Провадження №1-в/127/456/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення на підставі статті 81 Кримінального кодексу України (далі КК).

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки засуджений своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 вбачається, що останній 29.09.2016 р. був засуджений Бершадським районним судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 КК, з урахуванням частини четвертої статті 70 КК до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно з пунктом 2 частиною третьою статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Разом з тим, частиною другою статті 81 КК регламентовано, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зі змісту роз`яснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вбачається, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 фактично відбув дві третини строку покарання, однак був неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, двічі звільнявся умовно-достроково, проте знову вчинив корисливий злочин. За період відбування покарання неодноразово отримував дисциплінарні стягнення.

Крім цього, суд вважає за доцільне зауважити, що ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2019 р. та Вінницького апеляційного суду від 21.03.2019 р. ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку із відсутністю підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення.

Будь-яких відомостей на підтвердження змін у поведінці засудженого ОСОБА_4 з моменту прийняття зазначених судових рішень, суду надано не було, а тому суд приходить до переконання, що правові підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні.

Керуючись статтями 371, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: