У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" жовтня 2019 р. м.Київ
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна.

На обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що постановою начальника відділення СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві майора міліції ОСОБА_3 в рамках кримінальної справи №50-5616 накладено арешт на все нерухоме майно, яке було зареєстровано за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 як мати померлого має намір прийняти спадщину, що відкрилася після померлого, проте через накладення арешту на майно нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Поряд з тим зазначає, що згідно листа заступника начальника відділу СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 12.03.2019 року, 10.05.2016 року СУ ГУНП в м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.12.2016 року скасовано постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 про закриття кримінальної справи №50-5615, внесено відомості до ЄРДР за №0000721 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч.3,4 ст. 358 КК України.

25.07.2016 року прокуратурою міста Києва у кримінальному провадженні визначено підслідність за Дніпровським УП ГУНП в м. Києві.

Відповідно до листа заступника начальника СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 від 25.04.2019 року, слідчим слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінальному провадженню №0000721.

Заявник вважає, що накладений арешт підлягає скасуванню, оскільки на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна.

Вивчивши клопотання, додані письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 3 КПК України 1960 року, ст. 5 КПК України). За загальним правилом, якщо інше не передбачено перехідними положеннями, після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

Арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000721 був накладений постановою начальника відділення СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві майора .міліції ОСОБА_3 від 08.10.2010 року рамках (кримінальна справа №50-5616) під час дії КПК України у редакції 1960 року, на даний час обмеження залишається до прийняття остаточного рішення по кримінальній справі.

Заявник посилається на вимоги ст. 174 КПК України в редакції 2012 року, однак відповідно до перехідних положень, а саме п. 9 цього Кодексу, арешт майна, застосований під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності Кодексом (20 листопада 2012 року), продовжують свою дію до моменту їх скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності Кодексом 2012 року, тобто за правилами КПК 1960 року.

Зі змісту клопотання вбачається, що арешт на майно у вказаній кримінальній справі №50-5616 накладено в порядку, визначеному КПУ України (1960 року).

Як вбачається з матеріалів клопотання постановою СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 08.10.2010 накладено арешт на майно в рамках кримінальної справи №50-5616 у відповідності до положень ст. 126 КПК України в редакції 28.12.1960, який втратив чинність на підставі Кодексу від 13.04.2012.

Положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.
Згідно п.9 розділу ХІ КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже питання скасування арешту майна, накладеного до 08 жовтня 2010 року, необхідно розглядати за правилами КПК України 1960 року, а посилання заявника на положення КПК України 2012 року є безпідставним, бо жодних доказів про те, що арешт накладався за правилами КПК України 2012 року, заявник не надав.

За правилами КПК 1960 року під час досудового розслідування арешт накладається постановою слідчого, а відповідно до ст. 126 цього ж кодексу, накладення арешту на майно під час досудового розслідування, скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Також, відповідно до ст. 214 КПК України 1960 року питання заходів забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна вирішується слідчим при закритті справи.

Суд, за правилами КПК 1960 року, має повноваження скасувати арешт майна відповідно до ст.248 КПК України при закритті справи, та відповідно до ст.324 КПК України при постановленні вироку.

Таким чином, арешт на нерухоме майно був застосований під час проведення досудового слідства до дня набрання чинності КПК України 2012 року, а тому продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що був передбачений нормами КПК України 1960 року.

КПК України 1960 року не передбачав інституту слідчого судді, і тому в повноваження слідчого судді не входить скасовування арешту майна, який був накладений до набрання чинності КПК України 2012 року.

Кримінальним процесуальним Кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася.

Основними способами захисту прав за КПК України 1960 року визначено оскарження рішення слідчого (прокурора) про арешт майна до суду (ст. ст. 234, 236 КПК України 1960 року); оскарження арешту прокурору (ст. 235 КПК України 1960 року). Прокуратура у порядку нагляду має обов`язок та повноваження скасовувати рішення слідчого.

Главою 22 КПК України 1960 року передбачено, що у судовому порядку скарга на накладення арешту на майно може бути розглянута судом лише під час попереднього судового розгляду або розгляду справи по суті.

За наявності передбачених законодавством підстав необхідно користуватися правом на судове оскарження постанови про порушення кримінальної справи (стаття 236-7 КПК України). У разі скасування судом постанови про порушення кримінальної справи та набуття відповідною постановою суду законної сили, всі постанови слідчого про арешт майна втрачають силу, а вилучене майно підлягає поверненню законним володільцям (стаття 326-8 КПК України 1960 року).

При цьому, заявником не надано даних, що власник майна звертався до слідчого з клопотанням про скасування арешту майна, так само не надано даних, що слідчий безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання.

Однак, як вбачається з матеріалів клопотання, що подане слідчому судді заявником, останнім не долучено до клопотання в його обґрунтування документів на підтвердження права власності на майно, з якого просить скасувати арешт, крім того, не долучено відповідну ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, на підтвердження того факту, що такий арешт взагалі накладався, також не надано доказів, що таке кримінальне провадження взагалі реєструвалось, в рамках якого подане дане клопотання, що позбавляє можливості на даній стадії визначити чи відноситься заявником до переліку осіб зазначених у ст.174 КПК України, які мають право звернутись до слідчого судді на стадії досудового розслідування з клопотанням про скасування арешту майна.
З наданих суду матеріалів неможливо встановити, що особа, яка заявила клопотання про скасування арешту майна, була відсутня під час розгляду клопотання про його арешт, оскільки ніяких доказів а насамперед і судового рішення на підставі якого було накладено арешт, суду надано не було.

За таких обставин, оскільки постанова слідчого про арешт майна не може бути предметом розгляду, скасування арешту, накладеного у такий спосіб не відноситься до повноважень слідчого судді у розумінні положень ст. 174 КПК України, а також те, що перехідними положеннями чинного Кримінально процесуального кодексу України визначено порядок вирішення питання про скасування арешту майна накладеного постановою слідчого, у зв`язку з чим, клопотання про скасування арешту майна підлягає поверненню.

Керуючись ст. 126, 234 КПК України 1960 року, п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року, ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного постановою СВ Дніпровського РУГУ МВС України в.м.Києві від 08.10.2010 року в рамках кримінальної справи №50-5616 - повернути заявнику.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя