У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000013 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 13.12.2018 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Світла Дача Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- 26.12.2011 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України на 4 рок позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений з випробуванням строком 2 роки;
- 04.10.2012 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289, ст.71 КК України на 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна;
- 05.11.2012 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 ст.71 КК України на 5 років 3 місяців позбавлення волі;
- 30.11.2012 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.1,4 ст.70, ст.71 КК України на 6 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- 11.02.2014 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70, ст.71 КК України на 6 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого 10.11.2017 року по закінченню строку відбуття покарання,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Новий Шлях Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, студента Херсонського професійного ліцею, не працюючого, не військовозобов`язаного, неодруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

-обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду змінити в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75,104 КК України ОСОБА_7 від призначеного основного покарання звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік, покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання.

Арешт, накладений на майно, яке належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , скасовано.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави по 1358 грн 50 коп. витрати, пов`язані із залученням експерта.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вказує, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим та суворим.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання не достатньо враховано наявність у обвинуваченого пом`якшуючих покарання обставини, а саме повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння слідству, позитивна характеристика ОСОБА_6 за місцем проживання.

Також, зазначає, що у судових дебатах сторона обвинувачення просила застосувати при призначенні покарання ОСОБА_6 вимоги ст. 75 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.01.2018, під ранок, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 спільно з неповнолітнім ОСОБА_7 , прийшли до домоволодіння АДРЕСА_4 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 .

Прийшовши до домоволодіння потерпілого, у ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_7 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - мотоциклом марки К650 зеленого кольору д/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , і на той час знаходився у приміщенні гаражу на території вказаного.
Так, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_6 , разом з неповнолітнім ОСОБА_7 відчинили хвіртку воріт, проникли на територію домоволодіння, звідки з приміщення гаражу викотили мотоцикл та залишили місце події.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується належно оціненими та наведеними у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється. За такого, вирок в цій частині, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується покарання, то на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, дотримався вимог ст.ст.65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання.

Так, судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, в тому числі і за вчинення аналогічного злочину, передбачений ч.2 ст.289 КК України, судимість за які не погашена і не знята в установленому законом порядку, стан здоров`я обвинуваченого, його соціально - психологічні риси, а також дані досудової доповіді Снігурівського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" від 12.10.2018 року, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та сприяння слідству, обставини, що обтяжують покарання скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст.50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах установлених у санкції статті інкримінованого йому злочину, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, даним про його особу, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та є надто суровим апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції пом`якшуючих покарання обставин є неприйнятними, оскільки, при призначенні обвинуваченому покарання, судом першої інстанції були враховані всі обставини на які посилається апелянт, в тому числі і визнання ОСОБА_11 вини та сприяння слідству. Саме з урахуванням даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття та сприяння слідству, суд призначив ОСОБА_6 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 чт.289 КК України.

Позитивна характеристика обвинуваченого ОСОБА_6 не є підставою для пом`якшення призначеного йому покарання і ступінь тяжкості вчиненого істотно не знижують.

Також, слід зазначити, що ОСОБА_6 будучи у молодому віці ніде не працює, а свої матеріальні потреби задовольняє шляхом вчинення корисливих злочинів Зазначене свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Покарання призначено в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, є співрозмірним його діянню, та відповідає особі обвинуваченого, є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання апеляційний суд не вбачає.

Не заслуговують також на увагу доводи захисника обвинуваченого про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Між тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, серед яких є і злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, судимість за який не погашена і не знята в установленому законом порядку, не працює, скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені обставини свідчать про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень, а тому його виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі є неможливим.

З огляду на наведене та за відсутності підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 13.12.2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: