Провадження № 11-кп/4820/301/19
Справа № 686/154/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007858 від 05.12.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.05.2018 року Шепетівський міськрайонним судом за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, за виключенням житла,-
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ч.ч.1,2,3,4 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.05.2018 року, остаточно, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за виключенням житла.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну залишено попередній тримання під вартою.
Ухвалено початок строку відбуття покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили. Зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.12.2018 року до дня вступу вироку в законну силу із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1716 грн. документально підтверджені витрат на залучення експерта.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 7.12.2018 року на 4 поліетеленових упакування в середині яких містяться предмети, зовні схожі на шприци, металеву ємність, 5 поліетиленових згортки, всередині яких міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, скасовано.
Речові докази, а саме: шприци, голки, предмет округлої форми з металевим наперстком на якому наявні нашарування екстрату канабісу, які поміщено в сейф пакет №2924343; особливо небезпечний наркотичним засобом канабіс, масою (в перерахунку на висушену речовину), відповідно, 0,62 гр., 6,18 гр., 4,503 гр., 2,99 гр., 2,22 гр., 1.49 гр., а всього загальною масою 18,033 гр., який поміщено у сейф-пакет №3145530, знищено.

За вироком суду першої інстанції, на початку грудня 2018 року на прогулянковому майданчику Хмельницького СІЗО №29, що по вул. Кам`янецькій, в м. Хмельницькому, під час прогулянки, ОСОБА_7 знайшов поліетиленовий пакет, в якому знаходились окремо упаковані поліетиленові пакети з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою (в перерахунку на висушену речовину), відповідно, 0,62 гр., 6,18 гр., 4,503 гр., 2,99 гр., 2,22 гр., 1.49гр., а всього загальною масою 18,033 гр., який він незаконно, а саме всупереч вимогам ст.ст. 2,7,12,25,26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, на території України забороняється, умисно, з метою власного вживання взяв, привласнивши знайдене, поклав до кишені куртки, у яку був одягнений, зберігаючи при собі, переніс у камеру №46 Хмельницького СІЗО №29, де на той час утримувався, заховав у отвір під умивальником та зберігав його до 12 год. 20 хв. 5.12.2018 року без мети збуту.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції та доведеності вини, просить вирок скасувати та закрити провадження у справі, на підставі ч. 4 ст. 307 КК України, в порядку ст. 284 КК України, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, вказує, що фактичні обставини справи, які було встановлено в ході розгляду в суді першої інстанції, підпадають під дію частини 4 статті 307 КК України, а тому вважає, що місцевий суд зобов`язаний був закрити кримінальне провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, проте судом зазначених вимог закону про кримінальну відповідальність дотримано не було.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланнями на зазначені у ній доводи, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційному порядку підлягає лише рішення суду першої інстанції про визначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та в частині необхідності звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 307 КК України.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Колегія суддів вважає, що обставини, на які посилаються в поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не дають підстав для звільнення його від кримінальної відповідальності в порядку ч. 4 статті 307 КК України, з огляду на таке.

Частина 4 статті 307 КК України передбачає спеціальний вид звільнення від кримінальної відповідальності за наявності певної передумови та підстави звільнення від кримінальної відповідальності особи за вчинення нею зазначених злочинів, а саме: 1) добровільну здачу особою наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів та вказання нею на джерело їх придбання та 2) добровільну здачу особою зазначених засобів та речовин і сприяння нею розкриттю злочинів, пов`язаних з їх незаконним обігом.
Загальна ознака для обох підстав - це добровільна здача особою наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, тобто вчинення з власної волі особою, яка володіла зазначеними засобами та речовинами, особисто або з використанням третіх осіб передачі їх будь-яким способом під контроль органів публічної влади за умови, що ця особа об`єктивно мала реальну можливість (і суб`єктивно її усвідомлювала) подальшого володіння такими засобами або речовинами.
У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26 квітня 2002 року звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 307 КК України за злочини, передбачені частиною 1 цієї статті та частиною 1 статті 309 КК, допускається лише за умови, що винна особа добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги і вказала джерело придбання цих засобів (речовин) або сприяла розкриттю злочинів, пов`язаних із їх незаконним обігом. Здача наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів визнається добровільною, якщо відбулася за обставин, коли особа мала й усвідомлювала можливість продовжувати протиправну діяльність, але не побажала цим скористатися. Звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи із зазначених підстав має здійснюватися за правилами, передбаченими статтями 7, 71, 72 КПК України.
Проте, в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та апеляційним судом, ОСОБА_7 пояснював, що зберігав, без мети збуту, зазначені наркотичні засоби, до моменту огляду приміщення камери працівниками поліції, під час якого добровільно видав пакет з канабісом.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 видав вказані наркотичні засоби не з власної волі, а усвідомлюючи, що вони будуть виявлені працівниками поліції, тобто був поставлений в умови, коли не міг продовжувати їх зберігати.
За таких обставин, підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 307 КК України, на що є посилання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Щодо посилання апелянта на необхідність звільнення його від відбування покарання за ч.1 ст. 309 КК України у зв`язку із добровільною видачею наркотичних засобів, то воно є безпідставним, оскільки не підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за виключенням житла, призначене у відповідності до положень ст.ст.65, 71 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення. Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, в межах санкції статті, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані про його особу, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину.

Також, судом враховано і те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин середньої тяжкості в період відбування покарання у виді позбавлення волі, характеризується посередньо, хворіє.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги немає.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4