Справа № 615/1263/19
Провадження № 1-кс/615/573/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області клопотання слідчого Валківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000301, внесеному до ЄРДР 30.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_4 ,

його представника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

02.09.2019 року до Валківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Валківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно вилучене 30.08.2019 року під час огляду місця ДТП на 445 км + 170 м а/д Київ-Харків-Довжанський, а саме автомобіль марки ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання погоджено прокурором Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 .

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на те, що автомобіль марки ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 , може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та можливо зберіг на собі сліди його вчинення, тому являється речовим доказом. Для запобігання можливості його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі, виникла необхідність накладення на нього арешту. Вказав, що особу водія, який спровокував перекидання автомобіля, встановлено, тому внесення події до ЄРДР, як злочину, та проведення досудового розслідування є обґрунтованим.

Володілець майна та його представник заперечували проти задоволення клопотання через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, оскільки в результаті ДТП постраждав лише володілець майна, який звернувся до лікарні, щоб впевнитися, що ніяких ушкоджень не має, від госпіталізації та проходження мед експертизи відмовився. До того ж, матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили про порушення ПДР України, що призвели до будь-яких тілесних ушкоджень, не дивлячись на те, що обов`язковою ознакою злочину є спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Прокурор в судове засідання не з`явився, що у відповідності ч.4 ст.234 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Як вбачається із доданого до клопотання витягу з ЄРДР, 30.08.2019 року близько 06-50 год. ОСОБА_4 рухаючись по а/д Київ-Харків-Довжанський на 445 км - 170 м на автомобілі ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 не впорався з керуванням та допустив перекидання т/з, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження.
За даним фактом розпочато кримінальне провадження № 0000301 від 30.08.2019 року, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.286 КК України.

Під час огляду місця ДТП 30.08.2019 року встановлено, що автомобіль марки ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться на роздільній смузі в перевернутому стані, маються сліди шин, що підтверджується даними фототаблиці. Автомобіль вилучено на тимчасовий майданчик Валківського ВП.
Згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 власником вказаного автомобіля є ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 здійснював керування т/з на підставі водійського посвідчення серії НОМЕР_2 .
Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що 30.08.2019 року близько 06-25 год. спільно зі своїм знайомим ОСОБА_8 та тіткою ОСОБА_9 вирушили з м. Валки Харківської області до м. Харків. Під час руху по а/д Київ-Харків-Довжанський на 445 км +170 м, при швидкості руху більше 100 км/год. із зустрічної полоси почав здійснювати розворот автомобіль марки ВАЗ-2109, синього кольору з багажником на даху, який виїхав йому на зустріч і тим самим перегородив дорогу, внаслідок чого ОСОБА_4 вдався до екстреного гальмування і направив т/з вліво, щоб уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109, який в подальшому зник з місця ДТП. Внаслідок вказаного маневру автомобіль ОСОБА_4 втратив щеплення з дорогою та перевернувся на дах, в результаті чого останній отримав черепно-мозкову травму.
Згідно консультативного висновку лікаря-спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги» ім. проф. О.І. Мещанінова Харківської міської ради №10/14927 від 30.08.2019 року проведено обстеження ОСОБА_4 та рекомендовано лікування у невропатолога за місцем проживання. ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що більше не звертався до лікарів, від проведення судмедекспертизи відмовився.
Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132,173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.

Відповідні дані і мають міститись у клопотанні про арешт майна, оскільки, п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, вимоги до клопотання про арешт майна, визначені ч. 2 ст. 171 КПК України. А саме, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

Діяння при вчиненні даного злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів.

Кримінальна відповідальність за ст.286 настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст.286 КК України.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст.286 КК України.

Разом з тим, органом досудового розслідування не надано доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що є обов`язковим в силу вимог ст.ст.94,132,173 КПК України.

Прокурор не з`явився, а слідчий не довів у судовому засіданні з урахуванням обставин, викладених безпосередньо у клопотанні, що майно, на яке просять накласти арешт, є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, як не довів і те, що арешт майна у спосіб про який клопочуть, буде слугувати меті забезпечення зберігання речових доказів.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження також не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який йдеться в клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення під час розгляду клопотання не доведено наявність достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, що свідчить про безпідставність клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого Валківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучений 30.08.2019 року в ході огляду місця ДТП на 445 км + 170 м а/д Київ-Харків-Довжанський автомобіль марки ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 , та передачу автомобіля для зберігання власнику ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1