Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/539/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2019 року. Кропивницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2019 року, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодська Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого середню освіту; мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-12.01.2001 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 140, ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік та штрафу у розмірі 700 гривень;
- 24.04.2001 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 140, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.05.2004 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 02 дні за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.05.2004;
- 06.04.2005 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.09.2007 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 8 місяців 02 дні за постановою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 14.09.2007;
- 29.12.2015 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
- 28.07.2016 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст. 70, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки;
- 05.03.2018 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,
відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення.

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що до нього можливо застосувати ст. 81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений відбувши більше двох третин строку покарання, призначеного останньому судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, має позитивні покращення як у ставленні до праці так і у поведінці, однак його ставлення до праці та поведінка протягом усього строку відбутої частини покарання як процес виправлення та перевиховання не є взірцевими, що вказує на те, що засуджений стає на шлях виправлення, але на даний час не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу районного суду та задовольнити його клопотання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що він одразу після прибуття до колонії, влаштувався працювати, у часті в самодіяльних організаціях не брав оскільки клуб ремонтувався протягом тривалого часу. Також вказав, що працею довів своє виправлення, а застосовані до нього стягнення були отримані під час його етапування до установи відбування покарання коли в камері із ним перебувало близько 40 чоловік.

Заслухавши доповідача, засудженого, його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляції, висновок прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 з 15.12.2016 перебував в Кіровоградському слідчому ізоляторі де порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав.
З 16.05.2018 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька ВК (№6)», адміністрацією, якої характеризується позитивно, допустив 2 (два) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення зняті у встановленому законом порядку. На профілактично - виховні заходи реагує позитивно, завжди робить належні висновки.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечив, щодо застосування умовно дострокового звільнення, мотивуючи це тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

Представник ДУ «Кропивницька виправна ( №6 )» не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Відповідно положень ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_8 є особою, до якого можливе застосування заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Посилання засудженого в апеляцій скарзі на те, що він своєю працею довів виправлення, а застосовані до нього стягнення були отримані під час його етапування до установи відбування покарання коли в камері із ним перебувало близько 40 чоловік, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого:
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Однак, засуджений переважний строк відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не прагнув довести своє виправлення. Перебуваючи в місцях позбавлення волі з 15.12.2016, заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений отримав лише 22.04.2019 та 24.07.2019, після допущення порушень 04.06.2018 та 14.08.2018 встановленого порядку відбування покарання.
Крім того, ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим, вже звільнявся із місць позбавлення волі умовно-достроково, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчиняв кримінальні правопорушення, що додатково підтверджує, що засуджений для себе належних висновків не робить, а відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі не досягало своєї мети.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_8 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_8 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4