Справа № 461/5266/19
Провадження № 1-кс/461/6182/19
УХВАЛА
02.08.2019 року.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з відповідною скаргою. Свої вимоги мотивувала тим, що в травні 2019 року вона звернулася до Львівської місцевої прокуратури № 2 із заявою від 30 квітня 2019 року, в якій просила відкрити кримінальне провадження та розпочати досудове розслідування за фактом службового підроблення та внесення неправдивих відомостей в офіційні документи працівниками Галицького відділу ДВС м. Львова та ухилення ОСОБА_4 від виконання рішення суду та від сплати аліментів на утримання дитини. Листом від 23 травня 2019 року заявник була повідомлена про направлення її заяви до Галицького відділу поліції. Крім того, у листі від 26 червня 2019 року з цього ж відділу поліції ОСОБА_3 повідомили про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Вважає таку бездіяльність уповноважених осіб органу поліції протиправною та просить слідчого суддю зобов`язати зареєструвати заяву від 30 квітня 2019 року та розпочати досудове розслідування.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що в реєстрі виконавчих проваджень нею було виявлено інформацію про закриття кримінального провадження у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, проте її дочці 18 років має виповнитися у 2023 році. Крім того, не дивлячись на розмір заборгованості, боржник ОСОБА_4 не притягнений до кримінальної відповідальності, а виконавчі дії у відділі ДВС проводяться неналежним чином. Дії та рішення державного виконавця нею оскаржені не були.

Галицький відділ поліції свого представника до суду не направив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги шляхом направлення повідомлення на офіційну адресу електронної пошти.

Судовим розглядом встановлено, що у травні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Львівської місцевої прокуратури № 2 із заявою про вчинення злочину. У даній заяві просила прокурора розпочати досудове розслідування за фактами:

- вчинення посадовими особами Галицького відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України;

- вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 164, 382 КК України.

У тексті заяви, зокрема, зазначено, що заявник зверталася до відділу ДВС із запитом щодо отримання інформації про заборгованість ОСОБА_4 по аліментах, факти сплати аліментів та розмірів платежів. На таке звернення ОСОБА_3 отримала два ідентичні листи, датовані 17 та 23 квітня 2019 року, однак вихідні номери таких були проставлені 5710 та 5613 відповідно, що вважає протиправним. Заборгованість з аліментів складає станом на 01 квітня 2019 року 23532,10 грн. З Автоматизованої системи виконавчих проваджень ОСОБА_3 дізналася про те, що виконавче провадження було перший раз закінчене у 2014 році, а у серпні 2018 року закінчене у зв`язку із досягненням дитиною повноліття, яке остання ще не досягла.

У листі від 23 травня 2019 року керівник Львівської місцевої прокуратури № 2 повідомив заявника про направлення її заяви до Галицького відділу поліції. Крім того, листом заступника начальника Галицького ВП ОСОБА_5 від 26 червня 2019 року за вихідним № Б880/37/0119 ОСОБА_3 була повідомлена про відсутність підстав для початку досудового розслідування та звернення до Головного територіального управління юстиції у Львівській області та Жовківського відділу поліції для проведення перевірки у межах компетенції.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Дана норма КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженою наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

У відповідності до статті 94 КПК України слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досудове розслідування, як визначено п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, не підлягає внесенню до ЄРДР та не є підставою для початку досудового розслідування інформація, яка не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину.

Частина 1 ст. 364 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Зловживання службовим становищем - це будь-яке умисне використання службовою особою всупереч інтересам служби своїх прав і можливостей, пов`язаних з й посадою.

Складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 366 КК України.

Як встановлено судом відповідно до інформації про виконавче провадження № 28692336 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, таке було відкрите 14 вересня 2011 року на підставі виконавчого листа Франківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2010 року № 2-4373/10. 10 серпня 2018 року виконавче провадження було помилково закінчене державним виконавцем на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим 22 серпня 2018 року винесено постанову про скасування постанови від 10 серпня 2018 року як помилково внесеної.

З наведених у заяві ОСОБА_3 інформації не вбачається обставин, які б свідчили про вчинення службовими особами відділу ДВС кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366, 364 КК України.

Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 164 КК України відповідальність за вказаною статтею настає лише у випадках злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Винний, якому необхідно виконувати судове рішення, усвідомлює характер своїх обов`язків, але не виконує цього рішення за наявності можливості виконати його або перешкоджає такому виконанню.

Як вбачається з листа Галицького відділу ДВС м. Львів від 23 квітня 2019 року № 5613, відповідно до заяви боржника державним виконавцем звернено стягнення на його дохід заробітну плату та направлено на підприємство для здійснення відрахування аліментів.

Отже, проаналізувавши заяву про вчинення злочину та норми кримінального закону, слідчий суддя вважає, що викладені обставини, не є такими, що реально свідчать про вчинені злочини в розумінні ст. 214 КПК України. У викладених заявником обставинах відсутні відомості, які б реально свідчили про наявність у діях осіб складів кримінальних правопорушень. Помилкове винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, яка у подальшому самостійно скасована посадовою особою відділу ДВС, та незгода заявника з розміром заборгованості не може свідчити про вчинення саме кримінальних правопорушень, тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги. З приводу дій державного виконавця, якими порушуються вимоги Закону України «Про виконавче провадження», посадова особа може бути притягнена до дисциплінарної відповідальності керівником відділу ДВС або уповноваженою особою Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Крім зазначеного, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявникові ОСОБА_3 , що відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи. Така скарга може бути розглянута у порядку цивільного судочинство, судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Повний текст постанови проголошений 06 серпня 2019 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1