Справа 753/3262/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1 Провадження 11-кп/824/2028/2019 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року, -
в с т а н о в и л а:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 рокуОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До Дарницького районного суду м. Києва надійшло подання начальника Дарницького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року.

В обґрунтування доводів подання указано на те, що засуджений ОСОБА_8 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, сім разів на реєстрацію до органу пробації не з`явився. Окрім цього, не з`явився засуджений ОСОБА_8 до уповноваженого органу з питань пробації і за неодноразовими викликами за місцем його проживання. Заходами початкового розшуку засудженого ОСОБА_8 ініційованими органом пробації також не вдалося встановити місце перебування засудженого.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року подання органу пробації задоволено, скасовано звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року. В обґрунтування прийнятого рішеннясуд послався на те, що засуджений ОСОБА_8 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, обов`язки покладені на нього судом не виконав, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність та необґрунтованість ухвали судді місцевого суду та необхідність її скасування. На думку апелянта, поза увагою судді місцевого суду залишилось необґрунтованість належними доказами доводи подання органу пробації, які судом були покладені в основу прийнятого рішення. Зокрема захисник вказав на те, що засуджений ОСОБА_8 викликався до органу пробації у спосіб, який не передбачений діючими нормами КПК України, а саме залишенням повідомлень у дверях при виїзді уповноваженого працівника органу пробації за місцем проживання засудженого. Окрім цього, на думку захисника суд необґрунтовано відкинув обставини за яких засуджений ОСОБА_8 не виконував покладені на нього обов`язки. Так, зокрема апелянт вказав на те, що засуджений здійснював догляд за хворим батьком, який проживає з матір`ю у Житомирській області у зв`язку із чим не мав можливості з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації із поважних причин. Із урахуванням викладеного, суд першої інстанції був зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки та оцінити викладені у поданні факти, з точки зору небажання засудженого стати на шлях виправлення. Просив ухвалу судді скасувати та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання органу пробації.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
захисника та засудженого, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її доводи необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін;
вивчивши матеріали подання та докладені до нього матеріали колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Аналіз положень ст. 76 та ст. 78 КК України дає підстави стверджувати те, що обмеження для засудженого, які встановлюються ст. 76 КК України є обов`язком засудженого. За змістом ч. 2 ст.78 КК України не виконання засудженим покладених на нього обов`язків є підставою для направлення судом засудженого для відбування призначеного покарання.
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2018 року при призначенні ОСОБА_8 покарання були застосовані положення ст. 75 і ст. 76 КК України та покладений у тому числі обов`язок у виді періодичної явки до органу з питань пробації. Будучи повідомленим про порядок та умови звільнення від відбування покарання із випробуванням ОСОБА_8 із 05.11.2018 року по 04.02.2019 року не з`явився на реєстрацію до органу пробації. На виклики органу пробації ОСОБА_8 не реагував, причини неявки органу пробації не повідомив. Врахувавши наведені обставини суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про невиконання ОСОБА_8 покладеного на нього обов`язку та із підстав передбачених законом направив його для відбування призначеного покарання, належним чином мотивувавши своє рішення.
Доводи апеляційної скарги про незаконність висновків суду першої інстанції не ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах справи.
Посилання апелянта на факт виклику засудженого у порядку не передбаченому КПК України не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вимогами КПК України не регламентується порядок та умови поведінки засуджених під час іспитового строку та здійснення органом пробації контролю за ними.
Посилання апелянта на наявність поважної причини неявки засудженого на реєстрацію, якою була необхідність догляду за хворим батьком, не дає підстав для визнання незаконними висновків суду першої інстанції про направлення засудженого для відбування покарання. Як зазначалось вище, явка на реєстрацію до органу пробації є обов`язком ОСОБА_8 незалежно від наявності певних причин, які перешкоджають явці на реєстрацію. При цьому колегія суддів враховує те, що неявка засудженого на реєстрацію не носила разовий характер, а тривала протягом тривалого періоду часу. За весь цей час засуджений не вчиняв будь-яких спроб, направлених на повідомлення органу пробації про причини неявки та урегулювання із органом пробації цього питання в умовах які для нього склалися. Колегія суддів при цьому звертає увагу і на те, що матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що засуджений протягом часу коли він не з`являвся на реєстрацію дійсно здійснював догляд за хворим батьком.
На думку колегії суддів не може бути підставою для визнання незаконним рішення суду першої інстанції та обставина, що засуджений проходив курс лікування від наркоманії. Так, матеріали справи указують на те, що таке лікування засудженим було розпочате після звернення органу пробації до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_8 . Судом же при розгляді подання оцінювалась поведінка засудженого у ході іспитового строку та виконання покладених на нього обов`язків. Висновки суду із даного питання не перебувають у залежності від факту лікування засудженого від наркоманії, а тому зазначена вище обставина не може бути визначальною при вирішенні питання про законність рішення суду про направлення засудженого для відбування покарання. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких даних, які би указували на те, що ОСОБА_8 страждає на наркоманію і потребує лікування від неї, а також на те, що ОСОБА_8 проходить не терапевтичне лікування від наркоманії у медичному закладі відповідного профілю, а проходить курс психо-соціальної реабілітації у громадській організації, що не розцінюється колегією суддів як лікування від наркоманії.
Підстав для скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року про скасування звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4