ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1549/19 Справа № 171/1716/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001299 за апеляційними скаргами прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Милятин Городокського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, зазначивши в його описовій частині обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не зазначав, що існують обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, хоча на час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_10 виповнилось 75 років.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, в ході судового розгляду, вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення доведено не було.
Зазначає, що посилання суду у вироку на те, що продавець, яка стояла за прилавком - ОСОБА_11 є цивільною дружиною ОСОБА_8 є безпідставним, оскільки ні обвинувачений, ні ОСОБА_11 таких пояснень в судовому засіданні не давали. Висновок суду зроблений виключно на підставі показів сина потерпілого - ОСОБА_12 , який пояснив, що це його особиста думка.
Суд першої інстанції, даючи оцінку доказам по справі, не навів належних, достатніх аргументів щодо неприйняття одних доказів та врахування інших.
Так, суд зазначив у вироку, що показання свідка ОСОБА_11 є суперечливими та непослідовними, при цьому не вказав, які саме обставини показання цього свідка є такими.
Вказує на те, що суд взяв до уваги покази свідка ОСОБА_13 як такі, що доводять вину обвинуваченого, однак, вказаний свідок повністю спростовувала покази потерпілого і свідка ОСОБА_14 , та стверджувала, що потерпілий та ОСОБА_14 знаходились у стані алкогольного сп`яніння, ображали продавця, висловлювались нецензурною лайкою.
Також, свідок ОСОБА_13 в своїх показах 31.07.2018 року стверджувала, що ОСОБА_8 потерпілому удар не наносив, та потерпілий не падав.
Даючи аналіз показам потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_14 , суд не усунув між ними суперечності та не дав їм належної оцінки, оскільки потерпілий стверджував, що після нанесення ОСОБА_8 удару він впав на людей, що стояли в черзі, а свідок ОСОБА_14 пояснював, що після удару ОСОБА_15 не падав.
Вказує на те, що не були також усунуті розбіжності в показах потерпілого та його сина, який стверджував, що в день нанесення удару його батько прийшов до нього додому разом з ОСОБА_14 , однак сам потерпілий про відвідання сина після нанесення йому удару суд не повідомляв.
Зазначає, що у висновку судово-медичної експертизи № 249/261-Е51 від 01.11.2016 року зазначено про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень в області верхньої та нижньої щелепи зліва, однак потерпілий неодноразово стверджував, що ОСОБА_8 наніс йому удар кулаком в щелепу з правої сторони.
Протиріччя між вказаним висновком експерта та показами потерпілого в ході судового розгляду усунуто не було.
Також вказує на те, що в матеріалах кримінального провадження наявна постанова про призначення групи прокурорів, на якій відсутній підпис посадової особи, що свідчить про відсутність правового значення цього документа та про недопустимість доказів по справі.
Крім того, суд безпідставно стягнув з ОСОБА_8 матеріальну шкоду, оскільки судом не надано оцінки тому факту, що потерпілий стверджував про проведення протезування у приватній клініці м. Зеленодольськ Апостолівського району, при цьому квитанція № 0001934 від 12.11.2016 року, яка долучена до матеріалів провадження, видана КЗ Високопільська районна лікарня, таким чином, жодного доказу належності цієї квитанції як допустимого та належного доказу у цьому провадженні не надано.
Також у зв`язку із відсутністю події злочину по справі - відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральної шкоди.
Крім того, стягнута судом сума відшкодування вартості послуг адвоката є не співмірною із стягнутою матеріальною та моральною шкодую по справі.
Таким чином, в задоволенні цивільного позову потерпілому має бути відмовлено в повному обсязі.
Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт; на підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 звільнений від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1107 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 грн., та відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги - 11 520 грн.
За обставин, викладених у вироку, 01.10.2016 року, приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_8 , знаходився на продовольчому ринку по АДРЕСА_2 , де здійснював продаж овочів. В цей час між ним та ОСОБА_10 виникла сварка на ґрунті того, що останній зробив зауваження з приводу поганої якості помідорів, в ході якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вийшов із-за прилавку та наблизившись до ОСОБА_10 наніс йому удар кулаком правої руки в область обличчя зліва.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_16 , згідно висновку експерта №249/261-Е51 від 01.11.2016 року, було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: неповних травматичних вивихів 2,4 зубів на верхній щелепі ліворуч та 4,8 зубів на нижній щелепі ліворуч, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка не підтримала вимоги апеляційних скарг, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив їх задовольнити, представника потерпілого, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 94 КПК України: - слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; - жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Доводи захисника щодо відсутності в постанові про призначення групи прокурорів підпису посадової особи, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.
В матеріалах кримінального провадження № 0001299 наявна постанова заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_17 про призначення групи прокурорів від 24.10.2016 року, відповідно до якої, призначено групу прокурорів у складі прокурорів Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , старшим групи призначено ОСОБА_18 (а.п. 5 т.1), яка не містить підпису ОСОБА_17 ..
Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, що передбачено ч. 6 ст.110 КПК України.
Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що постанова про призначення прокурорів, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України, у конкретному кримінальному провадженні, є обов`язковою, як і її підписання відповідною особою, що її винесла.
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час виконання ст. 290 КПК України у кримінальному провадженні № 0001299, а саме 19.09.2017 року, у постанові від 24.10.2016 року про призначення групи прокурорів, в порушення вимог ст.ст. 37, 110 КПК України, відсутній підпис заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_17 , а тому прокурор ОСОБА_18 приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції без відповідних повноважень до 14.06.2018 року - до зміни групи прокурорів (а.п. 106 т.2).
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України,підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі п.3 ч.2 ст.412, ст.415 КПК України, оскільки допущені порушення в своїй сукупності є такими, що перешкоджають ухвалити кінцеве рішення судом апеляційної інстанції.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року задовольнити частково.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4