Справа № 525/33/19
Провадження № 1-кп/525/19/2019

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області об`єднані кримінальні провадження №0000274 від 08.09.2018 року та №0000111 від 13.04.2019 року, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця з/с Жекекольський Октябрського району Тургайської області Республіка Казахстан, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1)08.05.2013 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт;

2)05.08.2014 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

3)03.04.2015 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 22.01.2016 року зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення в період з 03.04.2015 року по 06.05.2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Звільнений 16 липня 2018 року згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 06.07.2018 року умовно достроково, невідбута частина покарання становить 8 місяців 24 дні

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

07 вересня 2018 року близько 14 години обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на території житлового домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив на подвір`ї алюмінієвий посуд, який з корисливих мотивів вирішив викрасти. ОСОБА_4 під дією раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що алюмінієвий посуд на подвір`ї належить ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливі мотиви, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, знаючи, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно викрав різний алюмінієвий посуд на загальну вагу 15 кг вартістю по 25 коп. за 1 кг на загальну суму 375 грн. та інший алюмінієвий посуд, а саме: каструлю об`ємом 40 л, згідно висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України № 1835 від 30.11.2018 року вартістю 500 грн.; один чавун об`ємом 10 л, згідно висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України № 1835 від 30.11.2018 року вартістю 190 грн.; один чавун об`ємом 2 л, згідно висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України № 1835 від 30.11.2018 року вартістю 75 грн. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 1140 гривень.

11 квітня 2019 року близько 20 години обвинувачений ОСОБА_4 перебував за місцем проживання на території житлового домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності батькові обвинуваченого ОСОБА_7 , де у гаражі побачив каністру об`ємом 20 л з дизельним паливом, що належить потерпілому ОСОБА_7 , після чого у нього виник умисел на заволодіння даним майном. ОСОБА_4 під дією раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, знаючи, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно шляхом вільного доступу викрав дизельне паливо об`ємом 20 л у каністрі, власником якого є ОСОБА_7 вартість 1 л згідно довідки, виданої майстром АЗС ТОВ «Татнєфть-АЗС- Україна», складає 27 грн. 90 коп. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 558 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах визнав повністю і суду пояснив, що 07.09.2018 року близько 14 год. в АДРЕСА_1 , у відсутність власника він шляхом вільного доступу викрав алюмінієвий посуд на подвір`ї, яке належить ОСОБА_6 . Також вказав, що 11.04.2019 року в АДРЕСА_1 , він, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, викрав дизельне паливо об`ємом 20 л у каністрі, що належить ОСОБА_7 . Вказав, що частину викраденого у ОСОБА_6 він встиг реалізувати, а частина була вилучена працівниками поліції. Вказав, що він відшкодував потерпілим завдані збитки. З кількістю та вартістю викраденого повністю згідний. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати, просив вибачення за вчинені злочини.

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах повністю підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні:

- письмовою заявою потерпілої ОСОБА_6 від 08.09.2018 року про те, що остання просить притягти до кримінальної відповідальності громадянина ОСОБА_4 , який з її подвір`я, що розташоване в АДРЕСА_1 здійснив крадіжку алюмінієвого посуду, чим завдав потерпілій матеріальних збитків приблизно на 1 тис. грн. (а.с.п.79);

- протоколом огляду місця події в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, складеного слідчим СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 та фототаблицями до нього від 10.09.2018 року, де з участю понятих та власника приміщення ОСОБА_6 було оглянуто житлове домоволодіння АДРЕСА_1 , де зафіксовано обстановку домоволодіння, та місце зі слів власниці домоволодіння на подвір`ї, де в неї знаходилися різні предмети та посуд з алюмінію, які були викрадені; вбачається, що даний протокол підписаний всіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких зауважень, доповнень чи застережень (а.с.п.81-86);

