Справа № 202/1561/19
Провадження № 1-кс/202/8056/2019
УХВАЛА
Іменем України

24 липня 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотанняслідчого СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000510 від 01.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2,3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000510 від 01.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2,3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України.

23 липня 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна.
В своєму клопотанні слідчий з метою з забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, просить накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, на комору № НОМЕР_1 загальною площею 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності - договору дарування ОСОБА_5 , посилаючись на обставини викладені в клопотанні.
Слідчий у судове засідання не з`явилась, в матеріалах клопотання наявна заява про розгляд клопотання без її участі.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без участі власника майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не доведено наявність підстав, передбачених КПК України, для накладання арешту на майно.
У своєму клопотанні, слідчий зазначає, що санкцією ч. 3 ст. 311 КК України передбачене покарання у виді конфіскації майна, тому з метою забезпечення даного виду покарання, просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 . Разом з тим, матеріли клопотання не містять відомостей на підтвердження того, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить дол. висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000510 від 01.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2,3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1