Номер провадження: 11-сс/813/1253/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 15.07.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000164 від 22.01.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 року було частково задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000164 від 22.01.2019 року та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуків 06.06.2019 року, в тому числі, на автомобіль марки Land Rover д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою, представник власника майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити ухвалу слідчого судді про арешт майна та постановити нову, якою скасувати арешт майна та заборону користування на автомобіль марки Land Rover р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та печатку приватного підприємства.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала слідчого є незаконною та винесеною з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, оскільки не доведено наявність підстав, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, для накладення арешту на майно.

В обґрунтування своїх вимог представник власника майна ОСОБА_7 зазначила, що:

- автомобіль не є знаряддям або предметом кримінального правопорушення, не має відношення до вказаного кримінального провадження;

- посилання прокурора на необхідність проведення дактилоскопічної експертизи являється безпідставним, тому як ОСОБА_6 не заперечував, що він є власником автомобіля, який перебуває у його постійному керуванні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. З заявами про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, власника майна ОСОБА_6 та його представника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до клопотання слідчого, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000164 тимчасовим доступом до речей і документів встановлено, що у вантажних контейнерах № ZCSU 9028760, № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 виявлено дитячі іграшки, а саме: ляльки, машинки, розкраски, рюкзаки, машинки на радіо керуванні, іграшки для малолітніх дітей, самокати та ін.)., у вантажному контейнері № НОМЕР_5 знаходились двоколесні гіроскутери, у вантажному контейнері № НОМЕР_6 виявлено валізи різного розміру та рюкзаки (Adidas, Nike, Vans та Converse).

Всі виявлені товари та речі розвантажено на складі розташованому за адресою: м.Одеса, вул.Балтська дорога, 55, та передано на відповідальне зберігання директору ТОВ «Укрбудхлібі» ОСОБА_9

12 квітня 2019 року від ОСОБА_9 отримано повідомлення про те, що вказані товари викрадено зі складських приміщень невстановленими особами.

Органами досудового розслідування у зв`язку з цим вживаються заходи з метою виявлення іншої частини викраденого майна та осіб, які причетні до вчинення зазначеного злочину.

06 червня 2019 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Крім того, в ході розслідування кримінального провадження №0000164 було проведено ряд слідчих у дій у виді обшуків, в тому числі 06.06.2019 року був проведений обшук транспортного засобу Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , під час якого було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , кругла печатка, дозвіл на зброю, пристрій для відстрілу гумовими пулями, рюкзак чорного кольору та автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 15.07.2019 року був накладений арешт на вилучене в ході проведення обшуків 06.06.2019 року майно, в тому числі на автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , круглу печатку та пристрій для відстрілу гумовими пулями, вважаючи доведеною відповідність даного майна критеріям речових доказів, як таких, що можуть містити відомості про злочини, за ознаками яких проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000164, та в подальшому можуть підлягати конфіскації як забезпечення виду покарання при винесенні вироку.

Апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді в частині накладення арешту на майно у виді автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу з огляду на наступне.

В ході досудового розслідування проводяться слідчі дії з метою виявлення частини майна, яке було передано на відповідальне зберігання директору ТОВ «Укрбудхлібі» ОСОБА_9 та в подальшому було незаконно вилучено зі складських приміщень, розташованих за адресою: м.Одеса, вул.Балтська дорога, 55. Також встановлюються обставини вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.191 КК України, зокрема осіб, причетних до вчинення протиправних дій, що кваліфікуються за даними ознаками злочинів.

З матеріалів провадження вбачається, що обшук автомобіля Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , був проведений, оскільки за отриманою в ході досудового розслідування інформацію до вказаних злочинів може бути причетний ОСОБА_6 , який користується складськими приміщеннями за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська,8, та наявні підозри того, що він має відношення до організації перевезення на вантажних автомобілях викраденого зі складських приміщень товарів.

Однак, в клопотанні слідчого не наведено належних доводів та в матеріалах провадження відсутні докази того, що вилучений автомобіль марки Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , яким особисто користується ОСОБА_6 для пересування, що не заперечується також самим ОСОБА_6 , може бути предметом або засобом вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки не доведено, які саме обставини можуть бути встановлення шляхом дослідження даного автомобіля.

Більш того, в клопотанні слідчого прямо зазначено, що викрадений товар перевозився на декількох вантажних автомобілях, що також спростовує можливість визнання автомобілю марки Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 засобом вчинення злочину у даному кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного апеляційний суд вважає недоведеним та таким, що не відповідає фактичним обставинам провадження, висновок слідчого судді про відповідність автомобілю марки Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000164.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді, викладеним в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали про накладення арешту на автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином, в даному випадку (з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання) арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, допускається у відношенні майна фізичної особи, яка має процесуальний статус у кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або засудженого.

Оскільки в матеріалах провадження за клопотанням слідчого відсутні докази повідомлення ОСОБА_6 про підозру у кримінальному провадженні №0000164, відповідно до ч.1 ст.42 КПК України ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного, а тому відсутня підстава накладення арешту на майно, що належить йому на праві власності, передбачена п.3 ч.2 ст.170 КПК України, - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Також в матеріалах провадження відсутній цивільний позов до ОСОБА_6 .

В свою чергу апеляційний суд визнає неконкретизованою вимогу апеляційної скарги в частині повернення печатки підприємства, що належить ОСОБА_6 , а тому вимога апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованою.

Так, слідчим суддею був накладений арешт на печатки ряду підприємств, які були вилучені під час обшуку. При цьому представник власника майна не конкретизує печатка якого саме підприємства належить ОСОБА_6 .

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно з п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 в частині відсутності підстав для накладення арешту на майно у виді свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та автомобіля Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 а тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в даній частині з постановленням нової, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Керуючись статтями 170-173, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 15.07.2019 року в частині накладення арешту на автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000164 від 22.01.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст.364, ч 5 ст.191 КК України, - скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про накладення арешту на автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, серії НОМЕР_2 .

Повернути власнику ОСОБА_6 автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, серії НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3