Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/456/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілої ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.06.2019 року, стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого слюсарем на приватному сільськогосподарському підприємстві «СТЕП», не одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 67985,53 грн. судових витрат по справі
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Макіївка, Макіївського району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, учасник бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.185 КК України, та призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі; за ч.1 ст.185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 67985,54 грн. судових витрат по справі.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

В апеляційних скаргах:
- потерпіла ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 та ОСОБА_9 винними у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК Ураїни. Задовольнити пред`явлений цивільний позов у повному обсязі.
Вважає, що органами досудового розслідування були зібрані всі необхідні докази вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 , та їх злочинні дії органами слідства були вірно кваліфіковані за п.12 ст. 115 КК України. Вчинене вбивство було умисним за попередньою змовою та в стані алкогольного сп`яніння. Доказом того, що обвинувачені мали умисел на умисне вбивство є висновки судово-медичної експертизи в яких вказана численна кількість тілесних ушкоджень та тілі потерпілої. Характер та локалізація виявлених тілесних ушкоджень свідчать про те, що їх було нанесено не менше 25 ударів, які наносилися по важливим для життя людини частинам тіла: голова, шия, область живота.
Суд першої інстанції здійснив невірну кваліфікацію дій обвинувачених та призначи покарання, яке є несправедливим через м`якість та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення
Судом не було враховано, що сума у 200 000 грн. не відповідає тим втратам, які потерпіла понесла.

-Прокурор ОСОБА_14 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених п.12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання за п.12 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покараня у виді позбавлення волі строком 12 років.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.
Мотивує свої доводи наступним.
Стороною обвинувачення доведено в повному обсязі вину обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених п.12 ч.2 ст. 115 КК України.
Стороною обвинувачення зверталася увага, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_9 під час досудового розслідування не надавали жодних показів, розкриттю кримінального правопорушення не сприяли, сторона обвинувачення розцінює як спосіб уникнення кримінальної відповідальності.
Вважає, що до показів обвинувачених слід ставитися критично, оскільки вони суперечать один одному. Зокрема щодо кількості та виду вжитого обвинуваченими алкоголю, щодо того чи бачив ОСОБА_8 потерпілу ОСОБА_15 безпосередньо перед нанесенням тілесних ушкоджень на сходовій клітині, щодо того скотилась потерпіла по сходах на майданчик між другим і перши поверхом чи самостійно спустилась.
Умисел на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_13 підтверджується кількістю, механізмом та локалізацією спричинених останній тілесних ушкоджень, яких спричинено не менше 25 травмуючих дій в життєво-важливі органи, а саме в голову та живіт.

-Захисник-адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду стосовно свого підзахисного змінити в частині правової кваліфікації його дій та призначеного покарання, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, застосувавши ст.. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Застосувати ч.1 ст. 76 КК України, поклавши певні обов`язки. Кримінальне провадження за ч.1 ст. 185 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпністю можливості їх отримати.
Вказує, що ОСОБА_8 вину у скоєні злочину, передбаченого ст. 115 чи ст. 121 КК України не визнає. Визнає вину у вчиненні вбивства через необережність, а не умисного злочину.
ОСОБА_8 завдавав потерпілій тілесні ушкодження у різні частини тіла, що свідчить про те, що він не мав чіткого наміру завдати удари з життєво важливі органи, саме для позбавлення життя потерпілої, бо наносив удари хаотично, з різною силою, в тому числі і в нежиттєво важливі органи. Беручи до уваги спосіб вчинення злочину, знаряддя злочину -нанесення ударів руками в темному під`їзді в нічний час в темну пору доби; відсутність освітлення; необізнаність щодо того, хто саме поклав руку на плече та чого очікувати від такого діяння; характер, кількість та локалізацію нанесених тілесних ушкоджень; хаотичність нанесення ударів; стан невизначеності, в якому перебував ОСОБА_8 , щодо особи, яка поклала руку йому на плече; стан обурення та стресу обвинуваченого з приводу конфлікту з жінкою, яка перебувала в сильному алкогольному сп`янінні, що передував події злочину.
При цьому, після того, як потерпіла впала зі сходів, обвинувачені віднесли її на вулицю, подалі від квартири, в якій спали діти. Потерпіла до них розмовляла, навіть виражалась нецензурними словами, тобто демонструвала свої емоції, а тому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не будучи медиками за освітою, навіть не здогадувались, що їй смертельно зле.
ОСОБА_8 не скоював крадіжку телефону потерпілої. Він знайшов вказаний телефон вже після конфлікту з потерпілою. Це була пізня година, ніч. Кому належить телефон він не міг в той же день дізнатись. Припускаючи, що можливо він належить п`яній потерпілій, він вирішив забрати його додому, щоб ніхто його не вкрав, оскільки віддавати його потерпілій не було сенсу, так як вона ймовірніше його втратила б знову. Потерпіла була в неадекватному стані внаслідок вживання алкоголю. Працівники поліції вилучили телефон у ОСОБА_8 вдома вранці наступного дня. Картку мобільного оператора він не відділяв від мобільного телефону, що спростовує версію сторони обвинувачення і суду першої інстанції щодо наявності корисливого умислу.
