Справа № № 585/3068/19
Номер провадження 1-в/585/231/19
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
25 вересня 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на певний строк,-

В С Т А Н О В И В :

До суду з клопотанням про заміну покарання більш м`яким звернувся ОСОБА_5 і просить: замінити його покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. Зарахувати відбутий строк до покарання у виді позбавлення волі на певний строк. В обґрунтування клопотання вказує, що він засуджений вироком суду від 12.12.2006 року. На сьогоднішній день відбув 13 років 6 місяців, з урахуванням зарахованого строку 14 років 6 місяців. Подальше тримання під вартою вважає таким, що порушує ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Він перебуває в таких же умовах як п.Пєтухов в момент подачі заяви до ЄСПЛ. В його випадку існує теж порушення. Таким чином рішення ЄСПЛ підлягає застосуванню і до нього. Не дивлячись на те, що КК України визначає такий вид покарання як довічне позбавлення волі, однак його застосування суперечить нормам акту вищої сили - рішенню ЄСПЛ у справі «Пєтухов проти України» Таким чином його покарання має бути пом`якшене через невідповідність новій нормі чинного законодавства рішенню ЄСПЛ.
ОСОБА_5 підтримав клопотання і пояснив суду, що він повністю підтримує обґрунтування наведені в клопотанні.
Захисник підтримав клопотання і просив задоволити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. При цьому зазначив, що заміна покарання на більш м`яке може мати місце лише у випадку визначеного конкретним строком покарання, в даному ж випадку особа засуджена до довічного позбавлення волі.
Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2006 року ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений: за ч. 4 ст. 187, ч.4 ст. 152, ч.3 ст. 153, п.2),6), 10) ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 20 березня 2007 року вирок відносно ОСОБА_5 залишений без змін.
Згідно характеристики Роменської ВК № 56, що складена 14 листопада 2015 року ОСОБА_5 на шлях виправлення не став.
Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Згідно ч. 3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.
Згідно ст. 4 ч. 2 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Законом України про кримінальну відповідальність, зокрема ст. ст. 81; 82; 85 - 87 КК України, визначені підстави для умовно - дострокового звільнення засудженої особи від відбування призначеного судом першої інстанції покарання або ж заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, а кримінальним процесуальним законом, зокрема ст. ст. 537; 539 КПК України, визначено саму процедуру розгляду таких питань.
Питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким вирішується судом у кримінальному провадженні, що розпочинається з часу заявлення відповідного клопотання про вирішення такого питання.
Порядок кримінального провадження визначений у ст. 1 КПК України, згідно якої, на території України порядок кримінального провадження визначається Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.
Завданнями кримінального провадження, згідно ст. 2 КПК України, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ст. 7 ч. 1 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права (п. 1), законність (п. 2) та диспозитивність (п. 19), згідно яких, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1 і ч. 2 ст. 8 КПК). Під час кримінального провадження суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших законодавчих актів. Закони та інші нормативно - правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати кримінальному процесуальному кодексу України. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить кримінальному процесуальному кодексу України. У разі, якщо норми кримінального процесуального кодексу України суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення кримінального процесуального кодексу України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1 та ч. ч. 3 - 6 ст. 9 КПК).
Конституційний Суд України в своєму рішенні, від 29 червня 2010 року, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні, від 22 вересня 2005 року, № 5 - рп/2005, Конституційний Суд України вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).
Системний аналіз кримінального процесуального законодавства України дає підстави для висновку, що до компетенції судді місцевого суду, на даний час, не відноситься розгляд клопотань про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання або ж заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відносно осіб засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, який знайшов своє закріплення у практиці Конституційного Суду України і рішеннях Європейського суду з прав людини, та прийняття рішення про заміну засудженій особі до покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки при вирішенні такого клопотання суд повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосував, у межах своєї компетенції, суворо дотримуючись процедури розгляду клопотання, тобто виходити з принципу законності.
Доводи заявника з приводу практики встановленої Європейським судом з прав людини, на думку суду не можуть бути взяті до уваги, оскільки рішення Європейського суду з прав людини у конкретних справах перш за все стосується обов`язку держави виконати це рішення, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі вимоги своїм рішенням.
Не можуть бути взяті до уваги й інші доводи клопотання, оскільки на сьогоднішній день ні КК України, ні КПК України, не передбачає можливості та процесуальної процедури заміни засудженій особі покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке , у зв`язку з чим суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не властиві суду, зокрема прийняття рішень не передбачених законодавством України.
За таких обставин, підстави для задоволення клопотання і заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке відсутні.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України ,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання копії ухвали.

Суддя... підпис.
Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1