Дата документу 28.08.2019 Справа № 328/1392/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 328/1392/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/549/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула 28 серпня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гончар Генічеського району Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

30.03.2018 року приблизно о 10 годині 17 хвилин ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна i реалізовуючи його, з корисливих мотивів, з метою обернення на свою користь, знаходячись в приміщенні шино монтажної за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу з металевого столу таємно викрав пневматичний гайковерт «Intertool pt 1101» стального кольору вартістю, згідно висновку експерта №1712 від 23.04.2018 року, 875 гривень 16 копійок, який належить ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2018 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 16.09.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та взяття під варту.
Зараховано в строк відбування покарання з розрахунку день за день строк затримання та тримання під вартою з 04.10.2018 року по 12.10.2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи у розмірі 170 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання, просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що суд при призначені покарання безпідставно не застосував до нього положення ст. 69 КК України, оскільки за наявності в нього інвалідності 3 групи, ряду тяжких захворювань та вкрай поганого стану здоров`я, а також добровільного повернення викраденого, та відсутності негативних наслідків та претензій зі сторони потерпілого суд необґрунтовано навів лише одну обставину, що пом`якшує покарання.

Крім того, вказує на безпідставне призначення покарання на підставі ст. 71 КК України, оскільки на час постановлення даного вироку сплив термін його іспитового строку, встановленого вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 16.09.2018 року, одночасно пославшись на розгляд судом подання органу з питань пробації щодо звільнення його від відбування покарання у зв`язку з закінченням терміну іспитового строку.

У судове засідання апеляційної інстанції апелянт обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, апеляційний суд з урахуванням повідомлення захисника щодо можливості апеляційного розгляду без участі обвинуваченого, який обізнаний про судове засідання в апеляційній інстанції та узгодженості із ним такої позиції, у відповідності до положень ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого та просила задовольнити її.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та обґрунтованість застосування ст. 71 КК України, просив відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі та представленими доказами, які досліджувалися у суді першої інстанції.

Зазначені висновки місцевого суду не оспорюються сторонами кримінального провадження, а тому відповідно ч.1 ст. 404 КК України, не є предметом апеляційного розгляду. Відтак суд апеляційної інстанції не проводить їх детальний аналіз та перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо застосування до нього положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 185 КК України, судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який злочини вчинив в період іспитового строку, визнав вину повністю, не працевлаштований, є інвалідом 3 групи, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психіатра не перебуває, перебуває на обліку як військовозобов`язаний та в органі пробації, також взяв до уваги наявність в обвинуваченого тяжких інфекційних хвороб та відсутність претензій з боку потерпілого (а.п 15).
При цьому, відповідно до ст. 66 КК України до обставини, що пом`якшує покарання, судом віднесено повне визнання обвинуваченим провини.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні інші обставини справи, усі докази в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України.
Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням інкримінованого злочину в період іспитового строку, що на думку судової колегії засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 , давали суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, із застосуванням положень ст. 71 КК України.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції, призначаючи покарання за сукупністю вироків, визначив остаточне покарання, яке є максимально наближеним до покарання, призначене за попереднім вироком.
Вимогу обвинуваченого щодо визнання наявності в нього інвалідності 3 групи, ряду тяжких захворювань та незадовільного стану здоров`я обставинами, що пом`якшують покарання, колегія суддів розцінює як неспроможну. Наявність цих обставин не завадило обвинуваченому вчинити крадіжку і такі відомості щодо особи ОСОБА_8 місцевий суд, при призначенні покарання, взяв до уваги.
Отже, посилання апелянта про наявність правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України, поряд із встановленням інших обставин та з урахуванням даних про особу обвинуваченого, судова колегія знаходить таким, що не заслуговує на увагу.

Дані щодо добровільного повернення викраденого та відсутності негативних наслідків та претензій зі сторони потерпілого не є достатньо переконливим доводом для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину за ч.2 ст. 185 КК України та можливість для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої наведеною нормою.
Аргументи обвинуваченого щодо безпідставного призначення покарання з застосуванням ст. 71 КК України спростовуються листом органом пробації, згідно якого ОСОБА_8 перебуває на обліку Веселівського РС філії ДУ «Центр пробації в Запорізькій області», крім того, з поданням про звільнення від призначеного судом покарання в поряду ст. 78 КК України представник органу пробації до суду не звертався.
Враховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 є таким, що відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування по відношенню до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції інкримінованого злочину, які наведені в апеляційній скарзі обвинувачено, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Вирок суду першої інстанції, згідно ч.1 ст. 404 КПК України, перевірений в межах апеляційних доводів обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4