Тому, враховуючи викладене, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки в даному випадку явно відсутні умисел на нанесення тілесних ушкоджень та суб`єктивна сторона крадіжки.
Суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме показання обвинувачених, які є взаємоузгодженими та доповнюються показаннями свідків та висновками експертиз.
Однак, судом показання обвинувачених проігноровано, їхні доводи не спростовано. Суд надав перевагу доказам свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , проте поза увагою суду залишилося, те, що вказані свідки надавали суду і суперечливі показання щодо часу зустрічі потерпілої з ОСОБА_17 .
Короткий зміст суті справи:
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та таємне викрадення чужого майна(крадіжку).
В ніч з 09 на 10 червня 2018 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , в присутності ОСОБА_9 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння та знаходився поруч, в ході сварки з ОСОБА_13 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останній не менше 25 ударів руками по голові, тулубу та кінцівках. Від отриманих ударів ОСОБА_13 не втримала рівновагу, впала та скотилась по сходах на майданчик між другим і першим поверхом, де залишилась лежати на підлозі.
В подальшому, ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, запропонував ОСОБА_9 , який був очевидцем його дій, вжити заходи до приховування тяжкого злочину, шляхом переміщення ОСОБА_13 до іншого місця. ОСОБА_9 , не бажаючи виявлення факту спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , з метою надання допомоги ОСОБА_8 в уникненні кримінальної відповідальності, погодився вчинити дії, спрямовані на заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, а саме шляхом переміщення ОСОБА_13 до іншого місця. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 винесли напівсвідому ОСОБА_13 з під`їзду, перенесли її за господарське приміщення та поклали в кущах. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 89 від 09.07.2018 року та додаткового висновку судово-медичної експертизи № 89 від 16.10.2018 року своїми діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_8 спричинено потерпілій тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_13 , що настала через декілька годин після спричинення даних тілесних ушкоджень.
Крім того, 10.06.2018 року ОСОБА_8 , повертаючись до своєї квартири АДРЕСА_3 , близько 01.30 год. на сходовому майданчику під`їзду будинку між першим та другим поверхом побачив мобільний телефон марки «FLY TS112», що належав ОСОБА_19 , який він таємно викрав. З викраденим з місця скоєння злочину ОСОБА_8 зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 389,95 грн.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та заперечив стосовно задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої; захисника-адвоката ОСОБА_11 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , яка просила апеляційну скаргу сторони захисту задовольнити, апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишити без задоволення; потерпілу ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення; прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілої, апеляційну скаргу сторони захисту просив залишити без задоволення; обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_21 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , апеляційну скаргу прокурора та потерпілого ОСОБА_13 просили залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 та невизнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_9 , їх вина також підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, проведеного судом першої інстанції і, зокрема показанями:

- потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що її дочка ОСОБА_13 протягом десяти років проживала разом зі співмешканцем ОСОБА_16 в його квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . Між дочкою та її співмешканцем іноді виникали суперечки. Проте, протягом останніх двох років конфліктів між ними не було. Востаннє потерпіла бачила ОСОБА_13 08.06.2018 року. Наступного дня вони спілкувались по телефону. Ніяких скарг за життя ОСОБА_13 на обвинувачених, з якими була особисто знайома, не висловлювала і конфліктів з ними не мала. З ОСОБА_9 вона та її дочка підтримували добросусідські відносини. 10.06.2018 року їй зателефонувала ОСОБА_22 та повідомила, що її дочка знайдена вбитою. Очевидцем події вона не була. Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила призначити обвинуваченим суворе покарання.
- свідка ОСОБА_22 , яка суду першої інстанції пояснила, що проживає в будинку АДРЕСА_5 , знає обвинувачених по сусідству, підтримує дружні відносини з матір`ю ОСОБА_9 09.06.2018 року, у вечірній час вона перебувала у себе вдома. Після 21.00 год. до неї прийшли ОСОБА_23 , ОСОБА_8 з його співмешканкою та ОСОБА_9 , які принесли продукти для підготовки столу для хрестин доньки ОСОБА_8 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протягом вечора вжили пляшку пива, об`ємом 2,5 л. Протягом вечора співмешканці ОСОБА_8 неодноразово дзвонили її діти, після чого вона виходила на хвилин 10, потім вона виходила з ОСОБА_8 . Приблизно після 23.00 год. ОСОБА_8 забрав ОСОБА_9 та вони вдвох вийшли, обидва перебували в стані легкого алкогольного сп`яніння. Коли вони повернулись, на її питання, ОСОБА_8 повідомив, що він залагодив питання, яке саме - не говорив. Приблизно о 23.30 год. ОСОБА_23 та ОСОБА_21 зі своєю співмешканкою пішли. Пізніше прийшла мати ОСОБА_9 , забрала ОСОБА_9 і вони пішли додому. Очевидцем подій не була і не чула ніяких сварок і криків. Вона бачила, що раніше ОСОБА_13 інколи ходила з синцями на тілі, їх походження пояснювала побиттям співмешканцем.
