Справа № 199/7005/18
УХВАЛА

25 липня 2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000721 від 26.03.2018 відносно ОСОБА_5 за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , представника неповнолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_8 , захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки ризики, передбачені п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні та не зменшилися.
В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що обсяг обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину не змінився. Обвинувачені можуть переховуватися від суду, оскільки обізнані щодо можливого виду покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, у разі визнання їх винуватими у вчиненні даного злочину. Обвинувачені можуть впливати на неповнолітню потерпілу, оскільки в ході досудового розслідування був здійснений факт такого впливу з боку родичів ОСОБА_5 . Обвинувачені можуть вчинити нове кримінальне правопорушення з метою приховати вчинення злочину, в якому вони обвинувачуються.
На підставі викладеного прокурор вважає, що з метою запобігання спробі будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, продовження злочинної діяльності, ухилення від суду та з метою забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, у тому числі вироку суду, забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та належної процесуальної поведінки, є всі підстави для продовження застосування відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 підтримала клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим.
Захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, вважаючи таке клопотання необґрунтованим. Зокрема, захисник ОСОБА_9 вважав можливим змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт в нічний час доби із застосуванням електронного засобу контролю. Захисник ОСОБА_10 вважала можливим змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.
Суд, вирішуючи клопотання прокурора ОСОБА_7 щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 60 днів, а також клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на нічний та цілодобовий домашній арешт або інший більш м`який вид запобіжного заходу, вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, а в задоволенні клопотання захисників та обвинувачених вважає необхідним відмовити, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними злочинів середньої тяжкості та особливо тяжкого насильницького злочину проти статевої свободи неповнолітньої потерпілої, а підставою для продовження дії запобіжного заходу є наявність обвинувального акта, відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 122 КК України, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину проти статевої свободи неповнолітньої потерпілої.
Враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на цей час також продовжують обвинувачуватися у вчиненні вищевказаних умисних злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, зокрема, у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, нанесенні їй тілесних ушкоджень, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а ОСОБА_5 також обвинувачується у незаконному позбавленні волі неповнолітньої потерпілої, приймаючи до уваги репутацію обвинувачених, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання останніх винуватими у кримінальних правопорушеннях, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, що, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 про те, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», вказує суду на наявність ризику, передбаченого п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, який за весь час судового розгляду даного обвинувального акта не зменшився та є актуальним.
Суд вважає, що метою продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою є запобігання спробі незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, допит якої в суді розпочався та ще триває, зокрема стороною захисту, оскільки відповідно до пояснень законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 в суді на її родину з боку дружини обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювався тиск у зв`язку із розслідуванням даного кримінального провадження, що потягло за собою негативні наслідки психологічного характеру зі сторони батьків неповнолітньої потерпілої.
Викладене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, який на цей час також не зменшився.
Таким чином, наявність на цей час ризиків, передбачених п.п. 1), 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, в сукупності з обсягом висунутого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення вказують на те, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на вік та задовільний стан здоров`я обвинувачених, міцність їх соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених, їх майновий стан, відсутність судимостей.
При цьому, суд враховує і практику ЄСПЛ, відповідно до якої застосування тримання під вартою може бути виправдане наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, який закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а в даному провадженні наявний реальний і конкретний суспільний інтерес до його розгляду, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «поваги до свободи особистості», що, з урахуванням тяжкості обвинувачення, є виключними обставинами, які обґрунтовують необхідність в продовженні дії запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання сторони захисту щодо можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, в тому числі нічного або цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю або іншого більш м`якого виду запобіжного заходу, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а необхідним та достатнім для виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам, є лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, попри тривалий строк тримання обвинувачених під вартою, який враховується судом та зобов`язує суд більш ретельно перевірити підстави тримання обвинувачених під вартою, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, ґрунтуючись, окрім вищенаведених обставин, і на характері пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку та виправдовує перевагу суспільного інтересу над принципом поваги до особистої свободи обвинувачених, що знайшло своє відображення по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства від 28.10.1994», де ЄСПЛ вказав, що при визначення «ступеня підозри» підставою для отримання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні «особливої категорії злочинів».
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 331, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_7 щодо продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 22.09.2019 включно.
В задоволені клопотань захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на цілодобовий або нічний домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю або на інший більш м`який вид запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Ухвала набирає чинності негайно.
В той же час, відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019 за конституційною скаргою ОСОБА_12 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України, учасники судового провадження на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, які перебувають під вартою, - з моменту вручення їм копії ухвали.

Судді:

_________ ОСОБА_2 __________ ОСОБА_1 __________ ОСОБА_13 -Почтовик

25.07.2019