І. 17.02.2018 близько 09 год. 30 хв. неповнолітня ОСОБА_10 прибула до приміщення квартири АДРЕСА_3 .
Знаходячись на законних підставах у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_10 виявила на підвіконні мобільний телефон марки «iphone7» чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , після чого у неї виник умисел на таємне викрадення зазначеного мобільного телефону.
Таким чином ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
ІІ. В кінці лютого 2018 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена) неповнолітня ОСОБА_10 знаходячись на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 , дізнавшись повні анкетні дані останнього здійснила його реєстрацію у додатку «Укрсиб24», вказавши при цьому власний мобільний номер телефону. 08 березня 2018 року о 16 год. 21 хв. неповнолітня ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи таємно, повторно, шляхом перерахування грошових коштів із банківської картки № НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_5 на банківську картку № НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_12 , заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 700 грн.
Продовжуючи свої дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, 06.04.2018 о 13 год. 08 хв. неповнолітня ОСОБА_10 , яка мала віддалений доступ до банківського рахунку № НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів і мети, шляхом перерахування грошових коштів у сумі 6500 грн. із банківської картки № НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_5 на банківську картку № НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_13 та яка на той час перебувала у фактичному користуванні ОСОБА_10 , заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 . У подальшому зазначену суму грошових коштів ОСОБА_10 перерахувала на карту № НОМЕР_5 , що видана на ім`я ОСОБА_12 , та яка також перебувала у її фактичному користуванні.
Викраденим майном ОСОБА_10 розпорядилась на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 7200 грн.
Таким чином ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
ІІІ. 05.03.2018 неповнолітня ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_14 , прибула до орендованої квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 .
Знаходячись на законних підставах у приміщенні вказаної квартири ОСОБА_14 на прохання ОСОБА_10 продиктував номер власної банківської картки № НОМЕР_6 . В подальшому, того ж дня, ОСОБА_14 , за допомогою мобільного терміналу, що розташований у супермаркеті «Брусничка» по вул.Добровольського, 11/19 у м.Горішні Плавні, здійснив прив`язку зазначеної банківської карти до мобільного номеру НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_10 , щоб остання мала змогу тимчасово користуватись зазначеною карткою.
В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки ОСОБА_14 . Маючи тимчасовий доступ до вказаного банківського рахунку, без відома ОСОБА_14 за допомогою власного мобільного телефона ОСОБА_10 здійснила реєстрацію у додатку «Приват24» вказавши при цьому власний номер мобільного телефону та пароль до банківської карти № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_14 .
В подальшому ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів і мети, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , через інтернет, під власним паролем, маючи єдиний злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, заходила до додатку «Приват24» на банківський рахунок ОСОБА_14 , через який, 15.03.2018, 16.04.2018, 17.04.2018 шляхом поповнення рахунку мобільного телефону, заволоділа грошовими коштами останнього у загальній сумі 2200 грн., з 06.04.2018 по 08.04.2018, з 16.04.2018 по 21.04.2018, з 23.04.2018 по 26.04.2018, 01.05.2018, 04.05.2018, 06.05.2018, 07.05.2018, 10.05.2018 та 11.05.2018 шляхом перерахування коштів з банківської картки № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_14 на інші рахунки та розрахування за розважальні послуги, заволоділа грошовими коштами останнього у загальній сумі 4800 грн.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_14 завдано матеріальних збитків на загальну суму 7000 грн.
ІV. 01.06.2018 близько 01 год. 00 хв. неповнолітня ОСОБА_10 прибула до приміщення під`їзду буд. АДРЕСА_6 , де зустріла свого знайомого ОСОБА_15 , який в ході розмови з нею передав останній власний мобільний телефон марки «Ergo» A502Aurum Dual Sim (gold), імеі1: НОМЕР_8 , імеі2: НОМЕР_9 золотистого кольору та попросив закласти його до ломбарду «Саквояж», що розташований по просп.Героїв Дніпра, 42 у м.Горішні Плавні.
Знаходячись у вказаному приміщенні у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів і мети здійснила заставу зазначеного мобільного телефону «Ergo», що належить ОСОБА_15 .
Після чого ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, заволодівши вилученими за мобільний телефон грошовими коштами в сумі 1400 грн.
Таким чином, ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 винною себе визнала повністю за усіма інкримінованими їй епізодами злочинної діяльності, підтвердила об`єм викраденого майна та у вчиненому щиро розкаялась. Пояснила, що маючи потребу у коштах вона заволоділа мобільними телефонами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_15 . Також зазначила, що з банківських карток ОСОБА_5 та ОСОБА_14 нею були переказані кошти на інші картки, які потім переведено у готівку.
Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судове засідання не прибули, звернувшись із відповідними клопотанням про здійснення судового провадження за їх відсутності. У наданих на адресу суду заявах потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пред`явлені до законного представника неповнолітньої обвинуваченої цивільні позови підтримали повністю, у вирішенні питання про призначення покарання поклались на розсуд суду.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Крім визнавальних показань обвинуваченої та показань потерпілого ОСОБА_5 , винуватість ОСОБА_10 за епізодом викрадення мобільного телефону ОСОБА_5 від 17.02.2018 також підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.02.2018, до відділення поліції звернувся ОСОБА_5 з приводу викрадення мобільного телефону марки «іphone7» чорного кольору, що мало місце 17.02.2018 0 10 год. у квартирі АДРЕСА_3 (т.2 а.с.26).
За довідкою ПТ «Соколенко і Компанія» 17.02.2018 з метою отримання фінансового кредиту ОСОБА_16 заклав до ломбарду мобільний телефон марки «APPLE iphone 7», імей: НОМЕР_10 , який в подальшому було реалізовано (т.2а.с.28).
За епізодом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 винуватість ОСОБА_10 підтверджується наступними доказами.
Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.03.2018, до відділення поліції звернувся ОСОБА_5 з приводу заволодіння його коштами з його банківської картки на суму 712 грн. (т.2 а.с.57).
Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.04.2018, до відділення поліції звернувся ОСОБА_5 з приводу заволодіння його коштами з банківської картки «Укрсиббанк» № НОМЕР_11 на суму 6537 грн. (т.2 а.с.107).
Відповідно до виписки за картковим рахунком ОСОБА_5 від 13.03.2018 (т.2 а.с.60), 08.03.2018 здійснено переказ грошових коштів на картковий рахунок через MasterCard / Visa/ НОМЕР_12 /UA/KIEV/4/6 DESY/ CARD2CARDUAMT, сума операції склала 712 грн.
Відповідно до виписки за картковим рахунком ОСОБА_5 від 06.04.2018 (т.2 а.с.109), 06.04.2018 здійснено перекази грошових коштів на картковий рахунок НОМЕР_13 за допомогою інтернет-банкінгу суми відповідних операцій склали 5000 грн. та 1500 грн.
Згідно із заявою ОСОБА_13 від 09.04.2018 (т.2 а.с.111), остання добровільно видала працівникам поліції картку «Укрсиббанк» НОМЕР_14 .
Відповідно до протоколу огляду банківської картки із фототаблицею від 09.04.2018 (т.2 а.с.112-114), за участі ОСОБА_13 у службовому кабінеті відділення поліції №2 проведено огляд банківської карти АТ «Укрсиббанк», яка має номер » НОМЕР_14 , та реквізити власника картки «Haripova Nataliia.
Згідно із випискою по картковому рахунку ОСОБА_13 від 11.04.2018 (т.2 а.с.118-119), на її рахунок 06.04.2018 здійснено зарахування переказу з картки «Укрсиббанк» № НОМЕР_15 в сумах 1500 грн. та 5000 грн.
Згідно із заявою ОСОБА_12 , останнім було надано у користування ОСОБА_10 банківську картку № НОМЕР_5 .
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_12 від 16.04.2018 (т.2 а.с.121), на його рахунок 06.04.2018 о 13 год. 08 хв. здійснено зарахування переказу через ресурс PORTMONE в сумі 6400 грн., які того ж дня о 13год. 41 хв. були переведені у готівку шляхом зняття через АТМ.
Згідно із заявою ОСОБА_10 (т.2 а.с.61), остання у присутності матері ОСОБА_7 , добровільно видала працівникам поліції належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi5», imei1 НОМЕР_16 , imei2 НОМЕР_17 для огляду.
За змістом протоколу огляду мобільного телефону від 11.04.2019 з фототаблицею (т.2 а.с.62-73), у присутності ОСОБА_10 проведено огляд її мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi5», imei1 НОМЕР_16 , imei2 НОМЕР_17 . При відкритті листування з контактом «UKRSIBBANK» було виявлено смс-повідомлення банку від 06.04.2018 щодо зарахування з картки ОСОБА_5 5000 грн., від 06.04.2018 щодо зарахування з картки ОСОБА_5 1500 грн. та від 06.04.2018 щодо здійснення переказів на картку НОМЕР_18 загальною сумою 6469 грн. Також на момент огляду у телефоні були встановлені сім-карти з номерами НОМЕР_7 та НОМЕР_19 .
Згідно із заявою ОСОБА_10 від 12.04.2018 (т.2 а.с.76), остання у присутності матері ОСОБА_7 , добровільно видала працівникам поліції банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_5 для огляду.
Відповідно до протоколу огляду банківської картки із фототаблицею від 12.04.2018 (т.2 а.с.77-78), за участі ОСОБА_10 у службовому кабінеті відділення поліції №2 проведено огляд банківської карти АТ «Ощадбанк», яка має номер НОМЕР_5 .
За епізодом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 , винуватість ОСОБА_10 , окрім наданих нею визнавальних показань, підтверджується наступними доказами.
Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.05.2018, до відділення поліції звернувся ОСОБА_14 з приводу заволодіння його коштами в період часу з 05.03.2018 по 16.04.2018 з його банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_6 на суму 1372 грн. (т.2 а.с.83).
Відповідно до виписок за карткою ОСОБА_14 (т.2 а.с.84-96), 15.03.2018 з картки ОСОБА_14 здійснено поповнення мобільного телефону НОМЕР_7 на суму 3 грн. (комісія за проведення операції 1 грн.), 16.04.2018 двічі здійснено поповнення мобільного телефону НОМЕР_20 на суму 505 грн. кожного ра зу (комісія 5 грн.) та мобільного телефону НОМЕР_21 на суму 605 грн. (комісія 5 грн.), 17.04.2018 двічі здійснено поповнення рахунку на мобільний номер НОМЕР_7 на суму 505 грн. кожного разу (комісія 5 грн. за один переказ).
Також з картки ОСОБА_14 06.04.2018 здійснено оплату розваг PAYP в сумі 100 грн., 07.04.2018 здійснено оплату розваг PAYP та Derri в сумах 9 грн., 4 грн., 6 грн., 25 грн., 50 грн., 30 грн., 50 грн., 100 грн., 1 грн., 20 грн., 40 грн., 50 грн., 08.04.2018 з здійснено оплату розваг PAYP та Derri в сумах 3 грн., 20 грн, 50 грн., 4 грн, 35 грн., 50 грн., 50 грн., 50 грн, 2 грн, 16 грн, 100 грн.; 16.04.2018 здійснено оплату розваг на суму 100 грн, 17.04.2018 здійснено переказ на іншу картку 3 грн. (комісія 0,12 грн.) та оплату розваг на суми 100 грн., 40 грн., 50 грн., 8 грн., 80 грн., 100 грн., 50 грн., 70 грн., 100 грн., 100 грн., 3 грн., 10 грн., 100 грн., 50 грн., 25 грн., 50 грн., 45 грн.; 18.04.2018 здійснено оплату розваг на суми 99 грн., 50 грн., 90 грн., 50 грн., 50 грн., 100 грн., 16 грн.; 19.04.2018 здійснено оплату розваг на суми 25 грн., 50 грн., 50 грн., 50 грн., 45 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн. та переказ на іншу карту в сумі 2050,00 грн. (комісія 19,17 грн.); 20.04.2018 здійснено оплату розваг