УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року

м. Київ
справа № 127/18010/17
провадження № 51-1624ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року й ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000132

від 13 квітня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кукули Піщанського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада

2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК визначено

ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 54 КК позбавлено ОСОБА_4 спеціального звання «старший лейтенант поліції».
Стягнуто з ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди: на користь ОСОБА_5 6415 грн., на користь ОСОБА_6 1000 грн.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_4 , працюючи на посаді слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, в кінці липня на початку серпня

2016 року в кабінеті № 59 указаної установи на вул. Пирогова, 4, умисно з метою незаконного збагачення під приводом того, що йому необхідно скористатися комп`ютером, сів за робочий стіл слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 і шляхом вільного доступу відчинив шухляду столу, звідки таємно викрав 5000 грн та ювелірні вироби зі срібла вартістю 665 грн та ювелірні вироби зі срібла з елементами позолоти вартістю 750 грн, які зберігалися в поліетиленовому прозорому канцелярському пакеті типу «файл» та належали слідчому цього ж відділу ОСОБА_5 .
Внаслідок крадіжки ОСОБА_4 заподіяв шкоду ОСОБА_5 на суму 6415 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , працюючи слідчим зазначеного слідчого відділу, в період із 03 по 05 червня 2017 року умисно, повторно з метою незаконного збагачення, проник до кабінету № 311 слідчого Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_8 (вул. Пирогова, 4), де таємно із сейфу викрав речові докази, вилучені у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002684: дві купюри номіналом 500 грн та одну розірвану навпіл купюру номіналом 100 Євро, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України на 02 червня 2017 року становить 2947,34 грн, які належали потерпілому у кримінальному провадженні №0002684 ОСОБА_6 .
Унаслідок крадіжки ОСОБА_4 заподіяв шкоду ОСОБА_6 на суму

3947,34 грн.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 18 березня 2019 року відмовив у задоволенні апеляційної скарги прокурора й апеляційної скарги зі змінами захисника, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишив без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність та про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі через суворість, у зв`язку з чим просить змінити рішення місцевого й апеляційного судів звільнити його від призначеного покарання з випробуванням на строк 2 роки. На думку ОСОБА_4 , місцевий суд не навів обставин, які би свідчили про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, та безпідставно не врахував такими обставинами, що пом`якшують покарання, виявлення жалю щодо вчиненого, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.

Ці ж обставини залишилися поза увагою апеляційного суду.
Мотиви Верховного Суду
Безпідставними є посилання засудженого на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій щодо нього закону України про кримінальну відповідальність (не застосовано ст. 75 КК), що, на думку ОСОБА_4 , призвело до невідповідності призначеного йому покарання через суворість.
Так, згідно з ч. 1 ст. 75 КК в разі, якщо суд, крім як у випадках засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно з вироком місцевого суду при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог статей 50 і 65 КК врахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких згідно зі ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, а інший тяжким; дані про особу обвинуваченого, який вини у вчиненні злочинів не визнав і не відшкодував заподіяної шкоди, позитивно характеризується за місцем реєстрації та посередньо за місцем роботи, раніше

не судимий, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, місцевий суд не встановив. Крім того, суд першої інстанції врахував корисливий характер злочинів, конкретні обставини їх вчинення та зухвалість дій обвинуваченого.

Зі змісту цього судового рішення вбачається відсутність фактів визнання ОСОБА_4 вини, активного сприяння розкриттю злочинів та відшкодування заподіяної шкоди потерпілим.
Враховуючи наведене, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 лише за умов його ізоляції від суспільства.

Доводи в касаційній скарзі засудженого є аналогічними за змістом доводам, наведеним в апеляційній скарзі його захисника і вже були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, який належним чином їх перевірив та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК докладні мотиви свого рішення як про відсутність підстав вважати обставини, наведені захисником такими, що пом`якшують покарання, так і про неможливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК, з чим погоджується касаційний суд.
Те, що в ході апеляційного розгляду ОСОБА_4 перерахував гроші у рахунок відшкодування потерпілим шкоди, а також дані про його сімейний стан і стан здоров`я з урахуванням конкретних обставин справи й особи засудженого,

не свідчить про неправильність висновків місцевого й апеляційного судів

і не є достатньою підставою для його звільнення від призначеного покарання з випробуванням.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Оскільки інших доводів щодо незаконності вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду засуджений у касаційній скарзі не навів, а з наведених у касаційній скарзі мотивів та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити засудженому у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області

від 20 листопада 2018 року й ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3