- свідка ОСОБА_23 , яка суду першої інстанції пояснила, що 09.06.2018 року у вечірній час вона, ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували за адресою проживання ОСОБА_22 по АДРЕСА_5 та готували їжу для хрестин. Під час вечері вжили невелику кількість коньяку. Після 21.00 год. ОСОБА_24 зателефонували діти і вона вийшла на декілька хвилин, а по поверненню забрала ОСОБА_8 і вони пішли вдвох. Після їх повернення, ОСОБА_8 знову виходив, хвилин на 10-15, сказав, що покурити. Потім ОСОБА_8 без пояснень попросив вийти з ним ОСОБА_9 . Через хвилин 30 вони вдвох повернулись і ОСОБА_8 повідомив, що все залагодив, що саме не пояснив. ОСОБА_24 з квартири ОСОБА_22 пішла раніше, коли саме вона пригадати не змогла. Приблизно о 23.30 год. ОСОБА_9 залишився в квартирі разом з ОСОБА_22 , а вона відвела ОСОБА_8 додому, крові ні на його одязі, ні на тілі, вона не бачила. ОСОБА_8 характеризує, як спокійного та врівноваженого, а ОСОБА_13 , як особу, що вживала спиртні напої та у якої часто відбувались конфлікти зі співмешканцем.
- свідка ОСОБА_25 , яка суду першої інстанції пояснила, що вранці 09.06.2018 року її син ОСОБА_9 поїхав разом з ОСОБА_8 до міста Кропивницький. Після повернення вони перебували в квартирі ОСОБА_22 та готувались до хрестин. Приблизно о 01.00 год. вона пішла до ОСОБА_22 , де побачила ОСОБА_22 та ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вона забрала його додому і вклала спати. Наступного дня о 06.00 год. ранку до неї прийшли працівники поліції, повідомили, що знайдений труп, в якому вона впізнала ОСОБА_13 . Після допиту ОСОБА_9 його забрали в поліцію. Сина характеризує, як спокійну людину. ОСОБА_13 за життя конфліктувала зі своїм співмешканцем, інколи ходила з синцями на тілі.
- свідка ОСОБА_26 , яка суду першої інстанції пояснила, що вона працює Першотравневим сільським головою, вранці 10.06.2018 року до неї прийшла ОСОБА_27 , яка повідомила про виявлення по вулиці Першотравневій трупу жінки. Вона тіло бачила лише здалеку, помітила синяки, сліди крові на голові та обличчі, решту не було видно крізь бур`яни, близько не підходила та одразу викликала поліцію. Мешканцями прилеглих будинків в загиблій було впізнано ОСОБА_13 . Обвинувачених характеризує позитивно.
- свідка ОСОБА_16 , який суду першої інстанції пояснив, що востаннє бачив живою свою співмешканку ОСОБА_13 приблизно о 20.30 год. 09.06.2018 року. Вона була твереза, і після дзвінка ОСОБА_17 пішла до останньої, про причини візиту ОСОБА_13 йому не повідомила. Синців або інших пошкоджень на тілі ОСОБА_19 , коли вона виходила, він не бачив. Того дня він спиртне не вживав, після уходу ОСОБА_13 він залишився вдома та, орієнтовно, о 22.00 год. ліг спати. Ніяких сварок, стуків або криків в ніч з 09 на 10 червня він не чув, двері помешкання він залишив не замкненими. Наступного дня, збираючись на роботу, від працівників поліції, він дізнався, що ОСОБА_13 знайдена мертвою. Під час спільного з нею проживання протягом 10 років між ними інколи виникали суперечки, але загалом він характеризує її як добру жінку. Про конфлікти ОСОБА_13 з обвинуваченими йому нічого не відомо, неприязних відносин між загиблою та обвинуваченими не було.
- свідка ОСОБА_17 , яка суду першої інстанції пояснила, що 09.06.2018 року у вечірній час вона зателефонувала ОСОБА_13 і вони домовились зустрітись для розмови. Після того, як ОСОБА_13 прийшла до неї, близько 18 год., вони вдвох вийшли на вулицю та присіли на лавку неподалік її будинку. Під час розмови вони вжили невелику кількість спиртного, видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_13 вона не помітила. Востаннє бачила ОСОБА_13 живою, близько 21.00 год., після чого ОСОБА_13 пішла додому.
- свідок ОСОБА_18 суду першої інстанції пояснив, що в червні 2018 року до них приходила ОСОБА_13 , щоб поговорити з його дружиною, вони спілкувались на вулиці, та приблизно о 21.00 год. вони вдвох зайшли до будинку, вжили спиртне, після чого ОСОБА_13 пішла в бік двоповерхових будинків. Тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_13 та у що вона була одягнена, він не помітив.
