В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005922 від 15 липня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ясіня Рахівського району Закарпатської обл., громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2019 року близько 17 годин 30 хвилин ОСОБА_3 перебував за адресою м. Київ, пр-т Гагаріна, 17-в, та помітив наглядно знайомого ОСОБА_5 , який ніс на плечі сумку чорного кольору.
В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна, ОСОБА_3 , наздогнав ОСОБА_5 , та схопив рукою за шлейку його сумки, потягнувши на себе. Однак, потерпілий ОСОБА_5 почав утримувати власне майно, тому ОСОБА_3 , з метою подальшого умисного заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, наніс останньому удар рукою в обличчя, чим застосував до потерпілого ОСОБА_5 насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Після цього, в ході боротьби ОСОБА_3 та ОСОБА_5 впали на землю, де між ними продовжувалась боротьба.
Подолавши таким чином волю потерпілого ОСОБА_5 до опору, ОСОБА_3 відкрито викрав у нього сумку чорного кольору, вартістю 100 гривень, в якій знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на свій розсуд, однак, згодом був затриманий працівниками поліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав, щиро розкаявся, повністю підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, встановлених під час досудового розслідування. Пояснив, що близько восьми місяців проживає та неофіційно працює в м. Києві на будівництві кварталу «Нова Англія». 15 липня 2019 року близько 17 годин 30 хвилин на проспекті Гагаріна, 17-в він коли пив в кафе каву, то побачив потерпілого, з яким був наглядно знайомий. Він наздогнав потерпілого щоб познайомитись і у нього виник умисел забрати сумку потерпілого, яка висіла у нього на ремінці через плече. Він почав тягнути ремень сумки, а потерпілий став чинити супротив, що подолати опір потерпілого він наніс йому один удар рукою в область вуха, потім вони впали на землю, він вихопив сумку та пішов за будинок. Через деякий час був затриманий працівниками поліції. Потерпілому повернуті його речі та він немає до нього претензій. Просить суворо його не карати.
Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, висновку експертного дослідження, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Як вбачається з даних, що містяться:
- у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15 липня 2019 року, ОСОБА_5 повідомив, що 15 липня 2019 року близько 17 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 невідомий чоловік побив його та відкрито заволодів його сумкою з особистими речами;
- у висновку судово-медичної експертизи за № 041-1873-2019 від 17 липня 2019 року: «При проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлені садина на задній поверхні правого плечового суглобу, на заднє-зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу. Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились від щонайменш 2-о кратної дії тупого (тупих) предмету(предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можливо за 2-3 діб до моменту проведення огляду, не були небезпечними для життя та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я)»;
- у постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19 липня 2019 року: сумку чорного кольору, купюру 200 гривень, які під зберігальну розписку передані потерпілому ОСОБА_5 - визнано речовим доказом;
Винність ОСОБА_6 який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, вину у вчиненому визнав, щиро розкаялась, цивільного позову по справі не заявлено.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття обвинуваченого та те, що він має на утриманні малолітніх дітей.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - судом не встановлено.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.75 КПК України, з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.
Речові докази: сумку чорного кольору, купюру 200 гривень, який під зберігальну розписку передані потерпілому ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 100 КПК України, - необхідно залишити власнику ОСОБА_5 .
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.
Речові докази: сумку чорного кольору, купюру 200 гривень, який під зберігальну розписку передані потерпілому ОСОБА_5 , - залишити у володінні ОСОБА_5 .
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1