Дата документу 05.09.2019 Справа № 316/1937/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/1937/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/585/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джурин Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, який не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01 серпня 2000 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

- 05 лютого 2003 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.42, ст.43 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 27 липня 2004 року на підставі ухвали Микитівського районного суду м.Горлівки Донецької області від 19 липня 2004 року звільнений від відбуття покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 17 днів;

- 26 квітня 2007 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 11 серпня 2008 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.321, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 28 серпня 2008 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.321, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 07 жовтня 2008 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 30 червня 2009 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 11 липня 2008 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців; 07 серпня 2014 року на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 липня 2014 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 25 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 жовтня 2018 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з дня фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 1116 грн 66 коп майнової шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням, посилаючись на те, що суд при призначенні покарання не прийняв до уваги стан його здоров`я, а саме наявність у нього тяжких захворювань, а також те, що він є особою з інвалідністю 3 групи. Крім того, він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, а тому просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з вироком суду, 25 грудня 2016 року о 16 годині 14 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні магазину «Брусничка» ТОВ «Український рітейл», який розташований за адресою: Запорізька область, м.Енергодар, вул.Козацька, будинок №16, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з прилавку, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Український рітейл», яке сховав у пакет, що був при ньому, та виніс з приміщення магазину, потім розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив ТОВ «Український рітейл» матеріальну шкоду на загальну суму 642 гривні 44 копійки.

Крім цього, 17 січня 2017 року о 13 годині 48 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині «Брусничка» ТОВ «Український рітейл», який розташований за адресою: Запорізька область, м.Енергодар, вул.Козацька, будинок №16, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з прилавку, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Український рітейл», яке сховав за комір куртки, одягненої на ньому, та виніс з приміщення магазину, потім розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Український рітейл» матеріальну шкоду на загальну суму 283 гривні 84 копійки.

Також, 17 липня 2017 року о 19-00 годині ОСОБА_6 , знаходячись на літньому майданчику кафе «Двійка», яке розташовано за адресою: Запорізька область, м.Енергодар, вул.Набережна, павільйон №2, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі столу таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1116 гривень 66 копійок.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вказаних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував фактичні обставини кримінального провадження, кількість епізодів правопорушення та ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, характеризується посередньо, не працює. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочину.

Обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК України.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, тяжкості вчинених правопорушень та їх фактичних обставин, кількості епізодів злочинної діяльності, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, крім того, до обвинуваченого вже застосовувалось звільнення від відбування покарання та умовно-дострокове звільнення, однак обвинувачений знову вчиняв злочини, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75, 76 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати занадто суворим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням на строк, вказаний у вироку, оскільки таке покарання є справедливим і воно сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Доводи обвинуваченого, в т.ч. щодо стану його здоров`я, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відомостей про те, що за станом здоров`я обвинувачений не може відбувати призначене йому покарання, немає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а собою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4