Номер провадження: 11-кп/813/1623/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

24.10.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000993 від 24.07.2019 року, -

встановив:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000993 від 24.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 року, постановленою в ході розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000993, внесеного до ЄРДР 24.07.2019 року, було задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України.
Не погодившись із зазначеною ухвалою обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та обрати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу суду, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3)інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таки ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвала суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вказаного переліку, який є вичерпним, не входить.
Матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 перебувають на розгляді в суді першої інстанції на стадії судового розгляду, а тому ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 окремому оскарженню не підлягає.
Крім того, обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, на її обґрунтування посилається на Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 року, яким визнано положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті таким, що не відповідає Конституції України.

Однак, апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на дані рішення як на підставу, яка вказує про необхідність прийняття до розгляду апеляційним судом поданої ним апеляційної скарги з наступних підстав.
З вказаного Рішення вбачається, що питання стосовно конституційності норми кримінального процесуального Кодексу щодо обрання запобіжного заходу не вирішувалось, а відтак, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлена під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції по суті не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як вбачається з виділених матеріалів, що перебувають в провадженні Одеського апеляційного суду, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження №0000993 внесеного до ЄРДР 24.07.2019 року, обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Керуючись статтями 7, 9, 24, 309, 399, 422 КПК України суддя-доповідач, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0000993 від 24.07.2019 року.
Відповідно до положень ч.5 ст.399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати обвинуваченому.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2