УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м.Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м.Севастополі про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням щодо надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на території Автономної Республіки Крим створено не передбачене законами України збройне формування так звана «Самооборона Криму», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також озброєння вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Також, в зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього та порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, що полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки збройним силам Російської Федерації, придушення організованого опору «проукраїнське» налаштованого населення на окупованій території, депортації населення Автономної Республіки Крим, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, нападі на підприємства, установи, організації, громадян, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях півострову Крим та мало загальну координацію керівництва.

Так, із появою в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі у вищезазначений час непередбаченого законом збройного формування так званого «Самооборона Криму», громадянин України ОСОБА_3 , діючи навмисно, з метою участі у його діяльності, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України, знаходячись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у м.Сімферополі, після співбесіди з невстановленими «ватажками» незаконного збройного формування «Самооборона Криму», ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, а також їх злочинними намірами та планами, спрямованими на вчинення вище зазначених дій, дав свою згоду на їх дотримання та виконання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно вступив до не передбаченого законом України збройного формування «Самооборона Криму» на посаду «бійця».

У подальшому, в березні 2014 року, точної дати в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, перед проведенням так званого «загальнокримського референдуму», який рішенням Конституційного суду України №2-рп/2014 від 14.03.2014 визнано неконституційним, ОСОБА_3 , разом із іншими особами зі складу вказаного збройного формування, перебуваючи у с.Пруди Совєтського району Автономної Республіки Крим, збирав підписи та приймав участь у проведенні агітаційної роботи з місцевими мешканцями, щодо їх обов`язкової участі у так званому «загальнокримському референдумі», з метою виходу Автономної Республіки Крим зі складу України та передачі півострову під юрисдикцію Російської Федерації.

Крім того, у зазначений період та до моменту фактичної окупації території Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3 , перебуваючи у складі непередбаченого Законами України збройного формуванні під назвою «Самооборона Криму», разом із військовослужбовцями Збройний Сил Російської Федерації та іншими учасниками так званої «Самооборони Криму», виконуючи протиправні накази «ватажків» зазначеного формування відповідно до розподіленої йому ролі, здійснював контрольно-пропускний режим у с.Пруди Совєтського району Автономної Республіки Крим, перевіряв документи та оглядав осіб, які відвідували село, з метою недопущення волевиявлення проукраїнські налаштованих громадян.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій клопотання підтримує в повному обсязі просить задовольнити та розглянути у його відсутність.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

13.07.2018 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000054 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, про яку ОСОБА_3 повідомлено у встановленому порядку. Частина 1 ст.278 КПК України, передбачає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурор, а у випадку неможливості такого вручення, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, а саме главою 11 виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід, який чітко не регулює дане питання. Однак згідно ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій територій України», визначено, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. У даному випадку виклик для повідомлення особі про підозру здійснювався органами досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим вжито всіх заходів для вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру.

22.08.2018 постановою прокурора виділено з матеріалів досудового розслідування за №0000054 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000139.

22.08.2018 досудове розслідування зупинено, а ОСОБА_3 оголошено в розшук, у зв`язку з тим, що не вдалося за можливе встановити місце знаходження підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу відповідає вимогам ст.188 КПК та подане одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даному етапі досудового розслідування, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.260 КК України та переховується від органів досудового розслідування та суду.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатньо підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу участь підозрюваного є обов`язковою та з метою покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання подальшому переховуванню від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, слідчий суддя вважає необхідним надати дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 188,189,190 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити слідчому СВ Головного управління національної поліції в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала втрачає законну силу: - з моменту приводу підозрюваного/ обвинуваченого до слідчого судді; у разі відкликання ухвали прокурором; у разі добровільної явки підозрюваного до слідчого судді; 30.04.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1