Шаргородський районний суд
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року

м. Шаргород

справа № 152/1045/19
провадження №1-кп-152/99/19

Шаргородський районний суд Вінницької області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000147 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

Прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , з посиланням на неможливість завершення судового розгляду у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 до закінчення строку тримання його під вартою та на ту обставину, що ризики, визначені ухвалою про обрання запобіжного заходу, не відпали, термін дії ухвали про продовження запобіжного заходу закінчується 28 жовтня 2019 року.

З приводу заявленого прокурором ОСОБА_3 клопотання про продовження дії запобіжного заходу суд вислухав думку учасників судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, вважають за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який вид запобіжного заходу посилаючись на те, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні не підтвердженні відповідними доказами та подали письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Зазначене клопотання підтримане захисником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Клопотання про зміну запобіжного заходу мотивоване тим, що підставами застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Також, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_4 не ухилявся від слідства та суду і не має намірів такого ухилення, оскільки будь-які допустимі та достовірні докази цьому відсутні.

До того ж, обвинувачений ніколи не вчиняв дій щодо впливу на свідків, які вже допитані судом, не перешкоджав та не перешкоджає встановленню істини у справі, будь-якого умислу переховуватися від органів досудового розслідування та суду ОСОБА_4 не мав та не має.

Вказані обставини, на думку адвоката ОСОБА_5 , свідчить про належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та про виконання ним процесуальних обов`язків в разі обрання запобіжного заходу, менш суворого та не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, є особою з інвалідністю третьої групи.

Також, мотивуючи клопотання, захисник обвинуваченого звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 має міцні родинні зв`язки.

Наведені обставини, на думку захисника обвинуваченого свідчать про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є занадто суворим, подальше його тримання під вартою не ґрунтуватиметься на Законі.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання з тих самих підстав, просив його задовольнити.

Крім того, адвокат ОСОБА_5 зазначив про те, що сестра обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 бажає зареєструвати місце проживання обвинуваченого у своєму будинку в АДРЕСА_2 , про що подала в сільську раду письмову заяву, з метою здійснення догляду та лікування брата.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , посилаючись на те, що встановлені судом ризики, передбачені ст.177 КПК України, при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою та при продовженні строку тримання під вартою наявні, і вони не зменшилися.

Розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , вислухавши думки учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта … чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2019 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Як вбачається із вказаної ухвали, при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було враховано те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не має стійких соціальних або родинних зв`язків, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ухилення від слідства та суду, може переховуватися від слідства суда, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

22.07.2019 ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області продовжено запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто з 22.07.2019 до 29.08.2019 включно.

Ухвалою суду від 29.08.2019 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , застосований ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.05.2019 продовжено на шістдесят діб - до 24.00 години 28.10.2019.

Станом на постановлення ухвал слідчого судді і суду, зазначені у вказаних судових рішеннях ризики не змінилися, даних, котрі давали б підстави для зміни запобіжного заходу сторонами кримінального провадження не надано.

На даний час на переконання суду є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, з огляду на конкретні обставини справи, такі як характеристика особи, стан здоров`я, наявність інвалідності, міцних родинних зв`язків, постійного місця проживання, відсутність ризику незаконно впливати на свідків, які вже допитані судом.
Також суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно, наявність підстав для залишення особи під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням його особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі "Єчюс проти Литви", заява № 34578/97, п. 93), що, у цій справі, станом на сьогодні, не є дійсним, з огляду на установленість судом відсутності передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

У справі "Роман Мірошніченко проти України", заява від 19 лютого 2009 року ЄСПЛ прийшов до наступного висновку: "… той факт, що заявник підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, можливо, спочатку виправдовував його утримання під вартою. Однак після спливу певного часу судова влада була зобов`язана привести інші вагомі підстави для подальшого утримання під вартою, що не було зроблено в даному випадку; крім того, на жодній зі стадій національні суди не розглядали можливість застосування будь-яких альтернативних запобіжних заходів, і, спираючись головним чином на тяжкість обвинувачення, органи влади продовжували тримання заявника під вартою на підставах, які не можуть вважатися «відповідним і достатніми»…».

Такий саме підхід ЄСПЛ сформував не тільки щодо однієї підстави для тримання особи під вартою (тяжкість злочину).

Аналогічні висновки щодо іншої підстави (загроза втечі) ЄСПЛ зробив, наприклад, у справі "Доронін проти України", де зазначив, що : "хоча й видається, що спроба заявника втекти дала відповідним органам підстави для тримання його під вартою протягом досудового слідства та розгляду справи в суді, серйозність пред`явлених йому обвинувачень, ризик його ухилення та перешкоджання здійсненню правосуддя залишалися єдиними підставами, з огляду на які суд не змінював обраний йому запобіжний захід. Однак згідно з пункту 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами".
У рішенні у справі "Лабіта проти Італії»" (2000 р.) ЄСПЛ зазначив, що небезпека чинення тиску на свідків та ризик фальсифікації доказів могли виступати юридичними підставами обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте правоохоронні органи не вказали жодного факту, який міг би довести, що зазначені підстави справді існували, у період розгляду такої справи у суді, коли уже усі докази сформовані, не навели жодного доказу можливої неправомірної поведінки підозрюваного.
У цій справі інші підстави для тримання обвинуваченого під вартою установлені не були, а тому суд не знаходить передумов для продовження тримання під вартою та вважає за необхідне змінити обвинуваченому застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби
Саме даний запобіжний захід буде адекватною противагою ризикам, що залишилися..

Із поданих захисником обвинуваченого документів також вбачається, що сестра обвинуваченого ОСОБА_7 подала заяву до Мурафської сільської ради про те, що бажає зареєструвати ОСОБА_4 за постійним місцем свого проживання в АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_6 є власником житлового будинку в АДРЕСА_2 і не заперечує, щоб останній проживав у її будинку, так як бажає його лікувати, забезпечити належним доглядом.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 з приводу клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_4 є її рідним братом, вона бажає зареєструвати його місце проживання в своєму будинку з тією метою, щоб надати йому належне медичне лікування як особі з інвалідністю у зв`язку з психічним захворюванням, забезпечити належний догляд. Її чоловік з цього питання заперечень не має.

З огляду на наведене, суд вважає, що захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 надано суду належні та допустимі докази того, що останній має можливість постійно проживати разом із своєю сестрою за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до роз`яснень ЄСПЛ у п.40 рішення у справі "Саккопулос проти Греції", суд повинен врахувати стан здоров`я обвинуваченого, який має викликати занепокоєння поза всяким сумнівом.

Із довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 079678 від 19.07.2018 вбачається, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю третьої групи, якій протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статистичне навантаження, шкідливі умови праці.

Враховуючи наведені обставини суд вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на тримання під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_2 , в помешканні його сестри ОСОБА_6 , яка щодо цього не заперечує, що буде відповідати меті застосування запобіжного заходу, забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 331, 350, 369, 372, 395 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний уродженцю та жителю АДРЕСА_1 захід з тримання під вартою на домашній арешт, який здійснювати щодобово у період доби з 21 години до 07 години за адресою: АДРЕСА_2 .

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти із зали суду.

Строк дії ухвали визначити протягом двох місяців починаючи з 20 години 22 жовтня 2019 року до 22 грудня 2019 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці, обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до Шаргородського районного суду Вінницької області;

2) щодобово у період доби з 21 години до 07 години не залишати місце проживання в будинку АДРЕСА_2 , без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання, у тому числі, у зв`язку із необхідністю здійснення лікування за межами населеного пункту с. Мурафа Шаргородського району.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Органу Національної поліції негайно поставити обвинуваченого ОСОБА_4 на облік і повідомити про це Шаргородський районний суд.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1