- свідок ОСОБА_28 , суду першої інстанції, пояснила, що 10.06.2018 року, приблизно о 05.00 год., неподалік будинку, в якому проживає, побачила тіло людини. Вона одразу повідомила сусідів, які в подальшому повідомили голову сільської ради. Інші відомості їй не відомі.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами оголошеними і дослідженими в суді першої інстанції і, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 10.06.2018 року, проведеного за участю понятих, в ході якого оглянута територія с.Першотравневе, Долинського району Кіровоградської області, де за господарськими приміщеннями виявлено труп жінки з видимими тілесними ушкодженнями, джинсові шорти, жіноча білизна (труси), жіноча резинка для волосся. По вулиці Шкільна виявлені, полімерний пакет, тапок синього кольору. Біля під`їзду будинку № 13 по вулиці Шкільній виявлені плями бурого кольору, всередині під`їзду виявлений тапок синього кольору та пучок волосся. ( т.2 а.п.5-24);
- актом застосування службової собаки, яким встановлено траєкторію переміщення ОСОБА_13 (т.2 а.п.25);
- протоколом огляду місця події від 10.06.2018 року, проведеного за участю понятих, в ході якого оглянуто ОСОБА_9 , на тілі та на тапках якого, виявлено плями бурого кольору. (т.2 а.п.26-30);
- протоколом обшуку місця події від 10.06.2018 року, проведеного за участю ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_3 , в ході якого ОСОБА_8 з дивану, що знаходиться у вказаному приміщенні, дістав мобільний телефон «Fly» білого кольору, та розповів про обставини злочину, і в який одяг був одягнений 09.06.2018 року: спортивні штани сірого кольору, футболка червоного кольору та труси. Вищевказані речі вилучені та опечатані. (т.2 а.п.31-32);
- протоколом огляду предмету від 11.06.2018 року, в ході якого оглянуто DVD-диск із відеозаписами обшуку домоволодіння ОСОБА_8 (т.2 а.п.34-35);
- висновком судово-медичної експертизи № 89 від 09.07.2018 року, згідно якої п.1. при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 , 1982 року народження, виявлено наступні тілесні ушкодження: А) Синці на повіках правого та лівого ока, садно на лівій щоці, лівій скуловій ділянці та зовнішньому куті лівого ока, садно на лівому лобному бугрі, садно на нижній частині підборіддя, синці (2) на нижній щелепі зліва по центру, садно на правому лобному бугрі, синець на правій скуловій ділянці та правій щоці, синець на нижній губі, синці на правій та лівій вушній раковині, садно на правій боковій поверхні шиї біля мочки правої вушної раковини, синець на передній поверхні шиї в нижній третині над міжключичною впадиною, садна (2) по середньо-ключичній лінії зправа в проекції 7-11 ребер, множинні синці (7) в ділянці правого ліктьового суглоба по розгинальній поверхні, синець правого плечового суглоба по задній поверхні в нижній третині, синець правого плечового суглоба по верхній та боковій поверхні, синці (5) по тильній поверхні правої кисті та правого променево-запясткового суглоба, синець на тильній поверхні лівої кисті, синець на лівому плечі по передній поверхні в верхній третині, синці на лівому ліктьовому суглобі по розгинальній поверхні, множинні синці в ділянці правого та лівого колінного суглоба по передній поверхні, множинні садна по передній поверхні правого та лівого колінного суглоба, синці (2) по передній поверхні правої гомілки, садна (2) на лівому гомілко-ступневому суглобі по зовнішній поверхні, синці (3) на правому гомілко-ступневому суглобі по зовнішній та внутрішній поверхні, садна (2) по задньо-підмишечній лінії зправа в проекції 11-12 ребер; Б) Рана по задньому краю правої вушної раковини; В) Тупа травма живота, розриви печінки що супроводжувалися внутрішньо-черевною кровотечею. П.п. 2, 3. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки травмуючої ударної дії тупих предметів (предмету), індивідуальні ознаки травмуючої поверхні в пошкодженнях не відобразилися. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від не менше ніж 25 травмуючих дій. П.4. Причиною смерті ОСОБА_13 є внутрішня кровотеча, тупа травма живота, розриви печінки. Враховуючи дані трупних змін (трупних плям, трупного заклякання, трупного охолодження), смерть ОСОБА_13 настала за 24-48 годин до моменту дослідження трупа в морзі (дослідження почато 11.06.18 р. 12.00). П.5. Враховуючи характер травм між часом спричинення тілесних ушкоджень та часом настання смерті могло пройти декілька годин. П.6. В крові трупа ОСОБА_13 виявлений етиловий спирт в кількості 4.46г/дм3, що по відношенню до живих осіб має ознаки тяжкого ступеня алкогольного сп`яніння. П.7. Згідно правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження, вказані в пункті 1В відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя. Тілесні ушкодження, що вказані в пункті 1Б, мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, по відношенню до живих осіб. Тілесні ушкодження, що вказані в пункті 1А, мають ознаки легких тілесних ушкоджень по відношенню до живих осіб. П.8. Між тілесними ушкодженнями у вигляді тупої травми живота, розривів печінки, що супроводжувались крововтратою та причиною смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок. П.9. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа, ОСОБА_13 могла певний період часу здійснювати активні дії, переміщатись, розмовляти, який саме період часу залежить від індивідуальних властивостей організму та наростання крововтрати. П.10. Враховуючи локалізацію даних тілесних ушкоджень, їх кількість, дані тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту. (т.2 а.п.62-65);
- лікарським свідоцтвом про смерть № 2690 від 11.06.2018 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_13 стала тупа травма живота, розриви печінки.(т.2 а.п. 66);
- висновком судово-медичної експертизи № 89 (додаткової) від 16.10.2018 року, згідно якої враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 , їх характер, морфологічні особливості, відсутність крововиливів в зв`язковий апарат внутрішніх органів, можна говорити, що дані тілесні ушкодження по своїй совокупності не могли виникнути внаслідок падіння на східцях будинку, чи падіння з висоти власного зросту на виступаючий предмет (предмети). Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок тупої травми живота, розривів печінки, що супроводжувалися внутрішньочеревною кровотечею, дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок не менше ніж 2-х кратної локальної травмуючої дії тупого предмета (предметів), в праву передньо-бокову поверхню черевної стінки. (т.2 а.п.70-72);
- висновком судово-медичної експертизи № 52 від 25.06.2018 року, згідно якої у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: синець на верхній губі біля зовнішнього кута рота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та мають загальні ознаки дії тупого предмету (предметів) і могло виникнути на протязі 2-5 діб до моменту огляду, виникнення тілесних ушкоджень від падіння з висоти власного зросту малоймовірно. (т.2 а.п.82);
- протоколом отримання зразків для експертизи від 10.06.2018 року, в ході якого у ОСОБА_8 відібрані біологічні зразки для проведення судово-медичної експертизи. (т.2 а.п.88);
- протоколом отримання зразків для експертизи від 15.06.2018 року, в ході якого у ОСОБА_8 відібрані зразки крові для проведення судово-медичної експертизи. (т.2 а.п.92);
- протоколом отримання зразків для експертизи від 15.06.2018 року, в ході якого у ОСОБА_9 відібрані зразки крові для проведення судово-медичної експертизи. (т.2 а.п.94);
- висновком судової товарознавчої експертизи № 2856-18-27 від 30.07.2018 року, згідно якої ринкова вартість мобільного телефону марки «Fly TS112», придбаного у 2016 році без пошкоджень, придатного до експлуатації станом на 10.06.2018 року, складала 389,35 грн.(т.2 а.п.102-103);
- висновком судово-медичної експертизи № 469 від 21.06.2018 року, якою встановлена група крові ОСОБА_9 (т.2 а.п.108-109);
- висновком судово-медичної експертизи № 468 від 21.06.2018 року, якою встановлена група крові ОСОБА_8 (т.2 а.п.114-115);
- висновком судово-медичної експертизи № 467 від 21.06.2018 року, якою встановлена група крові ОСОБА_13 (т.2 а.п.120-121);
-висновком судово-медичної експертизи № 497 від 23.07.2018 року, згідно якої на пакеті, вилученому при огляді місця події знайдено кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_13 або ОСОБА_9 та не може походити від ОСОБА_8 (т.2 а.п. 159-161);
-висновком судово-медичної експертизи № 498 від 25.07.2018 року, згідно якої в зразку ґрунту, вилученому при огляді місця події біля дверей господарської будівлі, знайдено кров людині, яка може походити від потерпілої ОСОБА_13 або (і) ОСОБА_9 та не може походити від ОСОБА_8 (т.2 а.п. 168-170);
-висновком судово-медичної експертизи № 500 від 26.07.2018 року, згідно якої на зразках ґрунту, вилученому під час огляду місця події, біля під`їзду будинку знайдено кров людини, належність якої не встановлена з причин неусувного впливу предмета носія на діагностичні сироватки б та в. (т.2 а.п. 184-186);
- висновком судово-медичної експертизи № 501 від 08.08.2018 року, згідно якої при дослідженні волосся, знятих з резинки, вилученої 10.06.2018 року з місця події, не знайдено ознак, які б виключали можливість належності волосся з резинки потерпілій ОСОБА_13 . Кореневі кінці об`єктів №№ 1 і 3 свідчить про те, що вони віджилі (або відживаючі), і могли випасти самі, або для їх відділення потребувалось незначене зусилля. Кореневий кінець об`єкту № 2 (значно заокруглений) свідчить, про те, що він протягом певного часу підлягав зовнішній дії (тертю).(т.2 а.п.193-195);
- висновком судово-медичної експертизи № 499 від 08.08.2018 року, згідно якої пасма волосся, вилученого з під`їзду будинку може вважатись належним потерпілій ОСОБА_13 . Чотири волосини життєздатні, вирвані з цибулинами (при цьому було прикладено значне зусилля з прокручуванням), одна обірвана швидким рухом. (т.2 а.п.202-204);
- висновком судово-медичної експертизи № 525 від 13.08.2018 року, згідно якої на жіночих шортах, що вилучені при огляді місця події біля тіла потерпілої ОСОБА_13 , сліди крові не знайдені. (т.2 а.п. 210-211);
- висновком судово-медичної експертизи № 525 від 13.08.2018 року, згідно якої на парі жіночих тапок, що вилучені при огляді місця події, сліди крові не знайдено. (т.2 а.п.217-218);
- висновком судово-медичної експертизи № 524 від 13.08.2018 року, згідно якої на чоловічих шортах у ОСОБА_9 , сліди крові не знайдені. (т.2 а.п.224-225);
-протоколом огляду місця події, від 16.07.2018 року, проведеного в приміщенні Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області, в ході якого оглянута та долучена до справи коробка з-під мобільного телефону «Fly TS112». (т.2 а.п.226);
- висновком судової біологічної експертизи № 518 від 29.10.2018 року, згідно якої генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на поверхнях наданих на дослідження парі літніх тапочок (об`єкт № 1), спортивних штанів (об`єкти №№ 7, 8, 9, 10), та футболки ОСОБА_8 (об`єкти №№ 12, 13), збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_13 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виключається. (т.3 а.п. 10-33);
- висновком судової біологічної експертизи № 523 від 22.10.2018 року, згідно якої генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження парі літніх тапочок ОСОБА_9 (об`єкти №№ 4, 6), змивів з ноги ОСОБА_9 (об`єкт № 10) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 (об`єкт № 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_9 (об`єкт № 2), ОСОБА_8 (об`єкт № 3). (т.3 а.п.41-65);
- висновком судової біологічної експертизи № 519 від 25.10.2018 року, згідно якої генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на наданій на дослідження футболці ОСОБА_9 (об`єкт № 4) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_13 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_8 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виключається. (т.3 а.п.73-88);
