20.08.2019 363/1159/19
ВИРОК
Іменем України

20 серпня 2019 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000113 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.12.2011року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі; 20.01.2014 року в порядку ст. 81 КК України на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, звільнений умовно-достроково на 1рік 1 місяць 24 дні; 16.02.2017 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяці позбавлення волі, звільнений 24.11.2017 року за відбуттям строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:
ОСОБА_10 , 03.02.2019 року близько 07-15 год. перебуваючи на зупинці громадського транспорту, яка розташована з правого боку автодороги Київ-Овруч по вул. Київській, на відстані близько 40 м від повороту на вул. Біла, що в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, помітив невідому йому жінку, якою виявилася ОСОБА_9 , яка у лівій руці тримала сумку чорного кольору. В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите заволодіння чужим майном потерпілої, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна.

Одразу після цього, ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що діє відкрито, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 , яка у лівій руці тримала сумку, та проти волі і бажання останньої, ривком вихопив у ОСОБА_9 належну їй сумку чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 1500 грн. та мобільний телефон «Nokia». Після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема зазначив, що дійсно на початку 2019 року проходив через зупинку в с. Катюжанка, помітив там жінку. Після чого вирвав у неї сумку, чорного кольору та утік. В сумці було гроші та мобільний телефон. Грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, а телефон викинув. Щиро розкаюється в вчиненому більше такого вчиняти не буде.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 03.02.2019 року вона в ранці біля сього години перебувала на зупинці автобуса в с. Катюжанка, чикала на транспорт. Після чого почула, що зі спини обвинувачений вирвав сумку та втік. В сумці були паспорт, продукти, грошові кошти у розмірі 1 500грн. та мобільний телефон. Обвинувачений не відшкодував заподіяну шкоду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, дії ОСОБА_10 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчиненому повторно, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена в повному обсязі.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому, сприяння у розслідуванні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, якій відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з 2011 року, висновок судово-психіатричної експертизи № 106 від 27.02.2019 року, що за своїм психічним станом може постати перед судом та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів та особи винного, його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства. Одночасно, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_10 покарання не в максимальних межах санкції статті інкримінованого йому злочину. Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_10 залишити тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_10 , а саме з 13.02.2019 року.

Речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000113, після набрання вироком законної сили, а саме поліетиленовий пакет чорного кольору, прошитий та скріплений биркою в якому знаходиться куртку темно-синього кольору та камуфляжні штани (захисного кольору) повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1