УХВАЛА

31 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 208/3893/18
провадження № 51-5414ск19

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 5 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, представник потерпілої, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте вказаних приписів не дотримано. Зокрема, у поданій скарзі ОСОБА_5 не погоджуючись із призначеним засудженому покаранням не наводить обґрунтування саме явної його несправедливості через м`якість, як це встановлено ст. 414 КПК, отже й необхідності скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, з огляду на статті 50, 65 КК, з урахуванням дискреційних повноважень суду. Крім того, заявлена скаржником вимога про зміну вироку та ухвали й призначення засудженому судом касаційної інстанції більш суворого покарання суперечить ст. 436 КПК (повноваження Суду за наслідками розгляду касаційної скарги).
Також до касаційної скарги не додано завірених копій оспорюваних судових рішень, що перешкоджає повною мірою реалізації положень ст. 428 вказаного Кодексу.
Оскільки касаційна скарга за своїм змістом не відповідає приписам ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3