Справа № 289/1257/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року смт.Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засідання в залі суду смт.Брусилів Житомирської області обвинувальний акт в межах кримінального провадження №0000178 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малина Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 2 курсу Радомишльського ПТУ, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 та ч.1 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 перебуваючи 26.03.2018 року близько 23 години у м. Малин Житомирської області, по вул. Грушевського, поблизу кафе «Шанс» разом з ОСОБА_6 та невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зав`язали сварку з ОСОБА_8 та в подальшому спричинили останньому тілесні ушкодження з хуліганських спонукань.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена в ході слідства особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи спільно, групою осіб, використовуючи малозначний привід, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, нехтуючи елементарними правилами поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе суспільству та загальноприйнятим нормам моралі, виражаючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, демонструючи протиправну вседозволеність, прагнучи самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, ОСОБА_6 , наблизився до ОСОБА_8 , схопив останнього руками за одяг та застосовуючи фізичну силу збив ОСОБА_8 з ніг, який втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з особливою зухвалістю, по черзі, нанесли ОСОБА_8 близько 20 ударів руками та ногами в область голови та тулубу, спричинивши тілесні ушкодження та фізичний біль.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена в ході слідства особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, того ж дня близько 24 години з метою продовження спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , з хуліганських спонукань, наздогнали останнього на перехресті вулиць Вінниченка та Грушевського у м. Малині, де з особливою зухвалістю нанесли ОСОБА_8 численні удари в область голови та тулубу, спричиняючи останньому тілесні ушкодження та фізичний біль.
Унаслідок чого заподіяли ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців та ссадин обличчя, тулубу, які згідно висновку експерта відносяться до легкого ступеню тяжкості.
Під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 у ОСОБА_7 , у зазначений слідством час, виник умисел, направлений на відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , про наявність яких ОСОБА_7 достовірно знав.
З цією метою, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме належних ОСОБА_8 грошових коштів, ОСОБА_7 , свідомо нехтуючи присутністю власника майна, умисно з корисливих мотивів дістав з кишені куртки ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 10 тисяч гривень, таким чином відкрито заволодів ними, завдавши ОСОБА_8 майнової шкоди.
Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.
Органом досудового розслідування дії неповнолітнього ОСОБА_7 кваліфіковано за :

- ч.2 ст.296 КК України - як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб,

-ч. 1 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна.

В суді ОСОБА_7 вину визнав, підтвердив, що скоїв кримінальні правопорушення за обставин, що вказані в обвинувальному акті, шкоду потерпілому відшкодував, у вчиненому щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_9 в суді вину визнав, підтвердив, що скоював злочин разом з неповнолітнім ОСОБА_7 за обставин, що вказані в обвинувальному акті, в скоєному щиро розкаявся.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 в суді показала, що вона є матір`ю ОСОБА_7 .. ЇЇ син скоїв злочин, в якому щиро розкаявся, матеріальну шкоду потерпілому відшкодували, вона та батько мають на сина вплив. Просила передати сина їм під нагляд.

Потерпілий ОСОБА_8 до суду не з"явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, матеріальних претензій до обвинувачених немає.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи надані докази суд приходить до висновку, що вина неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень встановлена і його дії правильно кваліфіковані за

- ч.2 ст. 296 КК України- як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб,

-ч. 1 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна.

Обвинувачений ОСОБА_10 скоїв злочин будучи неповнолітнім.

Відповідно до свідоцтва про народження його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

За місцем навчання та проживання характеризується задовільно, є інвалідом з дитинства, раніше до кримінальної відповідальністі не притягувався, на обліку в поліції, службі у справах дітей не перебував.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Малинським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області, виправлення неповнолітнього ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства

В суді адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення неповнолітьнього обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру та передачі його під нагляд батьків, так як він вчинив злочини середньої тяжкості,характерезується задовільно, щиро розкаявся, став на шлях виправлення..

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання.

Законні представники ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в суді підтримали клопотання та просили передати їх неповнолітнього сина їм під нагляд.

Обвинучавений ОСОБА_6 в суді не заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор в суді підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_7 під нагляд батьків.

Вислухавши думку участників кримінального провадження, приймаючи до уваги, що ОСОБА_11 вчинив злочин неповнолітнім, щиро розкаявся та відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, потерпілий претензій немає, раніше не перебував на обліку служби у справах дітей, не притягувався до кримінальної відповідальності, є інвалідом з дитинства, скоєні ним правопорушення, віднесені законом до злочинів середньої тяжкості, на теперішній час навчається, за місцем проживання та навчання характеризується задовільно, після вчинення правопорушень та під час судового розгляду своєю поведінкою довів, що він став на шлях виправлення і не потребує застосування покарання, суд приходить до висновку, що до неповнолітнього ОСОБА_7 слід застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 КК УКраїни, у вигляді передачі його під нагляд батьків.

На підставі ст. 97, ч. 2 ст. 105 КК України та керуючись ст. ст.393,395, 498-501КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та покарання.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків.

Передати неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під нагляд батьків: матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_11 , до досягнення ним повноліття.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1