Справа № 626/1733/19
Провадження № 1-кп/626/155/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2019 року м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Харківської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Лісне, Зміївського району Харківської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_2 , не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України,-
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16 травня 2019 року приблизно о 00 годин 30 хвилин діючи за попередньою змовою з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, по корисливим мотивам, перебуваючи поруч з 113 кілометром автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта таємно викрали 30 м. кабелю зв`язку МКБ-4*4*1,2 кабельної лінії зв`язку КМ-2, який знаходився в землі. Викрадене коштувало за висновком судово-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України №6/1464СЕ-19 від 02.07.2019 1880 грн. , викраденим майном розпорялися на свій розсуд.
Крім того, 17 травня 2019 року о 07-й годині діючи повторно за попередньою змовою з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, по корисливим мотивам, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з 113 кілометром автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта намагалися вчинити крадіжку кабелю зв`язку МКМ-4*4*1,2 кабельної лінії зв`язку КМ-2, який знаходився в землі в кількості 20 м. Обвинувачені були затримані працівниками ПАТ "Укртелеком" і не змогли розпорядитися кабелем на власний розсуд.
До початку судового розгляду ПАТ "Укртелеком" заявлений цивільний позов про відшкодування заподіяних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 збитків на загальну суму 4249,61 грн. по 2124,8 грн. кожним.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК Украни , цивільний позов визнали повністю. Не оспорювали факти викладені в обвинувальному акті та показали, як викладено вище, підтвердивши обставини вчинених ними кримінальних правопорушень. Просили суворо їх не карати і розкаялися у скоєному.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16 травня 2019 року умисно, таємно, із корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ці дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що обвинувачені 17 травня 2019 року скоїли закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб і повторно. Тому їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 , ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує, що злочини передбачені ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 , ч.2 ст.185КК України є середньої тяжкості.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачені на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебувають, за місцем проживання характеризуються посередньо, проживають за рахунок випадкових заробітків, мають родини.
Як передбачено ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.
Обставинами, які пом"якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розкаялися у вчиненому, яке було висловлене у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину, активному сприянняі розкриттю злочину
На підставі ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
Визначаючи остаточне покарання обвинуваченим, суд вважає доцільним призначити покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.
Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання, в тому числі і в межах санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду України, зазначеними у постанові № 5-48к-13 від 23 січня 2014 року.
Зокрема в цій постанові Верховним Судом України сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
За таких обставин, враховуючи обставини справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, зокрема їх щире каяття, вважає за можливе призначити обвинуваченим міру покарання в межах, встановлених в санкції статті у виді обмеження волі, як необхідне і достатнє для їх виправлення і перевиховання та запобігання вчиненню ними нових правопорушень.
Крім цього, суд вважає за можливе звільнити обвинувачених, з вищезазначених підстав, відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Представником ПАТ "Укртелеком" заявлено цивільний позов до обвинувачених про відшкодування 2124,8 грн. майнової шкоди кожним. Суд прийшов до висновку, що діями обвинувачених ПАТ "Укртелеком" заподіяні матеріальні збитки на суму 4249,61 грн., що слідує з наданих розрахунків. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому суд рахує вірним, позовні вимоги ПАТ "Укртелеком" про стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди задовольнити, стягнувши 2124,8 грн з кожного.
Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинувачених відповідно до ст.124 КПК України. Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-
Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 уза ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" матеріальну шкоду в сумі 2124,8 грн.
Цивільний позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" матеріальну шкоду в сумі 2124,8 грн.
Процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 471,03 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 471,03 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази по справі - вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.

Головуюча ОСОБА_1