Дата документу 05.08.2019 Справа № 554/6796/19
УХВАЛА
іменем України
05 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю адвоката- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 , стосовно невнесення відомостей про злочин до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_6 , стосовно невнесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Скарга мотивована тим, що з 14 березня 2019 року в провадженні слідчого першого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000180, за ознаками складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 375 КК України, відкритого за заявою ОСОБА_7 та на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави.

Вказане кримінальне провадження було відкрите за фактом постановлення слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 завідомо неправосудного судового рішення-ухвали від 20 серпня 2018 року, у судовій справі № 646/2660/18 у відношенні гр. ОСОБА_7 , В цій же справі слідчий суддя ОСОБА_8 також 20.08.2018 р. постановив ідентичне рішення- ухвалу, у відношенні ОСОБА_4 , тобто злочин вчинений за тих же обставин, за участю тих же осіб, за тих же умов.

Тобто надаючи правову кваліфікацію діям слідчого судді ОСОБА_8 можна прийти до висновку, що 20.08.2018 р. ним було постановлено декілька неправосудних судових рішень по факту чого було відкрите кримінальне провадження № 0000180 за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України.

З 04.07.2019 року в провадженні слідчого першого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 перебувала-заява ОСОБА_4 від 22.04.2019 р. про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею Червонозаводського раойнного суду м. Харкова ОСОБА_8 , передбаченого ст. 375 КК України.

10.07.2019 р. рішенням слідчого ОСОБА_5 , без прийняття постанови, відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР. Дану відповідь отримано ОСОБА_4 лише 24.07.2019 р.

Вважає, що слідчий ОСОБА_5 допустила бездіяльність, ухилилася від виконання покладених на неї обов`язків , а саме не внесла відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР і не розпочала досудове розслідування.

Прохав поновити строк на оскарження бездіяльності уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Полтаві, слідчого першого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення та прийнятого рішення від 10.07.2019 р.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Полтаві, слідчого першого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 22 квітня 2019 року.

Зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Полтаві, слідчого першого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України.

Зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Полтаві, слідчого першого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 впродовж 24 годин після внесення відомостей до ЄРДР надати ОСОБА_4 витяг.

У судовому засіданні представник заявника- адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні скарги з таких підстав.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України та просив внести до ЄРДР відповідні відомості та провести досудове розслідування за фактами, викладеними у заяві від 22.04.2019 р. , зокрема, щодо можливого вчинення кримінального правопорушення суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, що полягало у постановленні декілька неправосудних судових рішень у справі № 646/2660/18.

У зв`язку з цим, заявник просив внести відомості до ЄРДР, а також провести досудове розслідування за фактами, викладеними у заяві.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в заяві дії судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 щодо можливого, на його думку, ухвалення завідомо неправосудного рішення(ухвал) підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 375 КК України.

При цьому, заявником у поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень суддею, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Більш того, у своїй заяві заявник зазначає про обставини, які стосуються процедури судового розгляду справ суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 , та існує чітко визначений чинним процесуальним законодавством порядок оскарження судових рішень.

Відповідно до положень ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною 2 ст.126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24 червня 1999 р. № 6-рп/99, від 20 березня 2002 р. № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004, від 1 грудня 2004 р. № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 р. № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013, послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 р., та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 р. та 40/146 від 13 грудня 1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р.,Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 р. та інших.

Як зазначено в п.10. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всі території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийняті позовів та заяв з таким предметом.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі №21-319во07 зазначив: «законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Заявник, звернувшись із заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, та оскаржуючи бездіяльність посадових осіб вказаного органу, фактично намагається оскаржити відповідні судові рішення, винесені при здійсненні правосуддя за результатами розгляду відповідних справ, що здійснюється поза передбаченого процесуальним законом порядку оскарження судових рішень, та може мати наслідком втручання у діяльність судді, з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст.303 КПК України.

Крім того, доводи заяви зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями суду, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а порядок оскарження таких судових рішень передбачений КПК України.

Між тим, з питань можливих порушень при здійсненні своєї професійної діяльності як судді, на чому наголошується у скарзі, то такі вимоги становлять самостійний предмет оскарження в порядку дисциплінарного провадження з питань можливої протиправності дій судді у зв`язку з обставинами, наведеними заявником, за наявності для цього підстав дисциплінарної відповідальності судді.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 22.04.2019 р. є його особистою оцінкою дій вказаної посадової особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 22.04.2019 року повідомленням про вчинення вищевказаною посадовою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину. А тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_4 від 22.04.2019 р.

до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

Оскільки ОСОБА_4 отримав відповідь на заяву про вчинення кримінального правопорушення від 22.04.2019 р. лише 24.07.2019 р. , та пропустив строк звернення до суду з даною скаргою з поважних причин, даний строк підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_4 пропущений строк звернення до суду з даною скаргою.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 , стосовно невнесення відомостей про злочин до ЄРДР. згідно заяви від 22.04.2019 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1