Ухвала
Іменем України
27 серпня 2019 року
м. Київ
справа № 343/2463/17
провадження № 51-9818ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2018 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд у касаційному порядку вказаних судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному ОСОБА_4 в поданій скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, які в силу статей 412, 419 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, подана касаційна скарга не містить доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням ст. 413 цього Кодексу.
До того ж у касаційній скарзі не вказано, у чому полягає незаконність, у тому числі, ухвали апеляційного суду, з огляду на положення процесуального закону.
Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 наводить мотиви своєї незгоди з іншим судовим рішенням щодо нього, а саме з ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року, яке у касаційній скарзі не оскаржується.
Крім того, всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
При цьому, ОСОБА_4 слід звернути увагу, що вимоги, викладені у ч. 6 ст. 427 КПК України, стосуються і доданих до касаційної скарги додатків (копій судових рішень).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2018 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5