Справа № 303/4697/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
13.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисниці адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/509/19 за апеляційними скаргами прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисниці адвоката ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2019.

Цим вироком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, не судимий, працюючий оператором очисних споруд ДП «Санаторій Синяк», засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 11.07.2018 приблизно о 12:00, у своєму подвір`ї по АДРЕСА_1 , умисно, на ґрунті неприязні до потерпілої ОСОБА_10 , кинув у неї уламок бетону, яким спричинив їй легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильності встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 в учиненні кримінального правопорушення, правильності його правової кваліфікації за ч.1 ст. 125 КК України, вказує, що призначене покарання, на його думку, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок надмірної м`якості. Стверджує, що оскільки ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину не визнав, він не усвідомив протиправності вчиненого та не розкаявся. Між тим, потерпіла ОСОБА_10 показала суду, що ОСОБА_6 неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження і в минулому, постійно затіває з нею сварки. До того ж у кримінальному провадженні не встановлено жодної обставини, передбаченої ст. 66 КК України, яка б пом`якшувала його покарання. Просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Захисниця в апеляційній скарзі стверджує, що показання обвинуваченого, потерпілої, свідка ОСОБА_11 у вироку перекручені. Вважає, що суд поставився до розгляду справи упереджено: не взяв до уваги показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - колеги та дружини обвинуваченого; не надав належної оцінки письмовим доказам, наданим стороною захисту. Зауважує, що шматок бетону слідчий не вилучив, не оглянув, не визнав речовим доказом, до матеріалів кримінального провадження не приєднав і не надав експерту для визначення того, чи саме цим предметом потерпілій заподіяно тілесні ушкодження, не відібрав у обвинуваченого відбитки пальців. Вважає, що належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_6 , немає; що вирок ґрунтується на домислах та припущеннях, неправдивих показаннях потерпілої. Просить вирок скасувати, визнати ОСОБА_6 невинуватим та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Окрім цього захисниця подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначає, що апеляційна скарга прокурора ґрунтується на твердженнях про обставини, які не встановлені в судовому засіданні, не доведені стороною обвинувачення та не знайшли свого відображення також і в показаннях потерпілої та свідків, залучених стороною обвинувачення. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а її апеляційну скаргу задовольнити, вирок скасувати, визнати ОСОБА_6 невинуватим та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку, доводи і вимоги, викладені в апеляційних скаргах, запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, пояснення обвинуваченого і захисниці на підтримання апеляційної скарги захисниці та їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури і просив залишити апеляційну скаргу захисниці без задоволення, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_14 в учиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Як видно з показань потерпілої ОСОБА_10 , у неприязних стосунках з обвинуваченим вона перебуває тривалий час. Приблизно о 12:00 11.07.2018 на подвір`ї по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 між нею та обвинуваченим виникла суперечка, свідками якої були її донька, дружина обвинуваченого ОСОБА_15 , представник райдержадміністрації ОСОБА_16 та сусідка ОСОБА_11 . Після завершення суперечки ОСОБА_14 кинув їй услід «каменюкою» і влучив у спину. Останню обставину підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка зауважила, що інші свідки цього не бачили, оскільки на той час вже залишили місце події.
Згідно з висновком судово-медичного експерта у потерпілої ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у виді синця в лівій лопатковій ділянці, на фоні якого розташовані подряпини, які виникли від дії тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим міг бути уламок бетону, по давності спричинення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 11.07.2018, і кваліфіковані як легкі, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я і стійкої втрати працездатності.

Суд першої інстанції дослідив ці та інші докази, ретельно їх проаналізував і перевірив, детально виклав їх зміст, результати їх аналізу у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, сумнівів щодо їх достовірності не викликають, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі і поясненні захисника, їх не спростовують.

Доводи захисниці щодо неправдивості показань свідків та їх перекручення судом у вироку носять загальний характер, не вмотивовані і свого підтвердження не знайшли.

Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Про те, які обставини кримінального правопорушення були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, які докази у вироку перекручені і в чому саме, у чому полягає неповнота або порушення порядку їх дослідження, які клопотання сторони захисту щодо дослідження цих доказів було відхилено судом, захисниця в апеляційній скарзі не зазначила. Під час апеляційного розгляду кримінального провадження захисниця у судовому засіданні клопотання про повторне дослідження цих доказів не заявила.

Суд повною мірою дослідив показання кожного свідка, врахував, що показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 є послідовними, узгоджуються між собою, підтверджуються слідчим експериментом та висновком судово-медичного експерта, який сумніву не підданий.

Водночас свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , дружина та колега обвинуваченого відповідно, у своїх показаннях виклали обставини, які на стадії досудового розслідування і судом не встановлені. З їх показань убачається, що факту нанесення потерпілій тілесних ушкоджень вони не бачили. Оскільки такі показання не є запереченням цього факту, а свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , можуть, зі зрозумілих причин, не бажати настання для обвинуваченого негативних наслідків, суд правильно не взяв їх до уваги.

Вилучення та точне визначення предмету, яким було нанесено тілесні ушкодження потерпілій, суттєвого значення не має, оскільки факт їх нанесення встановлений об`єктивним доказом висновком експерта, який сумніву не викликає і визначив, що тілесні ушкодження «виникли від дії тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим міг бути уламок бетону».
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я та втрати працездатності внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_14 . Правова кваліфікація такого діяння за ч.1 ст. 125 КК України, відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи.

ОСОБА_6 має 63 роки, до кримінальної відповідальності притягується вперше, впродовж розгляду кримінального провадження сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, негативні відомості про його особу, вказані прокурором в апеляційній скарзі, сторона обвинувачення не довела.

Апеляційний суд враховує і те, що потерпіла апеляційної скарги на вирок не подала, що з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше року, за цей час ОСОБА_6 нових правопорушень не вчинив.

Призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав для призначення йому більш суворого покарання, в тому числі серед доводів апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Підстав вважати, що ОСОБА_6 засуджений незаконно, немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2019 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: