Справа № 461/3552/19
Провадження № 1-кс/461/4261/19
УХВАЛА

17.05.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002153 від 15 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло відповідне клопотання слідчого, яке вмотивоване тим, що 15 травня 2019 року, близько 18:40 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в Снопківському парку у м. Львові, шляхом застосування насильства, відкрито викрав в неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 його мобільний телефон «IPhone 6S» вартістю 6 000 гривень. Згідно протоколу огляду місця події від 15 травня 2019 року, який мав місце в Снопківському парку у м. Львові, було вилучено мобільний телефон «IPhone 6S» (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) з чохлом та сім картою «Київстар», який належить потерпілому ОСОБА_5 .

Слідчий зазначає, що на даний час виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на вилучений телефон, шляхом позбавленні потерпілого можливості володіти, користуватись та розпоряджатись ним, з метою збереження речових доказів та у зв`язку із можливою необхідністю експертного дослідження.

Слідчий у клопотанні просив розгляд справи здійснювати без його участі та без повідомлення власника майна.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась у зв`язку з відсутністю відповідних клопотань сторін провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002153 15 травня 2019 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

15 травня 2019 року, проведено огляд місця події, у ході якого було вилучено мобільний телефон «IPhone 6S» (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) з чохлом та сім картою «Київстар», який належить потерпілому ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом огляду місця події.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Судом встановлено, що на підставі постанови слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 16 травня 2019 року вилучений під час огляду мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002153.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою накладення арешту на вилучені речі є збереження речових доказів.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна. Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя приходить до висновку, що достатнім буде накласти арешт на майно шляхом заборони розпоряджання ним. Саме такий спосіб арешту майна є найменш обтяжливим та зможе забезпечити збереження речових доказів для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002153 від 15 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон «IPhone 6S» (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) з чохлом та сім картою «Київстар», який належить потерпілому ОСОБА_5 , тобто, тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, заборонити розпоряджатися цим майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1