Справа № 445/320/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ОСОБА_6 , 07.07.2017 року о 15 год. 20 хв., керуючи автомобілем "PEUGEOT 307", реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі сполученням "Станимир-Погорільці", у напрямку до с. Погорільці Золочівського району Львівської області, при наближенні до заокруглення дороги праворуч по напрямку його руху, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 ( в частині визначення термінів "крайнє положення на проїзній частині" та "небезпека для руху"); Р. 10 п. 10.1; Р. 11 п.п. 11.3; Р. 12 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що під час руху він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним транспортний засіб якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, з моменту виникнення небезпеки у вигляді мотоцикла марки "SHINERAY XY 200 GY-9AX-TRAIL", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному йому напрямку, вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості або безпечного бокового інтервалу при роз`їзді із ним, змінюючи напрямок свого руху ліворуч, не переконався у безпеці цього маневру, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами. У результаті порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху мотоцикліст ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 310/17 від 28.07.2017 отримав неповне травматичне відчленування нижньої третини лівої гомілки у вигляді відкритих багато відламкових переломів обидвох кісток лівої гомілки з дефектом кісткової тканини, розчавлення м`язів та тканин. Ця травма супроводжувалась гострою ішемією кінцівки, що було небезпечним для життя на момент заподіяння та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.
Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності. У вчиненому щиро розкаюється. Просить застосувати до нього Закон України "Про амністію у 2016 році", оскільки має на утриманні малолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав.
Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви в яких просять розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України розглядати у їх відсутності. В заяві вказали, що обвинувачений ОСОБА_6 збитків матеріального та морального характеру потерпілому не відшкодував.
Враховуючи те, що обвинуваченим не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_6 , як особою, яка керувала транспортним засобом, порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому дії обвинуваченого кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Таким чином, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяного злочином наслідку, а також те, що обвинувачений є особою молодого віку, вину у вчиненні злочину визнає, щиро розкаюється у вчиненому, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на досудовому слідстві активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не працючого, позитивно характеризується за проживання, має на утриманні малолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання суд не вбачає.
З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.
Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, враховуючи позицію потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
При вирішенні питання при призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, щодо якого не позбавлений батьківський прав, не працючого, відтак, суд приходить до висновку, що слід застосувати до винного додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження, а саме: копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 доводиться батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За умовами ч.4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк не більше десяти років.
Відтак, згідно з ч.4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, віднесено до тяжкого злочину, а за формою вини до злочину, вчиненого з необережності.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», мав на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої не позбавлений батьківських прав, вчинений ним злочин хоч є тяжким, однак не є умисним, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, витрати понесені державою на проведення експертиз в межах кримінального провадження слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.
Керуючись ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ст.ст. 100, 349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначених за цим вироком основного та додаткового покарань на підставі пункту «В» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави 1113,3 грн. (одну тисячу сто тринадцять гривень 03 копійок) витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.2 "Дослідження технічного стану транспортних засобів" № 1/805 від 08.08.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави 1113,3 грн. (одну тисячу сто тринадцять гривень 50 копійок) витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.2 "Дослідження технічного стану транспортних засобів" № 1/804 від 08.08.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави 1855,5 грн. (одну тисячу вісімсот п`ятдесят п`ять гривень 50 копійок) витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.4 "Транспортно-трасологічні дослідження" № 1/806 від 14.08.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави 1430,00 грн. (одну тисячу чотириста тридцять гривень 00 копійок) витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.1 "Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод" №1/1532 від 14.01.2019 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Речові докази:
- автомобіль "PEUGEOT 307 XR 1.4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , повернути - ОСОБА_6 ;
- мотоцикл "SHINERAY XY200GY-9A X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , повернути - ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1