Провадження № 322/518/19
Справа № 1-кс/322/213/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року смт. Новомиколаївка

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому вказує, що в червні 2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території садиби АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_5 товарно-матеріальні цінності, результаті чого завдав потерпілому матеріальний збиток.
За даним фактом 02 травня 2019 року було розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
02 травня 2019 року, під час огляду, у ОСОБА_4 було вилучено надувний матрац з насосом, розбірний металевий мангал, вібраційний водяний насос "Нива", електрочайник "Rotex" білого кольору та поливний шланг зеленого кольору, довжиною близько 20 метрів, які він викрав з території садиби, розташованої по АДРЕСА_1 .
В клопотанні слідчий, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на вказані речі, як на предмети злочину.
Слідчий СВ Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в заяві просить клопотання розглянути у його відсутність. Його неявка, відповідно до частини першої статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Особа, у володінні якої знаходиться майно, зазначене в клопотанні ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, в заяві просить клопотання розглянути у його відсутність, його неявка, відповідно до частини першої статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Вивчивши додані до клопотання матеріали слідчий суддя вважає його таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000132, 02 травня 2019 року внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Частиною 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень статті 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Статтею 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Як вбачається до клопотання слідчого про арешт майна додано копію протоколу огляду, під час якого було вилучено у ОСОБА_4 вказані у клопотанні речі.
Як зазначено в протоколі огляд проведено в період з 15 години 10 хвилин по 15 годину 45 хвилин 03 травня 2019 року. Разом з тим, в даті протоколу міститься виправлення з 02.05.2019 на 03.05.2019 року. Вказане виправлення ніде не застережене, та його вірність учасниками слідчої дії не завірена.
Таким чином вказаний протокол огляду не приймається слідчим суддею до уваги як доказ, через його недопустимість (ст. 86 КПК України).
Разом з тим, з пояснень особи, у якої були вилучені вказані у клопотанні речі ОСОБА_4 від 02 травня 2019 року, вбачається, що вказані у клопотанні речі ним були добровільно видані працівникам поліції саме 02 травня 2019 року, до 12 години 46 хвилин, коли було розпочате опитування.
Як вбачається із матеріалів справи, відомості про злочин були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише о 22 годині 14 хвилин 02 травня 2019 року, тобто вже після вчинення слідчої дії огляду речей.
Частинами 2 та 3 ст. 214 КПК України встановлено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Таким чином вилучення слідчим під час огляду речей, яке було здійснене до внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є незаконним.
Крім того, частиною 5 статті 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, слідчим клопотання було подане до суду лише 06 травня 2019 року, тобто з пропуском встановленого строку.
На підставі вищевказаного слідчий суддя вважає необхідним у задоволенні клопотання відмовити.

Керуючись ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1