Дата документу 10.09.2019 Справа № 310/1329/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/1329/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1364/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ, не одруженого, громадянина України, не працюючого, який має незакінчену середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15 червня 2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням 1 рік;
- 17 листопада 2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.307, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайоного суду Запорізької області від 15 червня 2010 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна. Звільнився 18 липня 2014 року з Вільнянської виправної колонії Запорізької області №20 по відбуття строку покарання.
- 01 жовтня 2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. Звільнився 17 лютого 2015 року з Оріхівської виправної колонії Запорізької області №88 по відбуття строку покарання;
- 28 грудня 2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.395 КК України до 3 місяців арешту. Звільнився 11 травня 2017 року з Оріхівської виправної колонії Запорізької області №88 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395, ч.2 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області).

Захисник адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395, ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ст.395 КК України у виді арешту на строк 3 місяці, за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Строк покарання постановлено відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .
Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на загальну суму 572,00 грн на користь держави.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`яке покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України, та віднести процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, за рахунок держави.

Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд не взяв до уваги те, що обвинувачений давав пояснення, як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, покаявся, хворіє на тяжкі захворювання, до слідчого та суду з`являвся за першим викликом, більше не буде вчиняти злочинів та бажає стати на шлях виправлення.

Згідно з вироком суду, в один із днів на початку вересня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зайшов на неогороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де підійшовши до свердловини, розташованої на території двору, звідки таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_9 вібраційний насос Vector Pump SV60Т25, вартістю 500 гривень. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.
Крім цього, в один із днів на початку вересня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшов на неогороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно, повторно викрав належне ОСОБА_9 , майно а саме: чотири металеві труби довжиною по 5 метрів кожна, вартістю 150 гривень одна, загальною вартістю 600 гривень, та п`ять металевих листів розмірами 50x100 см, вартістю 50 гривень за один лист, загальною вартістю 250 гривень, а всього на суму 850 гривень. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 850 гривень.
Крім того, 17 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , викрав належний ОСОБА_10 акумулятор марки Fortecх, чорного кольору, вартістю 800 гривень. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 800 гривень.
02 грудня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, із корисливих мотивів через дерев`яний паркан проник на території вказаного домоволодіння, де шляхом вільного доступу зайшов до літньої кухні, в якій знаходились два холодильника марки «Кодри», шляхом демонтажу, повторно, таємно викрав два компресори, вартістю 500 гривень за один, загальною вартістю 1000 гривень. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Крім того, 05 грудня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, із корисливих мотивів, через дерев`яний паркан проник на території вказаного домоволодіння, де через хвіртку проник до будинку за вказаною адресою, та шляхом демонтажу, таємно повторно викрав з печі для опалення будинку два металевих листа розмірами 75x80см, вартістю 150 гривен за один на загальну суму 300 гривень, два металевих листи розмірами 50x75см, вартістю 100 гривень за один, на суму 200 гривень, три металевих кутів розмірами 45x45мм, довжиною 100 см, вартістю 50 гривень кожен, на загальну суму 150 гривень та двокамфорну чавуну плиту вартістю 500 гривень, а всього на суму 1150 гривень, які належать ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1150 гривень.
Крім того, 02 листопада 2017 року за поданням Бердянського відділу поліції Головного Управляння Національної поліції в Запорізькій області Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 3, 5, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд» продовжено адміністративний нагляд строком на один рік, який був встановлений 27 жовтня 2014 року Вільнянським районним судом, із застосуванням у повному обсязі адміністративних обмежень, передбачених ст.10 Закону України про адміністративний нагляд а саме:
- заборона залишати по особових справах межі будинку з 21 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв.;
- заборона відвідувати всі спеціалізовані магазини із продажу спиртних напоїв, ресторани, бари, пивні ларьки, кафе, піцерії, закусочні, шашликові, казино, у яких здійснюється продаж спиртних напоїв і пива;
- заборона залишати межі м. Бердянськ без дозволу Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області та зобов`язати повідомляти посадових осіб Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про виїзд за межі м. Бердянськ;
- зобов`язання явкою на реєстрацію в Бердянський відділу поліції ГУНП в Запорізької області чотири рази на місяць, у кожну середу тижня в період з 09.00 до 18.00 каб. 110.
ОСОБА_6 були доведені обмеження, визначені вказаною ухвалою про встановлення адміністративного нагляду.
Однак, всупереч вказаним в ухвалі суду обмеженням, ОСОБА_6 без поважних причин, самовільно, з метою ухилитися від адміністративного нагляду з 08 листопада 2017 року по 25 грудень 2017 року залишив місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , та виїхав до смт.Андріївка Бердянського району Запорізької області, чим умисно порушив правила адміністративного нагляду, встановлені ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 02 листопада 2017 року.
Крім того, 13 квітня 2018 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 21 годині, знаходячись біля будинку №2 по вул.Тищенко у м.Бердянськ Запорізької області, шляхом знахідки, діючи умисно, незаконно придбав наркотичний засіб метадон, який поклав собі до кишені спортивної куртки та почав зберігати при собі без мети збуту.
Після чого, в той же день, приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , зберігаючи при собі згорток з фольги, з наркотичним засобом метадоном, переніс його до буд. АДРЕСА_3 , де був зупинений працівниками поліції, які в період часу з 21 години 37 хвилин до 22 години 00 хвилин в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_6 виявили згорток з фольги, з кристалічною речовиною білого кольору, у якому, згідно висновку експерта № 7-774 від 24 квітня 2018 року, знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою 0,1663 г (в перерахунку на основу), який ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, повторно, зберігав при собі без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395, ч.2 ст.309 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які законом віднесено до злочинів невеликої, середньої тяжкості та до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк, що є наближеним до мінімально можливого за санкціями ст.395, ч.2 ст.185 КК України, а за санкціями ч.2 ст.309, ч.3 ст.185 КК України до покарання на мінімальний строк.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількості епізодів злочинної діяльності, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, після звільнення з місць позбавлення волі, через короткий проміжок часу знову почав вчиняти злочини, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, наявності обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування ст.69 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

При цьому суд обґрунтовано призначив остаточне покарання із застосуванням положень ч.1 ст.70, за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про безпідставне стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно з положеннями ч.2 ст.124 КПК України, якими врегульовані питання щодо розподілу процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи.

Статтею 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок, суд повинен серед іншого вирішити питання про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК України, в резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо процесуальних витрат.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395, ч.2 ст.309 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведено експертизу, вартість якої складає 572 грн, у зв`язку із чим суд обгрунтовано стягнув із обвинуваченого ОСОБА_6 витрати, пов`язані із залученням експерта.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисникаадвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395, ч.2 ст.309 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4