Провадження № 1-кп/643/850/19
Справа № 643/1914/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2019

21 жовтня 2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0001483, внесеному до ЄРДР від 21.12.2018, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, працюючого не офіційно, раніше не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 20.12.2018 приблизно о 22:20, керував технічно справним автомобілем «Хюндай Акцент»,р/н НОМЕР_1 та рухався по пр. Московському у м. Харкові зі сторони вул. Соїча в напрямку вул. Ак. Павлова зі швидкістю приблизно 40 км./год.

Під час руху, в районі перехрестя пр. Московського та вул. Польової в м. Харкові, ОСОБА_7 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість,а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину на нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобіля «Хюндай Акцент».

Внаслідок події пішоходу ОСОБА_4 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з наявністю пластинчастого субдурального крововиливу, забою головного мозку легкого ступеня, уламкового передму головки лівої променевої кістки із зсувом та ротаційного підвивиху першого шийного хребця.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією, виразилося в тому, що він,керуючи транспортним засобом, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не прийняв необхідних заходів для того, щоб забезпечити безпеку при проїзді пішохідного переходу та не зупинив керований ним автомобіль, щоб дати дорогу пішоходу, який перетинав проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу, і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що спричинило останній середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_7 повністю визнав свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенню, не заперечував фактичних обставин обвинувачення і його доказів, у зв`язку з чим суд, переконавшись у добровільно обраній позиції обвинуваченого, у відповідності до правил ч. 3 ст. 349 КПК України, з погодженням усіх учасників судового процесу, визнав не доцільним досліджування доказів по справі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_7 визнав частково, тому суд з урахуванням думки усіх учасників процесу, прийняв рішення допитати потерпілу, дослідити надані потерпілою докази у підтвердження вимог цивільного позову.

Представник цивільного відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду, відзив проти позову, заяв про поважні причини своєї відсутності не надав, тому суд із погодженням усіх учасників кримінального провадження, розглядає справу за відсутністю представника співвідповідача, постановлячи рішення на підставі доказів, що мають місця у кримінальному провадженні.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 по суті висунутого обвинувачення пояснив, що 20.12.2018 у вечорі керував автомобілем «Хюндай Акцент»,р/н НОМЕР_1 , спускався по пр. Московському у напрямку центру. Переїжджаючи міст, через відсутність належного освітлення, не проглядалося дорога, тому не побачив потерпілу, яка перетинала проїзджу частину на пішохідному переході. Також зазначив, що дорожнє покриття було слизьке, тому гальмування видалось більш тривалим. Після наїзду викликав поліцію. Вчинене усвідомлює та кається. Цивільний позов потерпілої в частині стягнення моральної шкоди визначає частково, вважаючи, що розмір моральної шкоди надто завищений.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до категорії злочину неумисного, середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому щиро покаявся, тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статі, за якою ОСОБА_7 притягається до кримінальної відповідальності, у вигляді обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням правил ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком, оскільки суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Суд не застосовує до обвинуваченого грошове стягнення, про що просить сторона захисту, оскільки з боку ОСОБА_7 не надано суду доказів у підтвердження його офіційного працевлаштування.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Далі, потерпілою ОСОБА_4 заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 , яким просить стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 2000грн. та моральну в розмірі 90000грн., а також до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яким просить стягнути на свою користь спричинену матеріальну шкоду в розмірі 8874,02грн. та 10000грн. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи доводи позову потерпіла зазначає, що внаслідок дій ОСОБА_7 неї спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості та остання перебувала на стаціонарному лікуванні, що потягло витрачання грошових коштів на придбання ліків. Після ДТП пошкоджено одяг, мобільний телефон тощо. Цивільна правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № АМ/7297135, яким визначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в сумі 200000грн., розмір франшизі становить 2000грн. Крім того, потерпілої вчинено й моральну шкоду, яку останні оцінює у 100000грн.

Суд, вивчивши доводи потерпілої, заперечення обвинуваченого щодо суми моральної шкоди, дослідивши надані позивачем докази стосовно вимог до відповідачів, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що діями ОСОБА_7 потерпілої ОСОБА_4 завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого остання зазнала матеріальну шкоду.

Із ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу (ст.33.1.4 цього Закону).

Пунктом 16 Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 визначено, що оскільки відповідно до ст. 3 Закону № 1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-ІУ обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір ( у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-ІУ обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у передбачених випадках МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдачем шкоди.

Вказану позицію підтримав Верховний Суд України (справа №6-2808цс15) вказавши, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Між тим, потерпіла предявила позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до страховика.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах Фактичних витрат переходить право вимоги, , яке страхувальнику або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

В матеріалах справи відсутні докази того, що винна у вчинені ДТП особа ОСОБА_7 , за яким у відповідності до ст.33 вищевказаного Закону, обов`язок про повідомлення про настання страхового випадку, існує, та потерпіла сторона до страховика не зверталися.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обов`язок доведення якої покладається, згідно ч.1 ст. 92 КПК України, на потерпілого.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вимоги цивільного позову до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» належним чином не доведені, тому у суду відсутні підстави для їх задоволення.

Далі, відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Абзацом першим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з подальшими змінами та доповненнями, визначеного, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самою, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди від 31.03.1995 № 4).

Оскільки судом встановлено, що потерпіла отримала тілесні ушкодження з вини ОСОБА_7 , внаслідок чого зазнала фізичного болю, порушено звичний спосіб життя, що полягає у душевних стражданнях, тому суд прийшов до висновку, що потерпіла зазнала й моральної шкоди, яку суд, виходячи із принципу доведеності, застосовуючи принцип справедливості, встановлених обставин ДТП і настання відповідних наслідків від злочину, оцінює в розмірі 50000грн.

По справі є судові витрати за проведення криміналістичної експертизи в сумі 1144грн., оплату яких суд покладає на обвинуваченого.

Речових доказів по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 91, 92, 100, 369-371, 373, 374 КПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до правил ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, зобов`язавши ОСОБА_7 згідно п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 (ІН: НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі)грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч)грн.

В іншої частини вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири)грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1