Справа № 146/618/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль в приміщенні суду кримінальне провадження № 146/618/19, що зареєстроване в ЄРДР 08 грудня 2018 року за №0000359 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, українки, громадянки України, освіта середня - спеціальна, учасником АТО, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом не є, не одруженої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, проживаючої в АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України судимість погашена,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , точного часу слідством не встановлено, з метою продажу різного одягу, за допомогою власного мобільного телефону, що підключений до мережі «Інтернет», розмістила на створеній нею електронній сторінці сайту «Instagram», різні оголошення про продаж одягу, серед якого були і жіночі штани, долучивши при цьому фото речей, які вона продавала та їх ціну.
У кінці жовтня 2018 року до ОСОБА_4 з пропозицією придбати жіночі штани, звернулася ОСОБА_6 , яка написала їй відповідне повідомлення на сайті «Instagram» та домовилась про купівлю жіночих штанів.
У подальшому ОСОБА_4 , не маючи наміру продавати зазначені штани, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_6 , запевнила останню про те, що після оплати вартості штанів у сумі 535 грн, вона їх відправить останній «Новою Поштою».
27 жовтня 2018 року ОСОБА_6 , з метою придбання жіночих штанів у ОСОБА_4 набанківську картку останньої № НОМЕР_1 оформлену у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», перерахувала грошові кошти у сімі 535 грн.
Отримавши на вказану банківську картку грошові кошти у сумі 535 грн ОСОБА_4 не надавши ОСОБА_6 обумовлений товар, розпорядилась обумовленими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім того ОСОБА_4 , точного часу слідством не встановлено, з метою продажу різного одягу, за допомогою власного мобільного телефону, що підключений до мережі «Інтернет», розмістила на створеній нею електронній сторінці сайту «Instagram», різні оголошення про продаж одягу, серед якого був і спортивний костюм, долучивши при цьому фото речей, які вона продавала та їх ціну.
У кінці жовтня 2018 року до ОСОБА_4 з пропозицією придбати жіночі штани, звернулася ОСОБА_7 , яка написала їй відповідне повідомлення на сайті «Instagram» та домовилась про купівлю спортивного костюма.
У подальшому ОСОБА_4 , повторно, продовжуючи свою злочинну діяльність, не маючи наміру продавати зазначений спортивний костюм, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_7 , запевнила останню про те, що після оплати вартості спортивного костюма у сумі 475 грн, вона його відправить останній «Новою Поштою».
29 жовтня 2018 року ОСОБА_7 , з метою придбання спортивного костюма у ОСОБА_4 набанківську картку останньої № НОМЕР_1 оформлену у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», перерахувала грошові кошти у сімі 475 грн.
Отримавши на вказану банківську картку грошові кошти у сумі 475 грн ОСОБА_4 не надавши ОСОБА_7 обумовлений товар, розпорядилась обумовленими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явлених обвинуваченнях визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись її допитом та характеризуючими матеріалами.

З`ясувавши розуміння обвинуваченою змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності її позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченої та характеризуючими даними.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, визнала повністю та пояснила суду, що раніше вона займалася інтернет магазином. Продавала товар чесно, все в неї було добре. А коли пішла жити на квартиру з дитиною, грошей не вистачало. В цей момент їй замовили спортивний костюм та штани. Гроші потерпілі переказали, а товар вона їм не відправила, заблокувала їх сторінки. Товару в неї небуло. У вчиненому щиро розкаялася, зобов`язалася в подальшому подібного не вчиняти. Гроші потерпілим відшкодувала.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі.

Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановленні.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, яка на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, характеризується позитивно, вину визнає, позицію державного обвинувача щодо міри покарання обвинуваченій, також, суд враховує і досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що на думку органу пробації виправлення особи ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб), суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому їй необхідно призначити покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої сторони.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не пред`являли.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:
- за ч.1 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять гривень).
- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять гривень).
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази у справі, а саме:
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4», 1: НОМЕР_2 , 2: НОМЕР_3 , у середині якого знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 який визнано по кримінальному провадженню №0000359 від 08 грудня 2018 року в якості речового доказу, передати за належністю власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1