Справа № 638/8223/19
Провадження №1-кп/638/1275/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001950 від 21.05.2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, розлучена, з середньо-технічною освітою, яка працює у ТОВ «Роганський М`ясокомбінат», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

встановив:

16 травня 2019 року приблизно о 14.00 годині гр. ОСОБА_4 , знаходилась за адресою: м.Харків, вул.23 Серпня 33-А в супермаркеті «КЛАСС», де здійснювала покупки. В подальшому гр. ОСОБА_4 знаходилась біля ваг в овочевому відділі та побачила мобільний телефон Meizu U20, який знаходився на вагах, у зв`язку із чим у неї виник раптовий, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 не слідкує за своїми речами, таємно від потерпілого, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку майна, а саме: мобільного телефону Meizu U20 в корпусі чорного кольору, який на момент скоєння крадіжки знаходився в цілісному, справному стані, без механічних пошкоджень.
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, покинула місце скоєння злочину, розпорядившись їм на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №12005 від 30.05.2019 року на загальну суму 1375 грн.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та підтвердила вищезазначене в повному обсязі. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки) та кваліфікує її дії за ч.1 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, відомості про особу винної, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судима, працює, розлучена, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не зверталась.

З доповіді Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області вбачається, що обвинувачена перебуває в цивільному шлюбі, проживає разом з чоловіком у його квартирі, спільним проживанням усі задоволені, має середньо-спеціальну освіту за спеціальністю офіціант, працює продавчинею в магазині ФОП « ОСОБА_6 », за місцем роботи характеризується задовільно, проявляє себе як старанний, ініціативний, надійний та відповідальний працівник, в зв`язках із особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя помічена не була, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, на обліку у психіатра не перебуває, у вільний від роботи час займається вихованням онуки.
Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Беручи до уваги отриману інформацію, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк не становить небезпеки для суспільства. Якщо при розгляді цього обвинувачення суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покладення на правопорушницю обов`язку, передбаченого п.2 ч.3 ст.76 КК України. На думку органу пробації, процес реабілітації та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень, можна реалізовувати без умов цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченій суд призначає покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченої до скоєного та її поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, те, що ОСОБА_4 раніше не судима, працює, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 785 (сімсот вісімдесят пять) гривень на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи №12005 від 30.05.2019 року.

Речовий доказ мобільний телефон Meizu U20 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 - залишити ОСОБА_5 .
Речовий доказ DVD-R-диск з відеозаписами з камери внутрішнього відеоспостереження супермаркету АДРЕСА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1