печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_2 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
27 травня 2019 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_2 , яке погоджено прокурором, про накладення арешту на майно учасника кримінального провадження свідка ОСОБА_3 які вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 . Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, виходячи з такого. З матеріалів клопотання вбачається, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Враховуючи те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не має процесуального статусу особи підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, тобто є третьою особою у розумінні положень ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, то з таким клопотання про накладення арешту може звернутись лише прокурор, а не слідчий. Отже, зазначене клопотання подане не уповноваженою особою, у зв`язку з чим підлягає поверненню. За таких обставин, клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків. На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 309 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_2 - повернути прокурору для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1