Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1310/19
Провадження № 1-кп/475/224/19
У Х В А Л А
Іменем України
27.11.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000429 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2019 р. до Доманівського районного суду Миколаївської області з Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000429 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України.

05 листопада 2019 р. ухвалене рішення про призначення підготовчого судового засідання на 27 листопада 2019 р.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_4 вважали за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження, посилаючись на відсутність перешкод для призначення судового розгляду провадження.

Заслухавши думку учасників, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст. 291 КПК України.

Зокрема, відповідно вимог ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова № 5-328 кс16 від 24 листопада 2016 року) під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Відповідно до вимог п. 3 (а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, та практикою Європейського суду з прав людини, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Вимоги ст.348 КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення.

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим, як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону, суд повинен виходити з описання складів злочинів у диспозиціях статтей Кримінального кодексу України, за якими особи притягуються до кримінальної відповідальності, та вимагати від прокурорів викладу в обвинувальному акті тих обставин злочину, які підлягають обов`язковому встановленню.

Обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені між собою, в т.ч. формулювання обвинувачення.

Фактичні обставини кримінального правопорушення в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Об`єктивна сторона складу злочину - це зовнішній прояв злочинного посягання, що включає суспільно небезпечне і протиправне діяння, вчинене у певний час, визначеним способом, із застосуванням конкретних засобів, з настанням суспільно небезпечних наслідків. Особливе значення об`єктивної сторони складу злочину в теорії та судовій практиці обумовлене тим, що вона структурно входить в основу кримінальної відповідальності, визначає її межі, є умовою правильної кваліфікації та розмежування суміжних складів злочинів, а також елементи об`єктивної сторони складу злочину конструюють диспозицію кримінально-правової норми.

За статтею 166 КК України відповідальність наступає за злісне невиконання батьками, опікунами чи піклувальниками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування, що спричинило тяжкі наслідки.

Тобто за диспозицією статті 166 КК України склад цього злочину є матеріальним: обов`язкове спричинення тяжких наслідків потерпілій особі, якою є дитина або особа, щодо якої встановлена опіка чи піклування.

Обвинувальний акт всупереч положенням п.3 ч.2 ст.291 КПК України не містить відомості про потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню, серед яких:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

Виходячи з вищезазначених положень як вітчизняного, так і європейського законодавства, суд приходить до висновку, що в порушення вимог ч.1 ст.91 КПК України в обвинувальному акті не викладені обставини, які підлягають доказуванню, а саме: час, місце та спосіб скоєння злочину, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, тяжкі наслідки (обов`язковий елемент складу злочину, визначеного ст.166 КК України), завдані кримінальним правопорушенням.

Відсутність в обвинувальному акті вищезазначених обов`язкових елементів та відомостей про потерпілого є істотним недоліком обвинувального акта.

За таких обставин суд приходить до висновку про існування перешкод для призначення обвинувального акта до судового розгляду, які порушують право потерпілого та обвинуваченого на захист, що гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст.20 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.291, ст.314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000429 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1