Справа № 293/199/19
В И Р О К
Іменем України

10 грудня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

10 червня 2018 року близько 21 години ОСОБА_4 перебував в будинку батьків, що по АДРЕСА_1 , де між ним та його сестрою ОСОБА_5 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_4 , під час сварки з ОСОБА_5 лівим кулаком наніс один удар в праву частину обличчя останньої, а правою рукою вхопив її за ліве плече, стиснувши його зі значною силою та різко відштовхнув її від себе, від чого ОСОБА_5 впала на підлогу. Зазначеними діями ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та лівій верхній кінцівці.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні не визнав та показав, що приблизно у вищевказаний день у вечірній час він прийшов до будинку своєї матері за вищевказаною адресою для з`ясування бізнесових стосунків між його дружиною та його сестрою. Проте між ним та сестрою з матір`ю виникла сварка, під час якої вони намагались вчинити з ним бійку. Під час цього можливо відштовхнув сестру, однак ніяких ударів їй не наносив. Вважає, що потерпіла обмовляє його з мотивів помсти.
Крім показань обвинуваченого, судом було досліджено всі надані сторонами та потерпілою докази, кожен з яких оцінено з точки зору належності, допустимості й достовірності.
Так, потерпіла ОСОБА_5 показала, що 10.06.2018 близько 21 години вона перебувала в будинку батьків, куди також приїхав її брат для з`ясування стосунків. Між ними виник конфлікт, під час якого брат наніс їй один удар рукою в обличчя та із силою відштовхнув, від чого потерпіла впала на підлогу, а обвинувачений схопив її за волосся та декілька разів вдарив головою об підлогу. Під час конфлікту була присутня їх мати ОСОБА_6 . Після цього потерпіла пішла до двоюрідної сестри ОСОБА_7 , яка проживає неподалік, та розповіла про все що сталося. Під час сварки потерпіла увімкнула на своєму телефоні диктофон та здійснила запис подій, що відбулися.
Під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_5 продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , який в цілому відповідає її вищеописаним показанням (а.с. 121-124). Проте, під час названої слідчої дії потерпіла не зазначала та не показувала, щоб обвинувачений хапав її за волосся та бив головою об підлогу.
Під час слідчого експерименту із свідком ОСОБА_6 (матір обвинуваченого) остання продемонструвала аналогічний механізм нанесення тілесних ушкоджень сином її дочці (а.с. 114-120), проте також не зазначала про удари головою об підлогу.
Свідок ОСОБА_7 показала, що дійсно до неї приходила потерпіла, яка є її двоюрідною сестрою, та сказала, що її побив брат. При цьому свідок бачила синці на обличчі та ногах потерпілої.
13.06.2018 потерпіла звернулась із заявою до поліції про спричинення їй братом ОСОБА_4 10.06.2018 тілесних ушкоджень (а.с. 112).
Згідно із висновком судово-медичної експертизи від 21.09.2018 № 2435 у потерпілої ОСОБА_5 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, лівій верхній та обох нижніх кінцівках. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, від ударів такими, не могли при падінні на поверхню, не виключено в термін та за обставин, вказаних потерпілою (тобто внаслідок нанесення ударів рукою) (а.с. 113).
На дослідженому в судовому засіданні аудіозаписі, здійсненому на мобільний телефон потерпілою, зафіксовано момент конфлікту з обвинуваченим та чути, як ОСОБА_4 ображає потерпілу нецензурною лайкою, образливими словами, погрожує замордувати, виганяє з будинку батьків. Також чути звуки шарпання, боротьби та крики свідка ОСОБА_6 до обвинуваченого з проханням зупинитися (а.с. 130).
Оцінюючи сукупність вищеописаних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про правдивість показань потерпілої в частині нанесення їй обвинуваченим удару в обличчя, стискання плеча та поштовху, від якого вона впала на підлогу. Ці показання потерпілої підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_7 про наявність на обличчі потерпілої синця, відомостями протоколів проведення слідчих експериментів із потерпілою та її матір`ю, в яких зафіксовано механізм нанесення тілесних ушкоджень, який відповідає відомостям вищезазначеного висновку експерта. Разом з цим, показання потерпілої про те, що обвинувачений бив її головою об підлогу, не підтверджені жодним доказом, в тому числі й самою потерпілою під час досудового слідства, а тому суд визнає показання потерпілої в цій частині надуманими.
Крім того, обвинуваченому інкриміновано спричинення потерпілій синців на нижніх кінцівках, які утворились внаслідок падіння потерпілої на підлогу від поштовху обвинуваченого. Проте, як вказано у вищезазначеному висновку експерта, всі виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, в тому числі й синці на ногах, не могли утворитись від падіння на поверхні, а утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, від ударів такими. Проте, обвинуваченому не інкриміновано нанесення ударів по нижнім кінцівкам потерпілої, а тому суд, враховуючи доказове значення висновку експерта для встановлення характеру тілесних ушкоджень (п. 2 ч. 2 ст. 242 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а також виходячи із неможливості виходу за межі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК), виключає з обставин, які вважає доведеними, спричинення обвинуваченим потерпілій синців на нижніх кінцівках.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 125 КК як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК, є умисним злочином невеликої тяжкості проти здоров`я людини.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується нейтрально як особа, на яку відсутні компрометуючі матеріали.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
Враховуючи наведене, позицію прокурора та потерпілої, яка не наполягала на суворості покарання, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, а також враховуючи матеріальний і сімейний стан обвинуваченого (не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей) суд дійшов висновку про недоцільність призначення покарання у виді штрафу, а враховуючи неможливість призначення покарання у виді виправних робіт призначає покарання у виді громадських робіт на строк, достатній як для виправлення обвинуваченого, так і для запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов не пред`явлений. Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Речовий доказ підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, та призначити йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.
Початок відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ: оптичний диск з аудіозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпіла має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1