Справа № 405/7688/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бандурівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по даній справі 11.01.2018 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 01 місяця позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, просить застосувати до нього норми ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений підтримав свою заяву, просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, оскільки він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» не заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого, оскільки останній сумлінним ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого71-Щ-18, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним напротязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Олександрійського місьрайонного суду Кіровоградської області від 11 січня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185 КК України ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі (а.о.с. 18-20).

Початок строку покарання 27.09.2017 року, кінець строку 27.10.2020 року. На час розгляду клопотання засуджений відбув 2 роки 1 місяць 10 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину. На момент розгляду заяви залишилося до відбуття 11 місяців 20 днів.

Крім того, з матеріалів особової справи та характеристики, наданої на виконання ухвали суду, встановлено, що ОСОБА_5 в Кропивницькому СІЗО перебував з 28.09.2017 року. За час перебування в СІЗО порушень встановленого режиму утримання не допускав. Заохочень не мав.

З 07.03.2018 року відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№6). За час відбування покарання в установі допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, у виді вилучення заборонених предметів, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді догани. Стягнення погашене у встановленому законом порядку.

З липня 2018 року по жовтень 2018 року та з липня по жовтень 2019 року засуджений працював в столярному цеху. Проявляв добросовісне ставлення до праці, вчасно і беззаперечно виконував покладені на нього завдання. Стосовно скоєного злочину розкаюється. Міру покарання призначену судом вважає справедливою.

Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 42 годин.

Бере участь у реалізації програм диференційованого впливу «Професія». З 0309.2018 року по 18.06.2019 засуджений ОСОБА_5 навчався в Кіровоградському навчальному центрі 36 за спеціальністю «Столяр будівельний» (свідоцтво НОМЕР_1 .) До навчального процесу ставився сумлінно. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував.

Суд бере до уваги, що засуджений ОСОБА_5 з липня 2018 року по жовтень 2018 року, та з липня по жовтень 2019 року працював в столярному цеху. З довідки про заробітну плату за період з 01.01.2019 по 30.09.2019 вбачається, що засуджений працював оплатно лише у вересні 2019 року, за що отримав заробітну плату в сумі 3717, 32 грн.(а.о.с. 74). За сумлінну поведінку та ставлення до праці був 2 (два) рази заохочений (з них один раз правами начальника установи).

Вказані обставини свідчать про позитивну динаміку в поведінці засудженого, разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що початок строку відбуття покарання у засудженого ОСОБА_5 з вересня 2017 року, при цьому, засуджений був заохочений лише через рік - в жовтні 2018 року та в жовтні 2019 року, що свідчить про те, що зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми. Пасивна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього, активна участь у суспільному житті установи виконання покарань не була послідовною, засуджений друге заохочення отримав напередодні розгляду питань про застосування заохочувальних норм, зокрема застосування ст.81 КК України.

При оцінці поведінки засудженого, суд також відмічає, що засуджений за час відбування покарання все ж таки один раз порушував встановлений режим утримання, порушення виражалося у вилученні рідини бурого кольору з характерним запахом алкоголю та не мав систематичних заохочень.

Крім того, адміністрацією установи виконання покарань поведінка ОСОБА_5 оцінювалась як така, що не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, у застосуванні заохочувальної норми передбачуваної ст.81 КК України останньому було відмовлено, що підтверджується витягом з протоколу від 24.10.2019 року №6 засідання адміністративної комісії Кропивницької виправної колонії (№6) з питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 (а.о.с. 51).

Більш того, слід зазначити, що засуджений ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений за умисні корисливі злочини, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, а також засуджений до позбавлення волі та звільнений умовно-достроково, в подальшому знову вчинив умисний корисливий злочин в період іспитового строку та засуджений до позбавлення волі, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та у разі звільнення умовно-достроково зможе продовжити злочинну діяльність.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, відбув дві третіх частини строку покарання, призначеного йому судом, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився. Суд приходить до висновку про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а сам засуджений довів своє виправлення.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, відтак, в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6