ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/812/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження:11-кп/819/386/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 18 березня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання в.о. начальника державної установи «Дар`ївська виправна колонія №10» про поміщення засудженого ОСОБА_7 до приміщення камерного типу (одиночної камери) строком на два місяці.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою апеляційну скаргу задовольнити та відмовити в задоволенні клопотання ДУ «Дар`ївська ВК №10» про переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_7 .

Зазначає, що ОСОБА_7 скоїв дисциплінарний проступок, який полягав у самовільному виготовленні та зберіганні металевої пластини, однак, на думку апелянта, таке порушення не передбачено законом в розумінні положень ст. 107 КВК України.

Додає, що засуджений не є злісним порушником встановленого порядку відбування покарання, так як не здійснював жодного з діянь, передбачених ст. 133 КВК України.

Вказує, що відповідно до п.1 ст. 134 КВК України стягнення повинно відповідати тяжкості характеру проступку засудженого. На думку адвоката, два місяці перебування в приміщенні камерного типу не є адекватним покаранням за вчинений проступок, так як, виготовлення та зберігання металевої пластини, для власних потреб, є малозначним порушенням, а притягнення до надмірного покарання в даному випадку вважає невиправданим і неправомірним.

Посилається на те, що ст. 107 КВК України визначено дії, які заборонено вчиняти засудженим, в цьому переліку не передбачено заборону виготовляти та зберігати предмети, обіг яких не обмежений чи не заборонений законом України, а тому, на думку захисника, дії засудженого не є дисциплінарним проступком, передбаченим законом і не повинні тягнути дисциплінарного стягнення.

Стверджує, що накладення даного стягнення суперечить п.28.1 Мінімальних стандартних правил поводження з ув`язненими, прийнятими Організацією Об`єднаних Націй.

Зазначає, що застосування міри покарання у вигляді двох місяців переведення до приміщення камерного типу за виготовлення та зберігання предметів, що не вилучені чи/або обмежені в цивільному обороті, не можна вважати таким, яке відбувається «відповідно до закону» в розумінні Європейської конвенції з прав людини.

Вказує, що судом не взято до уваги, що перед накладенням стягнення, засудженому не було надано час для підготовки до захисту, а також не роз`яснено право оскарження накладеного стягнення. Приходить до висновку, що дисциплінарне стягнення винесено без дотримання, передбаченої законом процедури.

Посилається на те, що на даний час ОСОБА_7 не працевлаштований з причин відсутності робочого місця на території установи виконання покарання, однак нетривалий час працював. Додає, що засуджений з представниками адміністрації установи ввічливий, тактовний, на заходи виховного впливу реагує вірно, зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному стані, у вчиненому злочині розкаюється, підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом листування, передач та побачень, а зазначені відомості в цілому, на думку апелянта, вказують на те, ОСОБА_7 підлягає виправленню без застосування стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу.

До початку апеляційного розгляду від засудженого ОСОБА_7 на адресу суду надійшла заява , в якій він зазначив про те, що апеляційна скарга захисником подана без його відома. Зважаючи на те, що він згоден із рішенням суду першої інстанції , а тому відмовляється від апеляційної скарги. Під час судового засідання ОСОБА_7 не підтримав подану раніше заяву.

Адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог адвоката.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до п. 13-2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Згідно із положеннями ч.1 ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такий захід стягнення, як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 135 КВК України питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань; поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Із приписів ч.9 ст. 134 КВК України слідує, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

З матеріалів провадження вбачається, що 13.03.2019 року дисциплінарною комісією ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» вирішено за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання стосовно засудженого ОСОБА_7 притягнути його до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення переведення до приміщення камерного типу строком на 2 місяці.

У зв`язку із означеним, 14.03.2019 року в.о. начальника державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» подав до суду першої інстанції клопотання про переведення засудженого ОСОБА_7 до приміщення камерного типу, посилаючись на те, що 11.03.2019 року о 09.10 год. під час проведення обходу території лікарні при установі та проведення планового обшуку в палаті №8 терапевтичного відділення в приліжковій тумбочці засудженого ОСОБА_7 було виявлено та вилучено саморобну металеву гостро заточену пластину. Під час вилучення засуджений поводив себе агресивно, розмахував руками та виражався нецензурними словами в сторону працівника установи, тим самим намагався перешкодити вилученню забороненого предмету, чим порушив п.п 1, п.2 та п.п 3 п.3 розділу II Правил внутрішнього трудового розпорядку установи виконання покарання та вимоги ст. 133 КВК України. Вказує, що допущене засудженим порушення режиму утримання є злісним, застосування до нього інших заходів дисциплінарного впливу виявилося безуспішним , що стало підставою для звернення до суду із зазначеним клопотанням.

