У Х В А Л А
Іменем України
10 жовтня 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року стосовно ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК України) та призначено покарання у виді арешту строком на шість місяців.
Зараховано ОСОБА_4 в рахунок відбуття покарання строк тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України з 23 квітня 2019 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 рокуапеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2019 року стосовно ОСОБА_4 - без змін.
Як установлено судами, 12 січня 2019 року приблизно о 13:00 ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна повторно, знаходячись на першому поверсі нежитлового приміщення за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Покровська, буд 2, що перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, помітивши на підлозі листи з чорного металу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з підлоги в коридорі нежитлового приміщення КП «Житлова управляюча компанія», таємно викрав 11 листів з чорного металу, загальною вагою 107 кг, ринкова вартість яких, згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №6/454СЕ-19 від 20 лютого 2019 року, у вигляді брухту чорного металу, складає 574,59 грн. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області майнову шкоду на загальну суму 574,59 грн.
У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування вказаної ухвали у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст.185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про те, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання засудженому ОСОБА_4 залишив поза увагою той факт, що на момент вчинення злочину 12 січня 2019 року ОСОБА_4 був особою, яка раніше двічі притягалась за вчинення умисних, тяжких, корисливих злочинів і знову вчинив умисний корисливий злочин через 27 днів з часу відбуття ним покарання за попереднім вироком, не враховав, що засуджений ніде не працює, не пов`язаний з соціальними інституціями, які могли б сприяти його перевихованню без ізоляції від суспільства, його каяття у вчиненому злочині не є щирим, а лише свідчить про бажання уникнути справедливого покарання, є неспроможними.
Так, положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, керуючись ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до злочину середньої тяжкості, характер та ступінь його суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, що його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, вартість викраденого майна, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, знову вчинив злочин проти власності, неодружений, не працює, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Також судами враховано обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Таким чином, враховуючи характер злочинного діяння, особу винуватого, та беручи до уваги передбачені кримінальним законом мету та загальні засади призначення покарання, суди дійшли обґрунтованого висновку, що виправлення засудженого ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначили йому покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, а саме у виді арешту, що полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції, та сприятиме його виправленню.
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року стосовно ОСОБА_4 .
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3