ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/704/19 Справа № 206/2397/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоряне, Межівського району, Дніпропетровської області, громадянин України, маючого середню загальну освіту, інваліда ІІ групи з дитинства, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше знаходився на примусовому лікуванні на підставі постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2006, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2019 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 відмовлено. Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду.
Згідно оскаржуваної ухвали, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру та ухвалі слідчого судді.
Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя виходив з того, що ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів та доводів на підтвердження існування вказаних у ст. 177 КПК України ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику чи ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини 1 цієї статті, на підставі чого суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, дійсно може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки останній не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, дітей не має. Зазначає, що ОСОБА_7 знаходячись на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, так як він усвідомлює, що його підозра ґрунтується у тому числі і на показах потерпілого та свідків, з якими він знайомий та йому відомо їх місця мешкання.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити, вважав ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний в судове засідання не з`явився, відповідно до постанови слідчого від 10 травня 2019 року ОСОБА_7 оголошено у розшук.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони обвинувачення, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними з огляду на наступне.
Як слідує з матеріалів провадження, 27 квітня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження.
Так, наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та не оскаржуються сторонами кримінального провадження в апеляційному порядку.
Під час розгляду клопотання слідчого як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді встановлено, що матеріали кримінального провадження містять достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому апеляційний суд вважає, що є всі підстави для застосування до підозрюваної запобіжного заходу.
Водночас, апеляційний суд у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також, що ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи з дитинства, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не працюючий.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність врахування при обранні запобіжного заходу тих обставин, що до ОСОБА_7 були застосовані примусові заходи медичного характеру на протязі 9 років. Постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 у справі № 5-755/08 від 25.01.2008 було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 у психіатричній лікарні у відділені із звичайним наглядом строком на 6 місяців. Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що в поданні та акті № 79 психіатричного обслідування хворого вказано, що ОСОБА_7 страждає на «шизофренію, параноїдна форма».
Разом з тим, під час апеляційного розгляду, апеляційний суд не знайшов беззаперечних доказів або обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 дійсно може переховуватись від органів досудового розслідування або незаконно впливати на потерпілого та свідків, відповідно до ст. 177 КПК України.
Більш того, під час апеляційного розгляду, апеляційний суд також не знайшов беззаперечних доказів або обставин, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним в апеляційній скарзі прокурора ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, належних доводів щодо їх наявності прокурор також не наводить, відомостей про порушення ОСОБА_7 умов застосованого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання суду не надано.
У зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_7 буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2019 року про зобов`язання підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4