- висновком судової біологічної експертизи № 521 від 25.10.2018 року, згідно якої на зразках нігтьових пластин з рук ОСОБА_9 знайдені сліди крові людини, які збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_13 та ОСОБА_8 . Походження вказаних слідів ОСОБА_13 та ОСОБА_8 виключається. (т.3 а.п.96-107);
-висновком судової біологічної експертизи № 520 від 25.10.2018 року, згідно якої на зразках нігтьових пластин з рук ОСОБА_6 знайдені сліди крові людини, які збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_13 та не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Походження вказаних слідів від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виключається. (т.3 а.п. 118-127);
-висновком судової біологічної експертизи № 522 від 25.10.2018 року, згідно якої на зразках нігтьових пластин з рук ОСОБА_8 знайдені сліди крові людини, які збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Походження вказаних слідів від ОСОБА_13 та ОСОБА_9 виключається. (т.3 а.п.135-146);
- протоколом огляду предметів від 16.11.2018 року, в ході якого в приміщенні Долинського ВП, в присутності понятих, оглянуті речові докази по справі. (т.3 а.п.147-148);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 301 від 07.08.2018 року, згідно якої ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення, ОСОБА_9 слід вважати осудним. На час проведення експертизи ОСОБА_9 психічним захворюванням не страждав, заходів медичного характеру не потребував.. (т.3 а.п.171-173);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 304 від 10.08.2018 року, згідно якої ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення, ОСОБА_8 слід вважати осудним. На час проведення експертизи ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждав, заходів медичного характеру не потребував. (т.3 а.п.213-215).
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, а саме: ОСОБА_9 у скоєнні у вчиненні заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та таємне викрадення чужого майна(крадіжку), тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 щодо безпідставної перекваліфікації судом дій обвинуваченого ОСОБА_8 з п.12 ч.2 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України та дій обвинуваченого ОСОБА_9 з п.12 ч. 2 ст. 115 на ч. 1 ст. 396 КК України; доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 щодо наявності підстав для перекваліфікації дій його підзахисного з ч. 2 ст. 121 на ч. 1 ст. 119 КК України, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо правової кваліфікації дій кожного із обвинувачених відповідають наведеному у вироку формулюванню їх обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а також форми вини і мотивів вчинення інкримінованих кожному із них, згідно вироку, кримінальних правопорушень.
Висновки суду першої інстанції ґрунтується на доказах, які детально викладені в оскаржуваному вироку та підтверджують встановлені судом обставини, в тому числі ті, які стали підставами для перекваліфікації інкримінованих злочинів, які були висунуті обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з п. 12 ч.2 ст. 115 на ч.1 ст. 396 КК України, та з п. 12 ч. 2 ст. 115, на ч. 2 ст. 121 КК України відповідно.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 , перекваліфіковуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 з п.12 ч. 2 ст. 115, на ч. 2 ст. 121 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що самі по собі характер і локалізація тілесних ушкоджень та спосіб їх нанесення, без урахування інших обставин, не може свідчити про умисел на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_13 .
Умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб, як правомірно зазначив суд у своєму рішенні, може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки, в даному випадку у виді умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині та бажала, а не свідомо припускала, їх настання.
Дослідженими під час судового розгляду доказами, які були надані суду, в тому числі стороною обвинувачення, не були спростовані показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що в нього не було будь-якого умислу (прямого чи непрямого) на протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_13 , що виключає наявність достатніх підстав для кваліфікації дій обвинуваченого, внаслідок яких потерпілій було заподіяне умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, спрямованість ударів, які наносилися ОСОБА_8 по тілу ОСОБА_13 , за відсутності наміру пошкодження конкретного ограну, а також поведінка самого ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , яка передувала конфлікту між ними, свідчать про наявність у нього умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень на грунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_13 .
Посилання прокурора на те, що вина ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повністю доведена сукупністю зібраних в матеріалах кримінального провадження, а саме: висновками судово-біологічних експертиз №518 від 29.10.18, №523 від 22.10.2018, №519 від 25.10.2018, №521 від 25.10.2018, №520 від 25.10.2018 року, відповідно до яких на одязі обвинувачених виявлено кров людини, яка за генетичними ознаками збігається зі зразками крові потерпілої ОСОБА_13 , на зрізах з нігтів потерпілої виявлено генетичні ознаки обвинувачених; те, що умисел саме на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_13 підтверджується кількістю, механізмом та локалізацією спричинених тілесних ушкоджень, а саме відповідно до висновку судово-медичної експертизи №89 від 09.07.2018 року їй спричинено не менше 25 травмуючих дій, у тому числі життєво-важливі органи, а саме голову та живіт, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає підстав для прийняття процесуального рішення, про яке зазначається в апеляційній скарзі прокурора.
Одних лише письмових доказів, які на посилається прокурор, у тому числі висновку судово-медичного експерта №89 від 09.07.2018 року, що потерпілій спричинено не менше 25 травмуючих дій, у тому числі життєво-важливі органи, а саме голову та живіт, недостатньо для висновку про наявність у діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, оскільки під час судового розгляду суду не надано, а в апеляційній скарзі прокурора не наведено беззаперечних доказів, які б підтверджували той факт, що обвинувачені діяли саме з прямим умислом та виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.
В судовому засіданні встановлено, що прямого умислу на вбивство потерпілої у обвинуваченого ОСОБА_8 не було. Як вбачається з показів обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_13 , був спровокований деякою мірою самою потерпілою, яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, згідно висновку судово-медичної експертизи № 89 від 09.07.2018 року, та знаходячись в нічний час в під`їзді, заважала відпочивати дітям, які перебували в квартирі ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово намагався заспокоїти потерпілу, що підтверджується показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які показали, що ОСОБА_8 , який перебував в квартирі ОСОБА_22 , декілька разів телефонували діти, після чого він виходив.
Як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_8 та інших доказів, досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_8 наносив удари по тілу ОСОБА_13 , не обираючи конкретну частину тіла, та не мав наміру нанести цілеспрямований удар у визначений орган або місце. Про хаотичність нанесення ударів свідчить також і висновок судово-медичної експертизи № 89 від 09.07.2018 року, згідно якого тілесні ушкодження, наявні у потерпілої, знаходяться на різних частинах тіла та переважна більшість яких відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, і лише тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, розривів печінки, що супроводжувалися внутрішньо-черевною кровотечею, які могли виникнути внаслідок не менше ніж двократної локальної травмуючої дії тупого предмета (предметів) в праву передньо-бокову поверхню черевної стінки, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої.
Висновком судово-медичної експертизи № 89 від 09.07.2018 року, встановлено, що ОСОБА_13 після отриманих тілесних ушкоджень могла певний період часу здійснювати активні дії, переміщатись, розмовляти.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з підставами перекваліфікації дій ОСОБА_8 , наведеними у вироку з п. 12 ч. 2 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки вони відповідають вимогам закону, роз`ясненням, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» та судовій практиці Верховного Суду.
Щодо перекваліфікації дій ОСОБА_9 з п.12 ч.2 ст. 115 на ч. 1 ст. 396 КК України, колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки воно відповідає обставинам, встановленим під час судового розгляду на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, які підтверджують той факт, що з наданих суду обвинуваченим ОСОБА_9 пояснень вбачається, що в його присутності ОСОБА_8 наніс ОСОБА_13 приблизно 5-6 ударів та, коли він почав відтягувати ОСОБА_8 , в цей час ОСОБА_13 впала та покотилась по сходах. Сам обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що тілесних ушкоджень ОСОБА_13 він особисто не спричиняв, а лише заспокоював її словами. Покази ОСОБА_9 , що він не наносив ОСОБА_13 будь-яких тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав, що саме він наносив ОСОБА_13 тілесні ушкодження, від яких вона впала та скотилась по сходах. Після чого, вони разом винесли ОСОБА_13 на вулицю, поклали на землю та залишили її, а також показами потерпілої ОСОБА_6 , яка вказала, що за життя ОСОБА_13 не мала конфліктів з ОСОБА_9 , показами свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які вказали, що у вечірній час 09.06.2018 року ОСОБА_8 забрав ОСОБА_9 без пояснень мети їх виходу, а також поясненнями самих обвинувачених, згідно яких ОСОБА_9 без попередньої домовленості з ОСОБА_8 пішов з ним за адресою проживання останнього та не був обізнаний про мету їх походу, та про те, яку саме допомогу він буде надавати ОСОБА_8 .
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що визнання ОСОБА_8 скоєння ним активних дій по нанесенню ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, свідчить про відсутність будь-яких доказів щодо спільності умислу ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та причетності останнього до безпосереднього нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та наслідків їх нанесення.
Судом першої інстанції враховано, що обвинувачені, згідно протоколу огляду місця події від 10.06.2018 року, віднесли ОСОБА_6 на відстань, близько 50 метрів та поклали в траві за господарською будівлею, а не біля житлового будинку, та вірно зроблено висновок, що зазначені дії ОСОБА_9 необхідно вважати такими, що здійснені з метою приховування скоєного ОСОБА_8 тяжкого злочину спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , для сприяння уникнення ОСОБА_8 відповідальності за свої протиправні дії. Зазначені дії ОСОБА_9 повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст.396 КК України.
