Дата документу 16.08.2019 Справа № 554/7280/19
УХВАЛА
іменем України

16 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно із заявою від 15.07.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вищезазначена скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, в порядку ст.303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви від 15.07.2019 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.382 КК України, вчиненого, на думку заявника, службовою особою слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області.

Скарга мотивована тим, що 16.07.2019 року ОСОБА_4 звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 15.07.2019 року, в порядку ст.214 КПК України, проте жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до ЄРДР не вчинялося. 05.08.2019 року ОСОБА_4 отримав лист про відмову у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР. Вважає, що відомості, викладені в його заяві від 15.07.2019 року, повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання заяви вноситись до ЄРДР. Посадовими особами ТУ ДБР у м.Полтаві, всупереч ст.214 КПК України, допущено бездіяльність, на підставі чого заявник просить скаргу задовольнити та зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, внести відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_4 від 15.07.2019 року. Одночасно з цим просив поновити пропущений процесуальний строк на подання даної скарги, оскільки лист про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР заявник фактично отримав 05.08.2019 року.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, представник заявника скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємному зв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні скарги з таких підстав.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_4 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою від 15.07.2019 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.382 КК України службовою особою правоохоронного органу, зокрема, слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області. За змістом заяви, слідчим, на думку заявника, умисно не виконується судове рішення ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.05.2019 року у кримінальному провадженні №0001792. Зазначає, що ним як потерпілим у вказаному кримінальному провадженні подавалось клопотання про ініціювання слідчих (розшукових) дій, проте відповіді на вказане клопотання як і проведення слідчих дій здійснено не було; крім того, постановою слідчого вказане кримінальне провадження закривалось, та цю постанову ухвалою слідчого судді було скасовано; проте подані повторно клопотання потерпілого не були розглянуті. 07.05.2019 року ухвалою слідчого судді відповідну скаргу заявника було задоволено та зобов`язано слідчого розглянути в належний спосіб, передбачений КПК України, клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 від 19.04.2019 року шляхом прийняття відповідних постанов. Натомість, до теперішнього часу вказана ухвала слідчим не виконана, відповіді на запит на його адресу не надійшло. У зв`язку з викладеними обставинами, заявник просив внести до ЄРДР вказані відомості за ч.2 ст.382 КК України (а.с.7-9).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомості, викладені у заяві від 15.07.2019 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з чим заявник не погодився і звернувся до суду.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в заяві дії посадової особи правоохоронного органу слідчого містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ч.2 ст.382 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень службовою особою - слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадової особи органу досудового розслідування у кримінальному провадженні, де сам заявник ОСОБА_4 є учасником, зокрема, як потерпілий у кримінальному провадженні №0001792. У цій же скарзі ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадової особи сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у згаданому кримінальному провадженні за його участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених обставин, наведені заявником доводи не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому мають здійснюватись відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Представником же заявника у судовому засіданні не надано будь-яких доказів про те, що останнім в достатній мірі використані правові можливості процесуального контролю, передбачені КПК України, щодо оскарження можливої бездіяльності слідчого щодо розгляду (нерозгляду) відповідних клопотань потерпілого, недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування тощо.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Крім того, в контексті поданої заяви від 15.07.2019 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 15.07.2019 року є його особистою оцінкою дій посадової особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник ОСОБА_4 не позбавлений можливості у зазначеному в заяві кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 15.07.2019 року повідомленням про вчинення посадовою особою правоохоронного органу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки в заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій посадової особи, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Крім того, як вбачається з матеріалів скарги, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідь та роз`яснення.

Так, листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на заяву ОСОБА_4 від 15.07.2019 року щодо можливого вчинення слідчим кримінального правопорушення надано відповідь, згідно якої повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та роз`яснено порядок оскарження таких дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування відповідно до вимог ст.ст.303-307 КПК України тощо (а.с.10-11).

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_4 від 15.07.2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

Крім того, у скарзі заявник просив поновити пропущений строк на оскарження.

Враховуючи, що відповідь на заяву від 15.07.2019 року ОСОБА_4 фактично отримано простим поштовим відправленням 05.08.2019 року, чого не було спростовано в судовому засіданні, у зв`язку з чим останній пропустив строк на оскарження, а тому в даному випадку суд вважає можливим задовольнити клопотання заявника та поновити йому пропущений строк звернення до суду зі скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 117, 214, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Поновити заявнику пропущений строк для звернення зі скаргою до суду.

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно із заявою від 15.07.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1