Викладені у клопотанні обставини знайшли своє підтвердження в рапорті №162 молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки старшого сержанта ОСОБА_9 (а.п. 7), поясненнях засудженого ОСОБА_7 , який не заперечував належність саме йому забороненого предмету (а.п. 8), протоколом вилучення від 11.03.2019 року, відповідно до якого у засудженого ОСОБА_7 було вилучено гостро заточену металеву пластину (а.п.9) та актом, складеного на підтвердження того, що ОСОБА_7 відмовився ставити свій підпис у протоколі вилучення (а.п. 10).

Судом першої інстанції за наслідками розгляду даного клопотання, постановлено перевести засудженого ОСОБА_7 до приміщення камерного типу на строк два місяці.

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 11.03.2019 року допустив злісне порушення встановленого порядку відбування покарання, а раніше застосовані заходи впливу виявилися безуспішними.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.

Твердження захисника про те, що засуджений не є злісним порушником встановленого порядку відбування покарання, та в його діях відсутні ознаки протиправної поведінки не ґрунтуються на положеннях вимог закону, яким регламентовано порядок відбування покарання особами, засудженими до позбавлення волі, та спростовуються матеріалами кримінального провадження .

Згідно із положеннями ч.4 ст. 107 КВК України засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.

Зі змісту ст. 133 КВК України слідує, що злісним порушенням встановленого порядку відбування покарання є в тому числі виготовлення, зберігання заборонених предметів.

Відповідно до розділу II, пункту 3, підпункту 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018 року слідує, що засудженим забороняється виготовляти і зберігати речі, заборонені до використання в колонії за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено. Із вказаного переліку вбачається, що до нього відносяться гострорізальні і колючі предмети.

Таким чином, вилучена у ОСОБА_7 металева гостро заточена пластина, відноситься до предметів, які суворо заборонені до використання та зберігання засудженими в установі виконання покарання, а тому, підкреслюючи небезпечність характеру дій осіб, пов`язаних із зберігання заборонених предметів, законодавець розцінює зазначені дії, як злісне порушення встановленого порядку відбування покарання.

З характеристики, наявної в матеріалах провадження вбачається, що засуджений відбуває покарання в державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10) з 19.09.2015 року. За період відбування покарання засуджений неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що має 44 стягнення за порушення режимних вимог та невиконання законних вимог представників адміністрації, 43 з яких не зняті та не погашені, адміністрацією установи ОСОБА_7 не заохочувався. Зокрема на ОСОБА_10 неодноразово накладалися стягнення у виді суворої догани, переведення до приміщення камерного типу строком на 3 місяці , поміщення в ДІЗО.

В бесідах з представниками адміністрації установи не завжди ввічливий, не тактовний, не щирий, законні вимоги працівників установи виконання покарання не виконує, на заходи виховного впливу не реагує, належних висновків для себе не робить.

На виробництві установи засуджений не працевлаштований, намірів працевлаштування не має, участь у роботах по благоустрою відділення та прилеглої території не приймає.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 не працевлаштований через відсутність робочих місць є недоведеним.

Матеріали провадження підтверджують , що засуджений характеризується негативно, застосування відносно ОСОБА_7 інших заходів впливу виявилися безуспішними, з огляду на характер та стійку систематичність вчинення засудженим порушень режиму відбування покарання, так як, останній належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, бажання дотримуватися правослухняної поведінки не виявив.

Судом першої інстанції, на виконання вимог ч. 1 ст. 134 КВК України, при призначенні заходів стягнення, враховано причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого за час відбування покарання , кількість і характер раніше накладених стягнень.

Не знайшли своє підтвердження доводи апелянта в частині порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КВК України особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 11.03.2019 року ознайомлений особисто під підпис про те, що 13.03.2019 року о 10.00 год. відбувалося засідання дисциплінарної комісії у зв`язку з розглядом питання про притягнення його до відповідальності за скоєний дисциплінарний проступок. Засудженому була роз`яснена процедура дисциплінарного провадження, право користування послугами адвоката або фахівця в галузі права під час підготовки та засідання дисциплінарної комісії та можливість оскарження рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, (а.п. 21).

Таким чином, враховуючи дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) строком на 2 місяці.

Дисциплінарне стягнення на ОСОБА_7 накладено у межах у межах строку визначеного ч.3 ст. 134 КВК України.

Порушень порядку застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі та процедури дисциплінарного провадження, як на те посилається адвокат засудженого, - не встановлено.

За результатами апеляційного перегляду матеріалів провадження суд апеляційної інстанції не встановив істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 , 376 ч 2 КПК України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 18 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2