Справа № 204/4387/18
Провадження № 1-кп/204/224/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000552 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування в клопотанні зазначив, що ризики, передбачені п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не змінилися, а саме на теперішній час залишаються ризики що ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене, незаконно впливати на потерпілих, оскільки в одному із судових засідань, при розгляді даної справи у Апеляційному суді, потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що на його адресу надходили погрози із боку обвинуваченого, незаконно впливати свідків в даному кримінальному провадженні, а також ризик щодо знищення, схову або спотворення ОСОБА_5 знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення - кинджалу, місце знаходження якого до теперішнього часу не встановлено.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто. Просили обрати запобіжних захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту. Зазначили, що ризики на які посилається прокурор є необґрунтованими. На даний час обвинувачений частково відшкодував потерпілим збитки у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанціями про переведення грошей. Крім того, на даний час обвинуваченого запрошено на роботу до ТОВ «Земля і право».

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання про обрання запобіжного заходу, просив задовольнити. В задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника щодо обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, просив відмовити.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.

Представник потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності потерпілих. Підтримала клопотання прокурора.

Суд, заслухавши прокурора, з`ясувавши думку обвинуваченого, захисника обвинуваченого, представника потерпілих, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою суду від 30 травня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 замінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю строком на 60 діб, тобто до 28 липня 2019 року включно, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст..194 КПК України. Строк дії вказаного запобіжного заходу на теперішній час закінчився. За час обрання вказаного запобіжного заходу та після закінчення строку його застосування обвинувачений повністю виконував обов`язки покладені судом.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).
Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. Або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ігнатов проти України» від 15.12.2016 року).
Ризик переховування обвинуваченого не може бути встановлений лише на підставі можливої міри покарання. Оцінка такого ризику має проводитися із посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик переховування від слідства та суду може оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бикчевич проти Молдови, Панченко проти Росії).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, має постійне місце проживання в м.Дніпро, має родину, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, частково відшкодував шкоду потерпілим.
Суд зазначає, що прокурором не доведено факту наявності небезпеки, що обвинувачений переховуватиметься від суду, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання. Також, прокурором не доведені ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, оскільки на даний час потерпілі мешкають за межами Дніпропетровської області, потерпіла ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_10 вже були допитані під час судового розгляду.
Крім того, під час судового засідання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, із зазначених підстав, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою у вигляді нічного домашнього арешту та покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки на думку суду саме такий запобіжний захід є достатнім та необхідним.
На думку суду, застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді домашнього арешту в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним та призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд не позбавлений можливості вирішити питання про взяття під варту в порядку виконання вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- відмовити.
Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 04 жовтня 2019 року включно з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 години до 06:00 години та покладенням на нього обов`язків строком до 04 жовтня 2019 року включно:
1) прибувати до суду за кожним судовим викликом;
2) не відлучатися із місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
4) утриматися від спілкування в будь-якій формі зі свідками.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Зобов`язати орган поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1