Справа № 132/3206/19
Провадження №1-кп/132/305/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2019 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 19.03.2019 року, про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Вінницької області, м. Калинівка, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учня 10 класу КЗ «НВК ЗОШ I- III ступенів - ДНЗ с. Сальник, Калинівського району Вінницької області», раніше не судимого,

по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

головного спеціаліста сектору опіки та піклування

служби у справах дітей Калинівської РДА ОСОБА_8 ,

представника відділу ювенальної превенції

УПД Калинівського ВП ГУНП

у Вінницькій області ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
18.02.2019 року близько 16:00 год. неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні кабінету хімії комунального закладу «Навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа І-III ступенів - дошкільний навчальний заклад с. Сальник Калинівського району Вінницької області», що розташований за адресою: вул. Сонячна, 1 А, с. Сальник, Калинівського району Вінницької області, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи таємно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, підійшов до рюкзака належного потерпілому ОСОБА_10 , який останній залишив в приміщенні кабінету хімії, після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, із рюкзака належного ОСОБА_10 , вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung Galaxy J5» вартістю 4999,00 грн.

В подальшому викраденими мобільним телефоном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 4999,00 грн.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру неповнолітньому ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей Калинівської РДА, представника відділу ювенальної превенції УПД Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого.

Також неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 суд роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю. Суду показав, що 18.02.2019 року близько 16:00 год. він, перебуваючи в приміщенні кабінету хімії КЗ «Навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа І-III ступенів - дошкільний навчальний заклад с. Сальник Калинівського району Вінницької області», що розташований за адресою: вул. Сонячна, 1 А, с. Сальник, Калинівського району Вінницької області, підійшов до рюкзака ОСОБА_10 , який останній залишив в приміщенні кабінету хімії, після чого, з рокзака викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5». Викраденими мобільним телефоном користувався близько пів року, а потім продав за 2000 грн. Кошти витратив на власні потреби. На даний час завдану крадіжкою шкоду відшкодував. В скоєному щиро розкаюється.

Законний представник потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд кримінального провадження за її відсутності та за відсутності її неповнолітнього сина ОСОБА_10 , претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, так як завдана шкода відшкодована обвинуваченим повністю. Просить неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що її син ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення усвідомив скоєне, змінив свою поведінку на краще, став дисциплінованим та краще навчатися. Завіряє, що такого більше ніколи не повториться.

Представник служби у справах дітей Калинівської РДА ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що неповнолітній ОСОБА_3 до вчинення злочину на обліку у службі не перебував. У вчиненому розкаявся. Позитивно характеризується по місцю проживання. Тому не заперечує щодо призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Представник відділу ювенальної превенції ОСОБА_9 суду показав, що неповнолітній ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення на обліку у відділі не перебував та до адміністративної відповідальності не притягувався. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони. В зв`язку з цим просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано по ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставинами, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом встановлено не було.

В судовому засіданні захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 заявила клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 строком на 1 рік. Клопотання мотивовано тим, що відповідно до ст.12 КК України, вчинене неповнолітнім ОСОБА_3 кримінальне правопорушення класифіковано як злочин середньої тяжкості. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаюється, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, відшкодував потерпілому заподіяну ним шкоду.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_6 підтримали дане клопотання, при цьому остання пояснила, що зможе забезпечити належну поведінку сина та здійснити за ним контроль.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд, у відповідності до положень ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання та застосувати до нього заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , посилаючись на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесене до злочинів середньої тяжкості, раніше не судимий, характеризується позитивно, навчається в 11 класі «НВК ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ с. Сальник, Калинівського району Вінницької області», на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, щиро розкаюється у вчиненому.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, вважає, що клопотання захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про практику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх», вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 та 105 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

З роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" вбачається, що положення ч. 1 ст. 497 КПК кореспондуються з ч. 1 ст. 97 КК, у зв`язку з чим посилання на означену норму процесуального закону під час прийняття рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ст. 105 КК) є таким, що не відповідає нормам процесуального закону. Суд в таких випадках при прийнятті рішення керується лише ст. 105 КК.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватися, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.

Вирішуючи питання про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру, суд враховує, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, вчинив злочин у неповнолітньому віці, відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, його щире каяття у вчиненому, а також досудову доповідь Калинівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до висновку якої виправлення ОСОБА_3 можливо без обмеження або позбавлення волі не становить небезпеку для суспільства.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає, що внаслідок бездоганної поведінки на момент постановлення вироку, ОСОБА_3 не потребує застосування покарання і на підставі ст.105 КК України підлягає звільненню від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст. 105 КК України, а саме: передачі під нагляд матері ОСОБА_6 , оскільки вона здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не застосовувався.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 374, 484, 485, 493, 498 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та згідно п. 3 ч. 2 ст.105 КК України звільнити його від покарання, застосувавши примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 строком на 1 (один) рік.

Речовий доказ по справі: аналітичну довідку під назвою довідка УОТЗ ГУНП у Вінницькій області № 1256/18/02-2019 від 22.07.2019 про опрацювання номерної інформації в ході досудового розслідування № 0000006 від 19.03.2019 року із додатком у вигляді СДР диска залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000006 від 19.03.2019 року.

Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

СУДДЯ