В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 16 березня 2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки. АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої (на утриманні неповнолітня дитина), працюючої машиністом крану АТ «Експрес» м.Жмеринка, раніше несудимої - по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 358, частиною третьою статті 358 КК України,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_3 , працюючи листоношею у відділенні поштового зв`язку Станіславчик» філії Вінницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта», розташованого в с.Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, будучи наділеною повноваженнями щодо виплати поштових переказів адресатам відповідно до «Правил надання послуг поштового зв`язку», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 5 березня 2009 року, вчинила вісім підробок документів при викладених нище обставинах.
Так, 3 лютого 2017 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою підтвердження факту виплати грошових коштів умисно внесла неправдиві відомості до офіційного документу бланку письмового повідомлення до поштового переказу (Ф.122), прийнятого електронною поштою 1 лютого 2017 року та адресованого ОСОБА_5 , а саме в графі «переказ одержав» підробила підпис та внесла неправдиві реквізити щодо його паспорту у графу «відмітка про пред`явлений документ», таким чином засвідчивши факт отримання ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 324,67 грн, що не відповідало дійсності.
В подальшому 21 лютого 2017 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою підтвердження факту виплати грошових коштів умисно повторно внесла неправдиві відомості до офіційного документу бланку письмового повідомлення до поштового переказу (Ф.122), прийнятого електронною поштою 20 лютого 2017 року та адресованого ОСОБА_6 , а саме в графі «переказ одержав» підробила підпис та внесла неправдиві реквізити щодо її паспорту у графу «відмітка про пред`явлений документ», таким чином засвідчивши факт отримання ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 2576 грн, що не відповідало дійсності.
В подальшому 7 квітня 2017 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою підтвердження факту виплати грошових коштів умисно повторно внесла неправдиві відомості до офіційного документу бланку письмового повідомлення до поштового переказу (Ф.122), прийнятого електронною поштою 6 квітня 2017 року та адресованого ОСОБА_5 , а саме в графі «переказ одержав» підробила підпис та внесла неправдиві реквізити щодо його паспорту у графу «відмітка про пред`явлений документ», таким чином засвідчивши факт отримання ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 200 грн, що не відповідало дійсності.
В подальшому 14 квітня 2017 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою підтвердження факту виплати грошових коштів умисно повторно внесла неправдиві відомості до офіційного документу бланку письмового повідомлення до поштового переказу (Ф.122), прийнятого електронною поштою 14 квітня 2017 року та адресованого ОСОБА_7 , а саме в графі «переказ одержав» підробила підпис та внесла неправдиві реквізити щодо її паспорту у графу «відмітка про пред`явлений документ», таким чином засвідчивши факт отримання ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 780 грн, що не відповідало дійсності.
В подальшому 19 квітня 2017 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою підтвердження факту виплати грошових коштів умисно повторно внесла неправдиві відомості до офіційного документу бланку письмового повідомлення до поштового переказу (Ф.122), прийнятого електронною поштою 14 квітня 2017 року та адресованого ОСОБА_8 , а саме в графі «переказ одержав» підробила підпис та внесла неправдиві реквізити щодо його паспорту у графу «відмітка про пред`явлений документ», таким чином засвідчивши факт отримання ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 780 грн, що не відповідало дійсності.
В подальшому 8 травня 2017 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою підтвердження факту виплати грошових коштів умисно повторно внесла неправдиві відомості до офіційного документу бланку письмового повідомлення до поштового переказу (Ф.122), прийнятого електронною поштою 29 квітня 2017 року та адресованого ОСОБА_9 , а саме в графі «переказ одержав» підробила підпис та внесла неправдиві реквізити щодо її паспорту у графу «відмітка про пред`явлений документ», таким чином засвідчивши факт отримання ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 90 грн, що не відповідало дійсності.
В подальшому 15 травня 2017 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою підтвердження факту виплати грошових коштів умисно повторно внесла неправдиві відомості до офіційного документу бланку письмового повідомлення до поштового переказу (Ф.122), прийнятого електронною поштою 15 травня 2017 року та адресованого ОСОБА_10 , а саме в графі «переказ одержав» підробила підпис та внесла неправдиві реквізити щодо її паспорту у графу «відмітка про пред`явлений документ», таким чином засвідчивши факт отримання ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 90 грн, що не відповідало дійсності.
В подальшому 14 серпня 2017 року обвинувачена ОСОБА_3 з метою підтвердження факту виплати грошових коштів умисно повторно внесла неправдиві відомості до офіційного документу бланку письмового повідомлення до поштового переказу (Ф.122), прийнятого електронною поштою 9 серпня 2017 року та адресованого ОСОБА_11 , а саме в графі «переказ одержав» підробила підпис та внесла неправдиві реквізити щодо його паспорту у графу «відмітка про пред`явлений документ», таким чином засвідчивши факт отримання ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 797,82 грн, що не відповідало дійсності.
Своїми діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений частиною першою статті 358 КК України підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем; а також злочини, передбачені частиною третьою статті 358 КК України підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно.
У вчиненому злочині обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнає повністю та беззаперечно, погоджується давати показання.
