КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0006737 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 на вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 22.02.2019 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дружба Сумської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню доньку, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА
Вироком Солом?янського районного суду міста Києва від 22.02.2019 ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, і призначено їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень (шістсот вісімдесят), без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду прокурор, який приймав участь в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_8 , вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 22.02.2019 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.191 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов?язані з матеріальною відповідальністю строком на 01 (один) рік. У решті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію вчинених ОСОБА_8 дій, апеляційну скаргу прокурор вносить у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м?якість, яке на його думку виявилось у незастосуванні до обвинуваченої додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю. Зокрема, як зазначає в апеляційній скарзі прокурор, суд безпідставно та без належного мотивування, всупереч інформації щодо індивідуальної відповідальності ОСОБА_8 , не призначив їй додаткове покарання, при тому що вчинене останньою кримінальне правопорушення безпосередньо пов?язане з виконання функцій, пов?язаних з обліком та збереженням матеріальних цінностей. Також, на думку прокурора, суд не врахував, що ОСОБА_8 протягом тривалого часу здійснювала привласнення чужого майна, а тому непризначення їй додаткового покарання не буде сприяти досягненню мети покарання.

За встановлених судом першої інстанції обставин, у кінці лютого 2018 року точну дату слідством не встановлено, у ОСОБА_8 , яка будучи матеріально відповідальною особою, займаючи посаду касира торгівельного залу магазину «Мегамаркет» розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гетьмана, 6, достовірно знаючи про заборону у повторному використанні та необхідності передачі старшому касиру магазину після здачі виторгу, отриманих за купівлю товару від клієнтів магазину «Мегамаркет», як розрахунок за подарункові сертифікати, виник злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, яке перебувало в її відданні.
В подальшому, 27.02.2018 о 18:12 год. ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, будучи матеріально відповідальною особою, займаючи посаду касира торгівельного залу магазину «Мегамаркет», перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, вул. В. Гетьмана, 6, порушуючи свої посадові інструкції та договір повної індивідуальної матеріальної відповідальності з корисливих мотивів, знаходячись на касі №30, діючи всупереч «Положення про використання подарункових сертифікатів магазину «Мегамаркет», отримала від покупця грошові кошти у сумі 520 грн., 28 коп. та повторно використовуючи раніше отриманий подарунковий сертифікат №570, із зазначеним номіналом знижки у сумі 500 грн., шляхом його сканування, здійснила розрахунок за придбання товару у магазині "Мегамаркет" зі знижкою на вказану суму, в результаті чого в підтвердження операції касир видала товарний чек № 92, а отримані грошові кошти, що перебували у її віданні незаконно привласнила, чим завдала матеріальної шкоди ТОВ «Твич» на суму 500 грн., 00 коп.
Крім того, 27.02.2018 о 18:24 год. ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, будучи матеріально відповідальною особою, займаючи посаду касира торгівельного залу магазину «Мегамаркет», перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, вул. В. Гетьмана, 6, всупереч своїм посадовим інструкціям та договору повної індивідуальної матеріальної відповідальності з корисливих мотивів, знаходячись на касі №30, діючи всупереч «Положення про використання подарункових сертифікатів магазину «Мегамаркет», отримала від покупця грошові кошти у сумі 582 грн., 75 коп. та використовуючи раніше отриманий подарунковий сертифікат №570 із зазначеним номіналом знижки у сумі 500 грн., здійснила розрахунок за придбання товару у магазині "Мегамаркет" зі знижкою на вказану суму, в результаті чого в підтвердження операції касир видала товарний чек № 95, а отримані грошові кошти, що перебували у її віданні незаконно привласнила, чим завдала матеріальної шкоди ТОВ «Твич» на суму 500 грн., 00 коп.
Крім того, 05.03.2018 о 22:17 год. ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, будучи матеріально відповідальною особою, займаючи посаду касира торгівельного залу магазину «Мегамаркет», перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, вул. В. Гетьмана, 6, всупереч своїм посадовим інструкціям та договору повної індивідуальної матеріальної відповідальності з корисливих мотивів, знаходячись на касі №32, діючи всупереч «Положення про використання подарункових сертифікатів магазину «Мегамаркет», отримала від покупця грошові кошти у сумі 515 грн., 02 коп. та використовуючи раніше отриманий подарунковий сертифікат №310 із зазначеним номіналом знижки у сумі 500 грн., здійснила розрахунок за придбання товару у магазині "Мегамаркет" зі знижкою на вказану суму, в результаті чого в підтвердження операції касир видала товарний чек № 143, а отримані грошові кошти, що перебували у її віданні незаконно привласнила, чим завдала матеріальної шкоди ТОВ «Твич» на суму 500 грн., 00 коп.
Крім того, 05.03.2018 о 22:19 год. ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, будучи матеріально відповідальною особою, займаючи посаду касира торгівельного залу магазину «Мегамаркет», перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, вул. В. Гетьмана, 6, всупереч своїм посадовим інструкціям та договору повної індивідуальної матеріальної відповідальності з корисливих мотивів, знаходячись на касі №32, діючи всупереч «Положення про використання подарункових сертифікатів магазину «Мегамаркет», отримала від покупця грошові кошти у сумі 524 грн., 31 коп. та використовуючи раніше отриманий подарунковий сертифікат №310 із зазначеним номіналом знижки у сумі 500 грн., здійснила розрахунок за придбання товару у магазині "Мегамаркет" зі знижкою на вказану суму, в результаті чого в підтвердження операції касир видала товарний чек № 144, а отримані грошові кошти, що перебували у її віданні незаконно привласнила, чим завдала матеріальної шкоди ТОВ «Твич» на суму 500 грн., 00 коп.
Суд визнав доведеною вину ОСОБА_8 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.191 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав існуючу апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечили проти поданої прокурором апеляційної скарги, думку представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, їх пояснення, додатково дослідивши за клопотанням прокурора матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Солом?янського районного суду міста Києва від 22.02.2019 ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, тобто у привласненні чужого майна, яке перебувало у віданні особи.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.191 КК Україниніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються, оскільки ніким не ставляться під сумнів.
Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м?якість, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Як слідує з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_8 судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню доньку, на яку сплачуються аліменти чоловіком, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обставинами, що пом?якшують покарання ОСОБА_8 суд визнав щире каяття обвинуваченої та відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням вказаних обставини суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.191 КК України без призначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с. 91), щиро покаялась, має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 103-104), добровільно відшкодувала завдані збитки (а.с. 68).
При цьому колегія суддів також враховує, що санкція ч.1 ст.191 КК України є альтернативною і передбачає наступне покарання за вчинення дій, описаних в диспозиції цієї статті: штраф або виправні роботи, або обмеження волі, або позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю або без такого.
Тобто кримінальний закон наділяє суд дискреційними повноваженнями при обранні виду покарання, встановлюючи право суду призначати або не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
У зв?язку з цим, враховуючимотиви суду першої інстанції при обранні ОСОБА_8 виду і міри покарання, позицію прокурора в суді першої інстанції, який в судових дебатах не просив призначити обвинуваченій додаткове покарання, а також з огляду на природу санкції ч.1 ст.191 КК України, яка є альтернативною, апеляційний суд не вбачає порушень в частині призначення обвинуваченій за ч.1 ст.191 КК України лише основного покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов?язані з виконанням адміністративно-господарських функцій.

Отже, оскільки судом першої інстанції, у відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, враховані всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання, з наведенням у вироку належного обґрунтування прийнятого рішення, яке колегія суддів визнає достатнім для висновку про відсутність законних підстав для скасування вироку суду першої інстанції, як того просить прокурор.

Враховуючи, що в поданій апеляційній скарзі прокурором не наведено об`єктивних доводів чому призначене обвинуваченій покарання є явно несправедливим, тоді як його доводи про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, у задоволенні апеляційних вимог прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 22.02.2019 відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 191 КК України? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №760/17191/18
Апеляційне провадження № 11-кп/824/1881/2019
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_11
Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1