на суми 100 грн., 100 грн., 100 грн., 5 грн., 100 грн., 30 грн., 50 грн., 50 грн., 50 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн., 100 грн., 30 грн., 50 грн.; 21.04.2018 здійснено оплату розваг на суми 100 грн., 9 грн., 25 грн., 25 грн., 40 грн., 50 грн.; 23.04.2018 здійснено оплату розваг на суми 30 грн., 50 грн.; 24.04.2018 здійснено оплату розваг на суми 1 грн., 3 грн., 15 грн.; 25.04.2018 здійснено оплату розваг на суми 5 грн., 25 грн., 50 грн.; 26.04.2018 здійснено переказ на іншу карту в сумі 450 грн., 01.05.2018 здійснено оплату розваг на суми 2 грн., 04.05.2018- здійснено переказ на інші карти на суми 50,25 грн., 220 грн., 06.05.2018 здійснено оплату розваг на суми 50 грн. 100 грн., 50 грн., 50 грн., 50 грн.; 07.05.2018 здійснено оплату розваг на суми 50 грн., 50 грн.. 10.05.2018 здійснено оплату послуг на суму 102 грн.; 11.05.2018 здійснено переказ на суму 516,43 грн.
Згідно із наданою випискою за картковим рахунком ОСОБА_14 загальна сума витрат за зовнішніми сайтами склала 4800 грн. (т.2 а.с.84).
Згідно із протоколом огляду мобільного додатку від 05.06.2018 із фототаблицею (т.2 а.с.97) за допомогою комп`ютера, розташованого у службовому кабінеті №30 ВП №2 Кременчуцького ВП, було оглянуто мобільний додаток «Viber», у якому при введені номеру мобільного телефону НОМЕР_7 висвітився контакт, який підписано « ОСОБА_17 » із фотознімком дівчини, на якому зображена ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За епізодом заволодіння майном ОСОБА_15 винуватість обвинуваченої, окрім наданих нею показань, повністю підтверджується наступними письмовими доказами.
Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04.06.2018, до відділення поліції звернувся ОСОБА_15 з приводу викрадення його мобільного телефону марки «Еrgo» знайомою дівчиною на ім`я ОСОБА_18 , що мало місце 01.06.2018 о 01 год. 00 хв. біля буд.№37 по вул.Добровольського у м.Горішні Плавні.
За довідкою ПТ «Ломбард «Саквояж» з метою отримання фінансового кредиту ОСОБА_10 заклала до ломбарду мобільний телефон марки «Ergo» A502, імей: НОМЕР_22 , який в подальшому було реалізовано (т.2а.с.105).
Згідно із довідкою ПТ «Ломбард «Павленко і Компанія» від 07.06.2018 (т.2 а.с.105), вартість мобільного телефону «Ergo» A502, імей: НОМЕР_22 , придбаного у травні 2018 року, який знаходився у використанні, станом на 01.06.2018 становить 1400 грн.
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Оцінивши кожний досліджений та перевірений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумного сумніву, вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні умисних злочинів середньої тяжкості проти власності. Її дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, так як вона повторно вчинила таємні викрадення майна потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (крадіжку).
Разом із тим, суд не погоджується із кваліфікацією стороною обвинувачення дій ОСОБА_10 за фактами заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 і вважає слушними посилання захисника ОСОБА_6 щодо вчинення обвинуваченою за даним епізодом продовжуваного злочину.
Так, згідно із ч.2 ст.32 КК України не є повторністю продовжуваний злочин, що складається з двох або більше вчинених в різний час тотожних злочинних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.
Суд вказує, що при продовжуваному злочинів особа має єдиний злочинний намір, який охоплюється єдиною заздалегідь поставленою метою і єдиним умислом, що об`єднує всі тотожні діяння. В такому випадку діяння особи кваліфікується як єдиний злочин, у даному випадку як продовжувана крадіжка.
