УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанови слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 26 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0001211, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,
в с т а н о в и в:
26 квітня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду зі скаргою, в якій просили скасувати 6 (шість) постанов слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 26 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001211, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України; зобов`язати слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 задовольнити їх клопотання, а також провести всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії, про які йдеться у клопотаннях.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній наведених.

Слідчий першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

У судовому засіданні було встановлено, що Державним бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001211, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

20 та 26 лютого 2019 року в рамках вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Державного бюро розслідувань з клопотаннями про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які були прийняті та зареєстровані відповідальною особою органу досудового розслідування за вх. №№ К-1108, К-1109, КО-1244, КО-1245, КО-1246 та КО-1555. При цьому, ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року та 11 березня 2019 року було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули статус потерпілих у кримінальному провадженні № 0001211 від 18 грудня 2018 року та зобов`язано уповноваженого слідчого Державного бюро розслідувань виконати вимоги ст. 220 КПК України, тобто розглянути зазначені клопотання, про що повідомити потерпілих.

Постановами слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 26 березня 2019 року в задоволенні таких клопотань ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено.

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 3 зазначеної статті визначено, що сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

При цьому, ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

У свою чергу, відмовляючи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні їх клопотань про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, слідчий виходив з того, що вони не є суб`єктами, наділеними процесуальним правом звертатися до слідчого з клопотаннями в порядку ст. 220 КПК України. Разом із цим, як вбачається з положення ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи, в тому числі, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти Росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно зі ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та скасувати постанови слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 26 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0001211, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

У той же час, з огляду на те, що постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 17 квітня 2019 року здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001211, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Києві, яке не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині зобов`язання слідчого виконати у зазначеному кримінальному провадженні конкретні слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 55, 93, 110, 220, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанови слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 26 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0001211, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанови слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 26 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0001211, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1