Номер провадження: 11-сс/813/1457/19
Номер справи місцевого суду: 500/6100/19 1-кс/500/2317/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001748 від 14 серпня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеської області про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21:00 години до 07:00 години ранку наступної доби. Крім того, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені пунктами 1 та 3 ч.5 ст.194 КК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та не врахував, що при затриманні працівниками Національної гвардії України ОСОБА_8 чинив опір, наносив тілесні ушкодження останнім та погрожував розправою. Крім того, ОСОБА_8 висловлював погрози у бік свідків, які перебували на місці вчинення злочину. Викладені обставини, на думку прокурора, свідчать про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Також прокурор зазначив, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, він не одружений, не має утриманців та постійного заробітку.

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 , думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 2 ст.370 КПК України передбаченого, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що 15 серпня 2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Санкція ч.2 ст.345 КК України (Умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків), передбачає максимальне покарання до 5-ти років позбавлення волі, тобто з огляду на ст.12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду будь-яких доказів того, що ОСОБА_8 вдавався до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню або, що йому було повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні. Більш того, прокурор пояснив суду апеляційної інстанції про те, що про існування таких обставин, передбачених п.3 ч.2 ст.183 КПК України йому не відомо.

Імперативним приписом п.3 ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таким чином, оскільки на теперішній час ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, який є злочином середньої тяжкості, то з огляду на положення ст.183 КПК України до нього не може бути застосований найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року відносно ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Разом з цим згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Частиною 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В свою чергу прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 подавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року висунув незаконну вимогу про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу виді тримання під вартою, який з огляду на положення ст.183 КПК України та обставини зазначені в мотивувальній частині вказаної ухвали, не може бути застосований до підозрюваного.

Тобто, в своїй апеляційній скарзі прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 просив апеляційний суд постановити завідомо неправосудне рішення.

Такі процесуальні дії прокурорів Ізмаїльської місцевої прокуратури свідчать або про їх низький кваліфікаційний рівень або про навмисне звернення до суду апеляційної інстанції з незаконними вимогами про застосування до особи найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність порушити перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 у зв`язку з подачею апеляційної скаргою з вимогами, які прямо суперечать положенням Кримінального процесуального закону.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання в період часу з 21:00 години до 07:00 години ранку наступної доби залишити без змін.

Порушити перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів питання про дисциплінарну відповідальність прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 у зв`язку із подачею ним апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року з вимогами, які прямо суперечать положеннями Кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3