Продовжуваним визначається неодноразове, безоплатне вилучення майна, яке складається з ряду тотожних злочинних дій, що охоплюються загальною метою незаконного заволодіння майном, єдиним наміром винного і складають у своїй сукупності один злочин.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 показала, що мала віддалений доступ через мобільний додаток до банківської картки ОСОБА_5 і мала намір на заволодіння його коштами, що знаходились на цій картці. Однак, перевіривши стан рахунку, вона виявила відсутність грошових коштів, тому коли приходили смс-повідомлення про зарахування коштів на рахунок ОСОБА_5 , вона знімала всі кошти, що надходили, але робила це по мірі надходження коштів і припинила знімати кошти лише тому, що ОСОБА_5 звернувся до банку і заблокував банківську карту.
Тому суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_10 єдиного умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 і за даними епізодами її дії підлягають кваліфікації як продовжуваний злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, оскільки тотожні дії обвинуваченої охоплювались єдиним умислом на заволодіння грошовими коштами потерпілого і припинились після того, як банківська картка потерпілого була заблокована.
Щодо об`єму викраденого майна за епізодом заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 , суд звертає увагу, що згідно із наданими виписками по рахунку потерпілого з його картки було здійснено поповнення мобільних номерів, перекази на інші картки та оплату розваг на суми, що перевищує 2200 грн. та 4800 грн., які інкриміновано висунутим обвинуваченням. Разом із тим, у відповідності до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, враховуючи, що суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, суд розглядає справу в частині заволодіння майном ОСОБА_14 виключно в межах висунутого обвинувачення. Прокурором клопотань про зміну обвинувачення не заявлялось.
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченої, її вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та вчинення злочинів неповнолітнім, а також часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 .
Інших обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.
Вирішуючи питання щодо врахування такої обставини, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, суд наголошує на тому, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові ККС Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к.
Суд зазначає, що викрадені з банківської картки грошові кошти у потерпілого ОСОБА_5 було повернуто у повному обсязі, завдяки активним діям обвинуваченої та її законного представника, матері ОСОБА_7 . В судовому засіданні обвинувачена висловила відвертий жаль з приводу вчинених нею злочинів та щиро розкаялась у вчиненому.
Згідно із поясненнями законного представника обвинуваченої ОСОБА_7 , її донька ОСОБА_10 дійсно жалкує з приводу вчинених нею крадіжок, вона зробила для себе висновки, закінчила навчання у школі, отримала атестат, весь свій час приділяє новонародженій дитині.
Представник служби у справах дітей ОСОБА_8 в судовому засідання характеризувала обвинувачену виключно з позитивної сторони, як особу, яка встала на шлях виправлення, тому прохала суворо її не карати, обрати їй покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі, щоб вона могла займатись вихованням малолітньої доньки.
Відповідно до наданої уповноваженим органом пробації досудової доповіді ризик вчинення ОСОБА_10 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.
Згідно довідки Горішньоплавнівської міської лікарні №818 від 07.06.2018 обвинувачена ОСОБА_10 не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та не знаходиться на обліку у лікаря-психіатра (т.2 а.с.145).
За місцем реєстрації на обвинувачену від сусідів та членів її родини скарг до Пришибської сільської ради Кременчуцького району не надходило (т.2 а.с.147).
Як убачається з матеріалів справи обвинувачена ОСОБА_10 має дві непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, покарання за один з яких відбула повністю (т.2 а.с.50), за місцем навчання негативних характеристик не має (т.2 а.с.45), має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також при призначенні покарання суд бере до уваги умови життя та виховання ОСОБА_10 , які встановлені в судовому засіданні та не суперечать інформації, викладеній у досудовій доповіді. Зокрема, ОСОБА_10 має задовільні умови проживання та проживає у двокімнатній квартирі разом із матір`ю. Батько обвинуваченої участі у вихованні та матеріальному утриманні дочки не приймає. Мати характеризує дочку як проблемну в минулому і зазначає про позитивні зміни в її поведінці після народження у неї дитини. Зазначаючи, що в даний час її дочка ОСОБА_10 разом із новородженою донькою та батьком цієї дитини проживають з нею. Цивільний чоловік ОСОБА_10 працює і матеріально забезпечує свою дитину та цивільну дружину.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при призначенні покарання неповнолітнім потрібно суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.
