Справа №950/2637/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/453/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором звернувся до Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , мотивуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та наявністю ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України і у зв`язку з тим, що менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 25 жовтня 2019 року у період часу з 23-00 год. по 01-55 год. 26 жовтня 2019 року за попередньою змовою групою осіб, таємно викрав із ангару «ПСП ім. Мічуріна», що знаходиться по вул. Молодіжній, 25 у с. Ляшки Лебединського району, сільськогосподарську культуру гречку, вагою близько 7 тон, заявленою вартістю 100000 грн., що належала ТОВ «Регіонагротранс», чим завдав матеріальної шкоди на вказану суму та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Ухвалою слідчого судді Лебединського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2019 року у задоволенні вказаного клопотання слідчого відмовлено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20-00 год. по 07-00 год. з понеділка по п`ятницю, цілодобового домашнього арешту у суботу і неділю із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього наступних обов`язків: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України; носити електронний засіб контролю. Термін дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 24 грудня 2019 року включно.

Відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, зібраними у ході досудового розслідування доказами, при цьому хоча матеріали клопотання і містять докази існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, однак вони є недостатніми для застосування саме найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Не спростовано прокурором, на переконання слідчого судді, можливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів і не доведено, що їх застосування не може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

На дану ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

За змістом доводів апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя мав всі підстави для обрання відносно даного підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, з огляду на те, що слідчим не надано жодного доказу, який підтверджував би наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а єдиний доказ, взятий слідчим суддею при обґрунтуванні ризику переховуватись підозрюваному від органів досудового розслідуванні, суду протокол допиту свідка, є підробним документом. Крім того, захисник вважає, що застосування до ОСОБА_7 , який навчається у ВУЗі в м. Суми, куди щодня їздить із м. Лебедин, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, позбавляє його можливості відвідувати додаткові зайняття, бібліотеку і т.п.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисника на підтримку поданої захисником апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні СВ Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження за №0000445 від 26 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

26 жовтня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме крадіжки, кваліфікуючими ознаками якої є «поєднання з проникненням у сховище» та «вчинення за попередньою змовою групою осіб» (а.м.п. 23).

26 жовтня 2019 року слідчий СВ Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором звернувся до Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , у задоволенні якого ухвалою слідчого судді від 28 жовтня 2019 року було відмовлено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Положеннями ч.1 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею виконані в повному обсязі.

Так, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з`ясував обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, вірно встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, існування ризиків, визначених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, надані слідчим та прокурором докази в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визнав такими, що не доводять неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, взяв до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.178 КПК України.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів також дійшла висновку, що доказів того, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, прокурором та слідчим не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо наявності підстав для обрання його підзахисному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з посиланням на навчання ОСОБА_7 у навчальному закладі іншого міста, то колегія суддів вважає, що ці обставини не є беззаперечною підставою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у певний період доби, оскільки застосований до підозрюваного домашній арешт по будням у нічний час та цілодобовий домашній арешт у вихідні дні у повному обсязі задовольняє потреби студента по відвідуванню занять чи бібліотеки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що єдиний доказ наявності ризику переховування підозрюваного від слідства та суду протокол допиту свідка не можна вважати допустимим доказом, тому і зазначений ризик є недоведеним, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такий ризик доводиться ще й тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому з метою уникнення покарання може переховуватись від слідства та суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що ризику виїзду підозрюваного за межі України з метою переховування можна запобігти шляхом його зобов`язання здати на зберігання до відповідних органів свої документи для виїзду за кордон. Один з таких обов`язків і був покладений на ОСОБА_7 , що є достатнім для запобігання ризику, передбачуваному п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зі змісту апеляційної скарги не встановлено жодних доводів захисника щодо можливості застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а також ним не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявним ризикам в інший спосіб, ніж передбачений відповідним судовим рішенням.

Зазначене вище свідчить про правильне застосування слідчим суддею вимог КПК України, що надало змогу ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.