Оскільки обвинувачена повністю визнає свою вину, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд у відповідності із частиною третьою статті 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченої у його вчиненні. При цьому суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Тому суд визначає такий обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та встановлює такий порядок їх дослідження : допит обвинуваченої, дослідження характеризуючих особу обвинуваченої матеріалів досудового розслідування та матеріалів щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Обвинувачена у судовому засіданні підтверджує вісім фактів підроблення нею підписів про отримання мешканцями села грошових переказів на встановлені досудовим слідством суми. Пояснює, що керуюча відділенням не надавала їй грошові кошти для виплати переказів. Тому для звітності вона підробляла ці підписи, грошові кошти при цьому не привласнювала. У вчиненому розкаюється.
Щодо особи обвинуваченої судом установлені такі обставини.
Особа обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується ксерокопією її паспорту серії НОМЕР_1 .
Згідно з довідками Жмеринської ЦРЛ № 353 та № 279 від 6 серпня 2018 року, обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувала та не перебуває, за лікуванням останніх п`ять років не зверталась.
Відповідно до довідки-характеристики виконкому Станіславчицької сільради № 2.4-545 від 6 серпня 2018 року скарг та заяв на ОСОБА_3 не надходило, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони.
Обвинувачена ОСОБА_3 раніше несудима, що видно з довідки від 6 серпня 2018 року.
Обвинувачена ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої дитини, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З досудової доповіді від 16 липня 2019 року органу пробації видно, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства можливе.
Згідно з постановою слідчого від 11 лютого 2019 року визнано речовими доказами оригінали квитанцій поштових переказів від 3 лютого 2017 року ОСОБА_5 на 324,67 грн, від 21 лютого 2017 року ОСОБА_6 на 2576 грн, від 7 квітня 2017 року ОСОБА_5 на 200 грн, від 14 квітня 2017 року ОСОБА_7 на 780 грн, від 19 квітня 2017 року ОСОБА_8 на 780 грн, від 8 травня 2017 року ОСОБА_9 на 90 грн, від 15 травня 2017 року ОСОБА_10 на 90 грн, від 14 серпня 2017 року ОСОБА_11 на 797,82 грн, які залишено на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.
Згідно з довідками про витрати на проведення експертизи до висновків експерта №№ 419, 440, 441, 443, 444, 445, 446, загальна вартість цих проведених експертиз складає 16558 грн.
Обставинами, які у відповідності із статтею 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставин, які у відповідності із статтею 67 КК України обтяжують покарання, суд не встановив.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує : ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання та особу винної; що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами; і вважає доцільним призначити їй покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих їй статей.
При цьому суд враховує кількість епізодів злочинної діяльності вісім, відсутність заподіяння шкоди, неможливість призначення покарання у виді обмеження волі у зв`язку з наявністю на утриманні дванадцятирічної дитини. А головним завданням суду є винесення вироку чи іншого судового рішення, суворо заснованого на законі, і в той же час справедливого з точки зору моралі і моральності.
Перед закінченням судового слідства обвинувачена ОСОБА_3 подає суду заяву про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з наявністю у неї на утриманні неповнолітньої дитини 12-ти років.
Прокурор підтримує це клопотання, не заперечує щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності і підтверджує, що обвинувачена дійсно підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно з пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження, обвинувачена ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої дитини сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Злочини, передбачені частиною першою статті 358 та частиною третьою статті 358 КК України, є, відповідно, злочином невеликої та середньої тяжкості.
Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього, а також що особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Обвинувачена ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву про застосування до неї положень вищевказаного Закону.
Таким чином, у судовому засіданні установлено, що діяння, яке поставлено обвинуваченій ОСОБА_3 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і обвинувачена винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.
Суд вважає, що обвинувачену ОСОБА_3 можливо звільнити від призначеного покарання у зв`язку з поширенням на неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно з частиною другою статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.
Тому підлягають відшкодуванню обвинуваченою процесуальні витрати, пов`язані з проведенням семи почеркознавчих експертиз загальною вартістю 16558 грн.
Речові докази квитанції слід зберігати при кримінальному провадженні.
Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись статтями 369, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 358 КК України і призначити їй покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 358 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців.
Відповідно до частини першої статті 70 та частини першої статті 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань та переведення покарань з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі визначити ОСОБА_3 остаточну міру покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Згідно з пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, повністю звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від обраного покарання.
Речові докази - оригінали квитанцій поштових переказів від 3 лютого 2017 року ОСОБА_5 на 324,67 грн, від 21 лютого 2017 року ОСОБА_6 на 2576 грн, від 7 квітня 2017 року ОСОБА_5 на 200 грн, від 14 квітня 2017 року ОСОБА_7 на 780 грн, від 19 квітня 2017 року ОСОБА_8 на 780 грн, від 8 травня 2017 року ОСОБА_9 на 90 грн, від 15 травня 2017 року ОСОБА_10 на 90 грн, від 14 серпня 2017 року ОСОБА_11 на 797,82 грн, які залишено на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, зберігати у цьому кримінальному провадженні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення семи почеркознавчих експертиз загальною вартістю 16558 (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнане судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий ОСОБА_13