З огляду на вищевикладене, з вказаних видів покарань, передбачених КК, до неповнолітніх можуть бути застосовані лише ті, які прямо вказані в ст. 98 КК України.
Перелік видів покарань, які можуть бути застосовані щодо неповнолітніх, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання щодо осіб, які вчинили злочин до досягнення повноліття, не застосуються, навіть якщо ці особи на час розгляду справи судом досягли повноліття.
Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає, що за вчинення кримінального правопорушення винна особа карається позбавленням волі на строк до п`яти років.
Враховуючи всі обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, а також особу обвинуваченої, її вік і стан здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, маючи на меті досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, та беручи до уваги думку потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які у вирішенні питання при призначенні міри покарання поклались на розсуд суду та думку потерпілого ОСОБА_5 , який прохав надати обвинуваченій можливість виховувати її малолітню дитину та не призначати покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі, а також думку представника служби у справах дітей, яка прохала суворо не карати, суд вважає, що виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення нею нових злочинів необхідне та достатнє призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі у розмірі наближеному до мінімального.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75, ст.104 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченої, обставини вчинених злочинів та їх тяжкість, ставлення обвинуваченої до наслідків та її характеристики, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст75,104 КК України.
Останнього разу, обвинувачена ОСОБА_10 була засуджена вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.04.2019 за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі, від відбування якого її було звільнено на підставі ст.ст.75,104 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Суд зазначає, що встановлені вироком злочини були вчинені ОСОБА_10 до постановлення щодо неї попереднього обвинувального вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.04.2019, який набув чинності. У такому разі, суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_10 необхідно призначити із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Застосування судом ч.4 ст.70 КК України буде відповідати загальній меті призначення покарання та забезпечить можливість виправлення ОСОБА_10 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 народила доньку і наразі займається вихованням малолітньої дитини.
Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався і підстави для застосування такого заходу до набрання вироком законної сили відсутні.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирішуючи питання щодо цивільних позовів суд приходить до наступного.
Згідно із ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За змістом ст.61 ЦПК України, суд першої інстанції має право на залучення до участі у справі співвідповідача або заміну первісного відповідача належним виключно за клопотанням позивача.
Разом із тим, у відповідності до ст.1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою, після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи, яка набула повної цивільної дієздатності, майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони дали згоду на набуття нею повної цивільної дієздатності і не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття.
Як встановлено судом, обвинувачена ОСОБА_10 наразі досягла повноліття, проте потерпілими в ході розгляду справи були пред`явлені цивільні позови до її законного представника ОСОБА_7 і останні питання про заміну неналежного відповідача на особу обвинуваченої перед судом не порушували.
За таких обставин, цивільні позови пред`явлені потерпілими до неналежного відповідача і задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_10 досягла повноліття і за загальними правилами відшкодування шкоди самостійно несе відповідальність за заподіяні нею матеріальні збитки.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -
Визнати винуватою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 02 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.04.2019 у виді 1 року позбавлення волі, більш суворим призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_10 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,104 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік при умові, якщо вона протягом визначеного судом строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , пред`явлені до ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Роз`яснити потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 право на звернення до суду з позовом до винної особи про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у порядку цивільного судочинства.
Речові докази у справі:
-мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5» Imei 1: НОМЕР_16 , Іmеi 2: НОМЕР_17 залишити обвинуваченій ОСОБА_10 , як їй належний (т.2 а.с.74-75);
-пластикова банківська карта банку «Ощадбанк», № НОМЕР_5 , банку «Укрсиббанк» № НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_13 , які поміщенні на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 передати власникам.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Після проголошення вироку обвинувачена та захисник мають право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1