- постановою про визнання у справі речових доказів від 10.09.2018 року, згідно якої різний металевий посуд та інші металеві предмети, а саме: каструля об`ємом 40 л, два чавунка об`ємом по 10 л, один чавун об`ємом 15 л та 2 л, два чайника об`ємом по 3 л, один чайник об`ємом 4 л, одна каструля об`ємом 3 л, миска об`ємом 5 л та 10 л, картер з мотоцикла, захисна кришка від мотора з мотоцикла та газовий редуктор для зменшення тиску визнано речовими доказами по справі та передані (як вказано у постанові) потерпілій ОСОБА_6 (а.с.п.87);

- зберігальною розпискою потерпілої ОСОБА_6 від 08.01.2019 року про отримання на зберігання викрадених у неї речей (а.с.п.88);

- протоколом огляду місця події, складеного слідчим СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 та фототаблицями до нього від 04.01.2019 року, де з участю понятих та користувача приміщення ОСОБА_9 було проведено зважування алюмінієвого посуду, викраденого 07.09.2018 року з подвір`я ОСОБА_6 та встановлено загальну вагу алюмінієвих предметів 15 кг (а.с.п.89-92); вбачається, що даний протокол підписаний всіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких зауважень та застережень;

- висновком експрета (судово-товарознавчої експертизи) №1835 від 30.11.2018 року з фототаблицею до нього про те, що ринкова вартість наданої на експертизу каструлі об`ємом 40 л може складати 500 грн.; ринкова вартість наданого на експертизу одного чавуна об`ємом 10 л може складати 190 грн.; ринкова вартість наданого на експертизу чавунка об`ємом 2 л може складати 75 грн. (а.с.п.94-108);

- заявою потерпілого ОСОБА_7 від 12.04.2019 року про те, що він просить притягнути до відповідальності свого сина ОСОБА_4 , який із приміщення його гаража вчинив крадіжку 20 л дизельного палива, що належить ОСОБА_7 (а.с.п.110);

- даними протоколу огляду місця події в с. Довгалівка Великобагачанеського району Полтавської області, складеного заступником начальника СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 з фототаблицями до нього від 13.04.2019 року, де з участю понятих та власника приміщення ОСОБА_7 було оглянуто приміщення гаража, що розташований в домоволодінні АДРЕСА_1 , де зафіксовано обстановку та місце, де знаходилася викрадена каністра з 20 л дизельного палива; вказаний протокол підписаний всіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких зауважень чи застережень (а.с.п.112-116);

- довідкою майстра АЗС №45 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» про те, що вартість одного літра дизельного палива станом на 11.04.2019 року становила 27 грн. 90 коп., відповідно, вартість 20 л дизельного палива складає 558 грн. (а.с.п.117).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.06.2019 року кримінальне провадження (справа №525/33/19) за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2018 року за №0000274 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України об`єднане в одне провадження з кримінальним провадженням (зі справою №525/593/19) за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2019 року за №0000111 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України; об`єднаному кримінальному провадженню (судовій справі) відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України присвоєно єдиний номер №525/33/19 (а.с.п.46).
Суд, дослідивши та проаналізувавши докази по даному кримінальному провадженню приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинені повторно (злочини, вчинені 07.09.2018 року та 11.04.2019 року), обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення і його протиправні дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України суд вважає щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях та добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Отже, виходячи з викладеного, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, обстановку та обставини вчинення даних кримінальних правопорушень (злочинів), які є умисними, наслідки, що настали, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий і дані кримінальні правопорушення вчинив під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, яке до нього було застосовано ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.07.2018 року, те, що він за зареєстрованим місцем проживання в с. Веселівка Бобринецького району Кіровоградської області (згідно даних паспорту) не проживає, за місцем фактичного проживання без реєстрації в АДРЕСА_1 характеризується посередньо та як такий, що допускає зловживання спиртними напоями, те, що він не працює, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одружений і на утриманні неповнолітніх дітей не має, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, наявність обтяжуючої покарання обставини, заяви потерпілих у справі про те, що при призначенні покарання вони покладаються на розсуд суду, і з урахуванням сукупності цих обставин, а також відомостей, що викладені в досудовій доповіді органу пробації щодо обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке повинно бути реальним, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. З огляду на юридичну суть та зміст положень ст.ст.50,65 КК України, суд також вважає, що захід примусу відносно ОСОБА_4 внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 03.04.2015 року вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України, а 06.07.2018 року умовно-достроково звільнений ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави з невідбутим строком 8 місяців 24 дні (а.с.п. 130), а дані злочини вчинив 07.09.2018 року та 11.04.2019 року, тобто під час умовно-дострокового звільнення, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити за правилами ст.71 КК України.