З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 щодо наявності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України
Такими, що не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 щодо того, що дії його підзахисного підлягають кваліфікації саме за ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються доказами, які були досліджені під час судового засідання, та на які суд першої інстанції посилається у своєму вироку та були предметом дослідження в суді першої інстанції.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що дії ОСОБА_8 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило її смерть, існував прямий причинний зв`язок. Судом пршої інстанції враховано, що ОСОБА_8 володів спеціальними навиками нанесення ударів по людині. Наведені обставини, в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень, свідчать про те, що ОСОБА_8 умисно завдаючи без будь-якого попередження серію швидких ударів кулаками рук по тілу та по голові ОСОБА_13 , яка не спроможна була захищатися, розраховував на особливу силу удару і можливі наслідки їх нанесення жінці, від чого її здоров`ю буде спричинена тяжка шкода, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. При чому, тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто ОСОБА_8 діяв з невизначеним і непрямим умислом. У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого невизначеного умислу в діях ОСОБА_8 щодо спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень. Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_8 ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що виключають можливість кваліфікації цього діяння за ознаками вбивства через необережність, тобто злочину, передбаченого ст.119 КК України.
Твердження захисника ОСОБА_7 в інтересах свого підзахисного, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України необхідно закрити на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпністю можливості їх отримати є неспроможними, оскільки вина ОСОБА_8 підтверджується зібраними і дослідженими судом доказами, зокрема протоколом обшуку місця події від 10.06.2018 року, під час якого в його помешканні виявлено мобільний телефон ОСОБА_13 схований в дивані, а також показами самого ОСОБА_8 , який визнав, що телефон він знайшов на місці події, після того, як вони з ОСОБА_9 віднесли ОСОБА_13 на вулицю.
Апеляційна вимога потерпілої ОСОБА_6 щодо неврахування судом першої інстанції , те що внаслідок злочинних дій потерпіла втратила дочку, та що в умовах фінансової кризи та економічного падіння, сума у 200 000 грн., не відповідає тим витратам, які потерпіла понесла з урахуванням тривалого часу її виплати з боку засуджених з часом знеціняться, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Вирішення судом цивільного позову про відшкодування потерпілій моральних збитків відповідає вимогам ст.ст. 23, 1167 ЦК України.
Апеляційні доводи потерпілої ОСОБА_6 про збільшення розміру морального відшкодування слід визнати необгрунтованими.
При визначенні розміру морального відшкодування судом належно враховано вимоги цивільного законодавства. При цьому судом враховано, що потерпіла ОСОБА_6 через скоєний злочин втратила рідну людину - свою доньку, що призвело до порушення нормальної життєдіяльності, душевних страждань, які постійно супроводжують потерпілу та мають довготриваючий характер. Судом першої інстанції врахував, що потерпіла дійсно зазнала істотних негативних змін в особистому житті, пов`язаних з безповоротною втратою рідної людини, з якою вона мала тісний зв`язок, внаслідок чого пережила скорботу, знаходиться у стані морального пригнічення і дискомфорту, втратила душевний спокій, психотравматичні фактори постійно спричиняють негативні емоції та переживання.
Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вимоги потерпілої є завеликими і з врахуванням майнового та сімейного стану обвинуваченого ОСОБА_8 , часткового визнання ним цивільного позову, що стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої 200000,00 грн. є обґрунтованим.
Тому колегія суддів не вбачає підстав для збільшення розміру морального відшкодування і вважає, що при його визначенні судом враховано всі вимоги розумності і справедливості.
Як прямо зазначено в оскаржуваному вироку, призначаючи вид і міру покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, особу кожного із них та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).
Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочин середньої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, судом першої інстанції не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, суд визнав скоєння злочинів у стані алкогольного сп`яніння.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що за місцем проживання він характеризується посередньо, працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 301 від 07.08.2018 року ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні до інкримінованого правопорушення, слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
При призначенні покарання ОСОБА_9 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховав особу ОСОБА_9 , який офіційно працює та вперше притягується до кримінальної відповідальності. Наявність обставини, що обтяжує його покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, які пом`якшують його покарання. Враховано ставлення самого ОСОБА_9 до вчиненого ним злочину, те, що він навіть не вибачився перед потерпілою, враховано думку потерпілої, яка наполягала на максимальному покаранні, колегія суддів вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_9 , можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , встановлено, що за місцем проживання він характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 304 від 10.08.2018 року ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд, відповідно до ст.65 КК України, врахував особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є учасником бойових дій, утримує малолітню дитину. В той же час, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, наслідком якого є смерть людини, приймаючи до уваги думку потерпілої, яка наполягала на максимальному покаранні, передбаченому санкцією статті, відсутність обставин, які пом`якшують його покарання, наявність обставини, що обтяжує його покарання скоєння злочинів в стані алкогольного сп`яніння, а також обставини скоєння тяжкого злочину відносно жінки, яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та не становила загрози його життю, його поведінку після скоєного: намагання приховати наслідки своїх злочинних дій, до чого залучив іншу особу, та його ставлення до вчиненого, зокрема, що він не розкаявся та навіть не попросив вибачення у матері загиблої, що свідчить про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 ст.ст.69, 75, 76 КК України, тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, їх особи, характеристики обвинувачених, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
Дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування вироку суду.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_14 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.06.2019 року стосовно ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 396 КК України та ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2