ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: №711/4495/19
Провадження: №11-кп/821/132/19
Категорія: ч.4 ст.358 КК України
Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Черкаського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_6
за участю обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.06.2019 року, якою повернуто прокурору Черкаської місцевої прокуратури обвинувальний акт за звинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України
Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області від 19.06.2019 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України повернутий прокурору Черкаської місцевої прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України. В даному конкретному випадку в формулюванні обвинувачення не зазначено час вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тобто коли він надав підроблений документ до Комунального некомерційного підприємства «Золотоніська ЦРЛ». В обвинувальному акті також міститься недопустиме скорочення назви - «Золотоніська ЦРЛ» та не зазначено місце вчинення злочину, а лише вказана адреса: м. Золотоноша Черкаської області (без назви вулиці та номеру будівлі).
Крім того, в обвинувальному акті не зазначено, де і коли ОСОБА_7 встановлено групу інвалідності, коли було проведено його повторний огляд і коли було відмовлено у встановленні групи інвалідності. Також, орган досудового розслідування не зазначив, яким чином і коли підроблений документ потрапив до Комунального закладу «Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи Черкаської міської ради», якщо ОСОБА_7 його здавав тільки до підприємства Золотоніська ЦРЛ». Також в формулюванні не зазначено адреси де знаходилась вказана комісія, що впливає на визначення місця вчинення кримінального правопорушення, а відтак, і на визначення підсудності кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням районного суду в своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через істотне порушення вимог КПК України та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. При цьому зазначає, що в порушення вимог ч.3 ст.370 КПК України, Придніпровським районним судом м.Черкаси винесено необґрунтоване рішення, оскільки викладені в ухвалі доводи не з`ясовувались та не досліджувались під час судового розгляду обвинувального акту.
Оцінка зібраним на стадії досудового розслідування доказам, їх перевірка, встановлення підтвердження наявності складу того чи іншого кримінального правопорушення на стадії підготовчого судового засідання судом не допускається та не передбачена чинним кримінальним процесуальним кодексом України.
Крім того, суд в порушення вимог ст. 370, 314, 291 КПК України, незаконно, без додержання вимог норм матеріального кримінального та процесуального права, послався на вимоги ст. 291 КПК України, і тим самим не обґрунтував та не вмотивував своє рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які просили залишити ухвалу без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку повернувши обвинувальний акт прокурору в порядку ст. 314 КПК України, а висновки суду першої інстанції про порушення органами досудового розслідування вимог ст. 291 КПК України є обґрунтованими.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
У відповідності до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є
процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, як зазначено в п.13 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого закону України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно вимог кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).
Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
При складанні обвинувального акту, органами досудового розслідування допущені недоліки, які послужили обґрунтованими підставами для його повернення прокурору.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувальний акт не містить дати вчинення злочину (лише зазначено: «у вересні 2015 року, більш точного часу та дати встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 придбав у невстановленої слідством особи, завідомо для нього підроблений документ...», коли (число, місяць, рік) він надав підроблений документ до Комунального некомерційного підприємства «Золотоніська ЦРЛ», не зазначено де і коли було встановлено групу інвалідності ОСОБА_7 , а лише зазначено: «В подальшому, на підставі вищезазначеного документа, ОСОБА_7 , комісією Комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» було встановлено групу інвалідності до 01 жовтня 2018 року, однак під час повторного (коли?) огляду МСЕК йому було відмовлено у встановленні групи інвалідності…», а також, яким чином і коли підроблений документ потрапив до МСЕК. Крім того, в обвинувальному акті відсутні повні адреси Комунального некомерційного підприємства «Золотоніська ЦРЛ» та «Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради».
За таких обставин, на думку колегії суддів, поданий обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не в повному обсязі містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, що є безумовним порушенням органами досудового розслідування вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції незаконно, без додержання вимог закону послався на вимоги ст.291 КПК України і тим самим не обґрунтував та не мотивував рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору, є безпідставними, які не заслуговують на увагу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурором не виконані в повному обсязі вимоги п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, таким чином складання відповідного обвинувального акту не засновано на вимогах закону, що грубо порушує право обвинуваченого на захист і розгляд даного кримінального провадження неупередженим судом, а тому суд не може призначити судовий розгляд.
Враховуючи викладені обставини, встановлені апеляційним судом, чинне законодавство України та практику ЄСПЛ, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України підлягає поверненню прокурору Черкаської місцевої прокуратури внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -
Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.06.2019 року, якою повернуто обвинувальний акт за звинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України прокурору Черкаської місцевої прокуратури залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.
Головуючий-суддя
Судді