.08.2019 року до Овідіопольського районного суду Одеської області, слідчий звернувся з клопотанням від 28.08.2019 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 . Клопотання мотивоване наявністю ризику спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання визначеному ризику та ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваній, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, оскільки докази, які долучені до клопотання слідчого, на які послався слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в своїй сукупності доводять обґрунтованість підозри, та на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд, керуючись положеннями ч.1 ст.404 КПК України, враховує відсутність апеляційних вимог захисника щодо необґрунтованості підозри.

Разом з цим, погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому, доводів щодо існування підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та задля його завершення необхідно провести ряд процесуальних дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовуютьпродовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Слідчим суддею враховані наслідки кримінального правопорушення, в якому на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникнення у житло, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.
За таких умов, з урахуванням конкретних обставин справи, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, необхідністю проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування ризиків та виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і у апеляційного суду, встановлено не було.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги захисника щодо порушення слідчим суддею норм процесуального закону, зокрема продовження строку тримання під вартою підозрюваному поза межами строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

У відповідності до положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що на день розгляду клопотання слідчого 02.09.2019 року, в розпорядженні слідчого судді районного суду було судове рішення ухвала слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня 2019 року, відповідно до якої строк тримання під вартою підозрюваному було продовжено до 03.09.2019 року (а.с.12-14).
Вказана ухвала слідчого судді не була оскаржена стороною захисту та набрала законної сили, чого не заперечував захисник в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, слід констатувати, що підозрюваний ОСОБА_8 на законних підставах на день розгляду клопотання слідчим суддею, тобто станом на 02.09.2019 року, утримувався під вартою.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги захисника та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.09.2019 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №80000067 від 11.01.2019 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4