Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4283/15-к
Провадження № 1-кп/644/132/19
УХ В А Л А

Іменем України

23 вересня 2019 року. Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

секретаря ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 18.02.2015 року та за №0001874 від 23.07.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працюючої ТОВ «Владармет» різницею електроізоляційних матеріалів, вдови, раніше не судимої, зареєстрованої: АДРЕСА_1 ,

в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, інваліда ІІІ групи (втрата слуху), зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актам, 19 липня 2014 року близько 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 разом зі своїм сином ОСОБА_4 , прийшла до «Агробудинку», який розташований на території садового товариства «Ювілейний» за адресою: м. Харків пр. Фрунзе 2-А. для з`ясування причини неявки електрика для проведення електропостачання на її садову ділянку. Після чого ОСОБА_3 зайшла до службового кабінету голови СТ «Ювілейний» ОСОБА_9 де грубо порушуючи громадський порядок і виявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальновизнаними нормами поведінки і моралі, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, діючи з особливою зухвалістю, безпідставно вчинила сварку та штовхнула ОСОБА_9 від чого та впала вдарившись попереком об стілець. В свою чергу ОСОБА_4 зайшов до службового кабінету та грубо порушуючи громадський порядок і виявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальновизнаними нормами поведінки і моралі, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, діючи сумісно з ОСОБА_3 з особливою зухвалістю наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в область правої скули обличчя. Після чого. ОСОБА_9 почала виштовхувати ОСОБА_4 із свого кабінету в коридор, закриваючи обличчя руками. В цей час ОСОБА_3 продовжувала наносити удари ОСОБА_9 по спині. Потім, знаходячись в коридорі ОСОБА_4 наніс ОСОБА_9 не більше трьох ударів руками по передній поверхні грудної клітини та плечей, точну кількість в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим. Внаслідок сумісних противоправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_9 було завдано тілесні ушкодження у вигляді, згідно висновків судово-медичних, експертиз, садно на слизовій правої щоки, синець на лівій руці, припухлість м`яких тканин на спині, синець в поперековій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Хуліганські дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які супроводжувалися їх нецензурною лайкою в присутності сторонніх осіб, тривали і вперте не припинялися приблизно на протязі 30-40 хвилин та були припинені тільки після того, як в конфлікт втрутився охоронець садового товариства «Ювілейний». Внаслідок вказаних вище сумісних, протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зірвано нормальну діяльність СТ «Ювілейний», оскільки бухгалтер ОСОБА_10 не мала можливості приймати щомісячні та цільові внески від членів товариства, своєчасно зробити звіт, оформлювати перепустки, а потерпіла ОСОБА_9 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, була вимушена припинити виконувати свої професійні обов`язки та покинути садове товариство.

Дії ОСОБА_11 та ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, що виразилася в заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій та припинення нормальної діяльності СТ «Ювілейний», скоєне групою осіб

В судовому засіданні захисники - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_11 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_4 підтримали клопотання своїх захисників, також просили закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор також вважає, що клопотання захисників та обвинувачених підлягають задоволенню, а кримінальне провадження закриттю за вказаних обставин.

Потерпіла надала суду заяву в якій не заперечувала проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_11 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України 19 липня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 12 КК України цей злочин є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Згідно п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту 19 липня 2014 року

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинувачених, закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч.2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України , та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали свою згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно них з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні та в письмових заявах від 20.09.2019 року, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з огляду на те, що злочин за яким обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинувачених про звільнення їх від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак таке слід задовольнити і звільнити ОСОБА_11 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно них кримінальне провадження за ч.2 ст. 296 КК України.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Речові докази у справі відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи вимоги ст.ст. 128 129, ч. 1 ст. 326 КПК України, суд роз`яснює цивільному позивачу його право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні без розгляду.

Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-

у х в а л и в :

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі ч. 1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001874 від 23.07.2014 року відносно ОСОБА_4 та за №0000008 від 18.02.2015 року відносно ОСОБА_3 - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , залишити без розгляду, роз`яснивши їй право на звернення в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: