Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 207/2657/18
провадження № 51-6062ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня

2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 2 вересня 2019 року щодо нього в межах кримінального провадження № 0000568 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня

2017 року за ч. 1 ст. 164 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, звільненого на підставі статей 75, 76 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК.
Встановлені обставини
За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 164 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року у виді обмеження волі строком 1 місяць і призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 2 вересня 2019 року залишив без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок місцевого суду щодо нього без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону й неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та виправдати його через відсутність в діях засудженого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений, формально посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону й на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,

не навів обґрунтування незаконності вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК та не зазначив, у чому вони полягають, як вплинули на законність та обґрунтованість постановлених цими судами рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень з огляду на положення статей 370, 373, 374, 404, 412, 413 і 419 КПК та ст. 122 КК в їх взаємозв`язку.
У касаційній скарзі не зазначено, яких конкретно доводів, викладених в апеляційній скарзі, всупереч ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив,

не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Так у касаційній скарзі засуджений заперечує правильність висновків судів першої й апеляційної інстанції про злісне ухилення ним від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, оскільки протягом 2017-2018 років періодично переводив кошти на грошовий рахунок потерпілої ОСОБА_5 .

У той же час даних, які би підтверджували його доводи та спростовували висновки нижчестоящих судів засуджений до суду касаційної інстанції не надав. Натомість ОСОБА_4 у касаційній скарзі наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня

2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 2 вересня 2019 року щодо нього залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3