КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2519/19
Провадження № 1-в/552/168/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 Київський районний суд м. Полтави в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представник ДУ «ПУВП» ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Полтави надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Своє клопотання захисник обґрунтував наступним.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року ОСОБА_6 був засуджений за п.п.4,10, ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.2 ст.15, п.п.1,9 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 27.10.2005 року вказаний вирок залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду в складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.03.2019 касаційну скаргу захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволено частково. Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 щодо ОСОБА_6 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ на протокол явки з повиною ОСОБА_6 від 9 травня 2004. В інший частині вирок залишено без змін.

Захисник зазначив, що згідно ухвали Верховного Суду касаційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 6 липня 2005 не було розглянуто 27 жовтня 2005, оскільки вони помилково не були направлені до касаційної інстанції. Апеляційний суд Полтавської області листом від 4 квітня 2018 направив кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 з касаційною скаргою захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для розгляду. Також зазначив, що як вбачається з супровідного листа Апеляційного суду Полтавської області від 17.10.2017 кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 вперше направлялась для розгляду апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до Верховного Суду України.

Таким чином в період часу з 17.10.2017 по 28.03.2019 з урахуванням наявних документів та вимог ч.1 ст.401 КПК України (в ред.1960 року) вирок апеляційного суду відносно ОСОБА_6 вважається таким, що не набрав законної сили і наявні підстави для зарахування останньому строк попереднього ув`язнення з 17.10.2017 року по 28.03.2019 року включно, у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, про що заявник і просить суд.

Суд, заслухавши думку заявника адвоката ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 , які підтримали подане клопотання, прокурора, яка заперечила проти його задоволення та представника ДУ «ПУВП», який при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_6 , приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням засудженого.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року ОСОБА_6 був засуджений за п.п.4,10, ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.2 ст.15, п.п.1,9 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 27.10.2005 року вказаний вирок залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду в складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.03.2019 касаційну скаргу захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволено частково. Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 щодо ОСОБА_6 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ на протокол явки з повиною ОСОБА_6 від 9 травня 2004. В інший частині вирок залишено без змін.

З наявного в матеріалах клопотання супровідного листа вбачається, що кримінальна справа відносно ОСОБА_6 для перегляду вироку за касаційною скаргою захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 була направлена до Верховного Суду України 17.10.2017 (а.с.33).

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст. 72 КК України, викладена в ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.» від 26.11.2015 року за №838-УІІІ. Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Статтею 51 КК України також визначено види покарань серед яких є позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

При цьому, у ч.5 ст. 72 КК України( в редакції станом на 26.11.15 р.) не конкретизовано, який з зазначених видів позбавлення волі охоплюється положеннями зазначеної норми. Поряд з цим ч.5 ст. 72 КК України( в редакції станом на 26.11.15 р.) не встановлює будь якої заборони щодо застосування зазначених норм відносно осіб, яким призначено довічне позбавлення волі.

Ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, викладеної в новій редакції «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-7, який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Також, частина 5 статті 72 КК України, в редакції від 26 листопада 2015 року не містить обмежень щодо зарахування ув`язнення у строк покарання», до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Разом з тим, ст. 87 КК України передбачає помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, яка вчинила злочин будь-якої тяжкості.

Клопотання про помилування осіб засуджених до довічного позбавлення волі може бути подано після відбуття не менше 25 років призначеного покарання, тобто даний критерій має строковий характер.

Крім того, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Крім цього, в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України в постанові від 26.10.2017 року у справі № 5-кс121(15) зазначено, що відповідно до положень статті 52 КК України основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.

Згідно постанови Верхового суду України від 26 жовтня 2017 року , застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, Закону № 838-VІІІ не може бути обмежено, оскільки передбачені частиною 5 статті 72 КК України правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обчислення засудженому строку фактичного відбування покарання, що прямо впливає на реалізацію ним прав щодо зміни умов тримання, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, у тому числі права на звернення з клопотанням про помилування.

Статтею 63 КК України визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Довічне позбавлення волі найсуворіше покарання у кримінальному праві України. Цей вид покарання передбачено в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Статтею 24 Конституції України громадянам гарантована рівність конституційних прав і свобод та рівність перед законом.

Засудження до довічного позбавлення волі, як і до позбавлення волі на певний строк, передбачає конкретне визначення початку відбування цих покарань. Упродовж відбування довічного позбавлення волі законодавством установлені конкретні часові показники, сплив яких змінює правовий статус засудженого до цього покарання. Йдеться, зокрема, про виникнення у засудженого до довічного позбавлення волі права на подання клопотання про помилування після відбуття ним не менше двадцяти п`яти років призначеного покарання.

Відповідно до положень ч.1 ст.401 КПК України(в ред. 1960 року) вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Враховуючи наведені норми кримінально процесуального закону та обставини встановлені в судовому засіданні щодо розгляду касаційної скарги захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , суд вважає, що період з часу направлення кримінальної справи для розгляду в касаційну інстанцію 17.10.2017 до її розгляду Верховним Судом 28.03.2019 є періодом попереднього ув`язнення, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 72 КК України, ч.1 ст. 401 КПК України ( в ред. 1960р.), ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України задовольнити.

Зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005р., строк попереднього ув`язнення з 17.10.2017 року по 28.03.2019 року включно, у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1