При цьому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує і роз`яснення, що викладені в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (із змінами) про те, що у разі, коли особа засуджена до позбавлення волі та була звільнена від відбування покарання умовно-достроково, і в період умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, зокрема тоді, коли за останнім за часом вироком призначаються більш м`які міри покарання.

Враховуючи вказані роз`яснення, а також обставини вчинення злочинів, особу обвинуваченого та те, що вищевказані кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинив під час умовно-дострокового звільнення, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого при призначенні покарання ст.ст.69,75 КК України.

Цивільні позови по даному кримінальному провадженню не заявлялися. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити положення ч.7 ст.128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Також з обвинувального акту вбачається, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, які вчинені в період умовно-дострокового звільнення, визначення судом покарання обвинуваченому за цим вироком суду у виді позбавлення волі, з урахуванням того, що обвинувачений зареєстрований на проживання в с. Веселівка Бобринецького району Кіровоградської області, однак за цією адресою тривалий час не проживає і фактично проживає без реєстрації в с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, враховуючи репутацію обвинуваченого за місцем фактичного проживання та відсутність достатньо сталих соціальних зв`язків за місцем його фактичного проживання, суд приходить до висновку про наявність ризику того, що обвинувачений до набрання вироком законної сили, враховуючи те, що він повинен відбувати покарання реально, може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, тому, саме з метою забезпечення виконання вироку є необхідним до набрання цим вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід обирається саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події-до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при позбавленні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури пункт 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), а також стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як пункту 74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч.1 ст.115 КПК України.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: каструля об`ємом 40 л, два чавунка об`ємом по 10 л, один чавун об`ємом 15 л та 2 л, два чайника об`ємом по 3 л, один чайник об`ємом 4 л, одна каструля об`ємом 3 л, миска об`ємом 5 л та 10 л, картер з мотоцикла, захисна кришка від мотора з мотоцикла та газовий редуктор для зменшення тиску, які передані потерпілій ОСОБА_6 на зберігання (а.с.п.87,88) належить залишити у власності ОСОБА_6 ; пластмасову каністру чорного кольору з дизельним пальним в кількості 11 л, що згідно обвинувального акту передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 належить залишити у власності ОСОБА_7 .

По справі маються витрати на залучення експерта в сумі 1144 грн. за проведення у справі судово-товарознавчої експертизи (а.с.п.93), які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом ОСОБА_4 покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.04.2015 року за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох місяців позбавлення волі і вважати ОСОБА_5 остаточно засудженим до 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 18 вересня 2019 року, з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1144 грн.

Речові докази по даному кримінальному провадженню: каструля об`ємом 40 л, два чавунка об`ємом по 10 л, один чавун об`ємом 15 л та 2 л, два чайника об`ємом по 3 л, один чайник об`ємом 4 л, одна каструля об`ємом 3 л, миска об`ємом 5 л та 10 л, картер з мотоцикла, захисна кришка від мотора з мотоцикла та газовий редуктор для зменшення тиску, які передані потерпілій ОСОБА_6 на зберігання - залишити у власності ОСОБА_6 ; пластмасову каністру чорного кольору з дизельним пальним в кількості 11 л, що згідно обвинувального акту передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити у власності ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області, обвинуваченому, що перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1