ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/3033/18 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1284/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 26.11.2018р. відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, громадянин України, не працюючий, не одружений, із середньою освітою, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 15.09.2017р. вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням 2 роки,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеного за вказаним вироком, шляхом часткового складання, приєднано 1 рік 3 місяці невідбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.09.2017р. за ч.3 ст.185 КК України, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
Цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку, 18.09.2018р., в денний час, більш точного часу встановити не виявилося за можливе, ОСОБА_7 , який перебував поблизу магазину «Малятко», розташованого за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Широнінців, 3-А, переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу, протиправно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, вчинив крадіжку двох металевих сміттєвих урн висотою 67см., діаметром 23см., бувших у використанні, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №3884 від 19.10.2018р. - 422грн. 10коп., що належать потерпілому ОСОБА_8 .
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі. Просить суд прийняти до уваги пом`якшуючі обставини, а саме щиросердне каяття, активне сприяння слідству, скоєння злочину з причин тяжкий сімейних та матеріальних обставин, а також прийняти до уваги, що матеріальна шкода потерпілому була відшкодована в ході слідства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Згідно вироку (т.1 а.с.31-32), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Відповідно до вимог ч.ч.1 та 2 ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно й об`єктивно дослідив обставини події, усім доказам, що є в кримінальному провадженні і були досліджені в судовому засіданні, дав належну оцінку, дійшовши правильного висновку щодо повної доведеності винуватості обвинуваченого в крадіжці.

Його дії суд правильно кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Колегія суддів уважає, що така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Таким чином, апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , районний суд вказав, що врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, віднесеного законодавством до злочину середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та обставини, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, його відношення до скоєного злочину, факт вчинення нового злочину в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується задовільно, не одружений, не працює.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду, що цьому обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, а остаточне покарання із застосуванням ст.71 КК України.
Аналізуючи вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо можливості пом`якшити йому покарання, колегія суддів виходить з наступного: п.8 Пленуму Верховного Суду України, який у своїй Постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначає, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Судом апеляційної інстанції встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, а також враховуючи ступень тяжкості злочину, враховуючи особу обвинуваченого, його похилий вік, колегія суддів вважає зазначені обставини, які пом`якшують покарання достатніми для пом`якшення але без застосування ст.69 КК України, а тому апеляцію обвинуваченого слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.405, 407-409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 26.11.2018р. відносно ОСОБА_7 в частині призначення обвинуваченому покарання змінити.

Пом`якшити остаточне покарання ОСОБА_7 до 3 років 1 дня позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді