Справа № 344/4409/19
Провадження № 1-кс/344/2563/19
У Х В А Л А

15 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на постанову про закриття кримінального провадження №0000001, -

Встановив:

в скарзі вказано, що 26/02/2019 слідчим закрито кримінальне провадження № 0000001, однак не забезпечено об?єктивного, неупередженого та своєчасного розслідування: жодних слідчих дій не здійснено, огляд місцевості не проведено, незаконної, самовільної рубки дерев на 163 000 гривень не розслідувано, приховано матеріали перевірки.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з підстав, що в ній зазначені, надав перед судом пояснення про те, що йому було заподіяно тілесні ушкодження у зв?язку із повідомленням про злочин в присутності слідчого прокуратури, зареєстровано кримінальне провадження щодо скаржника за викриття вчинення злочинів іншими особами.

В судовому засіданні слідчий заперечив скаргу з тих підстав, що є кілька кримінальних проваджень за участі скаржника, події зазначені в скарзі не розслідуються в даному кримінальному провадженні.

Судом встановлено наступні обставини.

26/02/2019 слідчим закрито кримінальне провадження № 0000001 за письмовою заявою скаржника, отриманою 04/01/2018. В постанові слідчого вказано, що в усній заяві про злочин скаржник повідомив про виявлення ним в 2016 році незаконної вирубки лісу на території ДП «Вигодське лісове господарство», про що внесено відомості в ЄРДР. На місці злочину слідчий та інспектор Державної екологічної інспекції не здійснили належну перевірку, до місця проведення перевірки підійшло біля 30 осіб, які чинили перешкоди діям зазначених посадових осіб у формі вимог і вказівок на власну оцінку, двоє осіб заподіяли скаржнику фізичної шкоди здоров?ю, відібрали телефон, один з групи осіб є родичем начальника Долинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, під керівництвом якого здійснюється незаконне вирубування дерев та їх наступна переробка, скаржник повідомив, що щодо нього незаконно внесли відомості в ЄРДР за його попередні повідомлення.

В п. 3 ст. 110 КПК України вказано, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора в тому числі складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

В оскаржуваній постанові відсутня мотивувальна частина, в ній не зазначено на правові підстави відхилення повідомлень скаржника про злочин та його арґументів щодо їх правової оцінки, відсутні мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

В постанові слідчого вказано на зміст звернення скаржника із повідомленням про злочин, які скаржник повторив в своїх поясненнях перед судом, однак в постанові не вказано на їх спростування.

Крім цього слідчим не надано суду доказів того, що інформація, що повідомлена скаржником розслідується в будь-яких інших кримінальних провадженнях та не входить до предмету дослідження в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже доказування обставин, що спростовують пояснення скаржника та його правову оцінку фактичних обставин законом безпосередньо покладено на слідчого, який ухвалив відповідну постанову.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином на заперечення пояснень за скаргою слідчий зобов`язаний надати суду докази, які спростовують фактичні обставини та правові арґументи скаржника.

Жодного доказу на заперечення скарги слідчим суду не надано.

Жодного обґрунтування правових підстав закриття кримінального провадження в постанові від 26/02/2019 не зазначено.

В постанові слідчого не зазначено про те, які з обставин розслідуються в інших кримінальних провадження та не складають предмету дослідження в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже правові наслідки не зазначення в постанові про закриття кримінального провадження правових підстав ухвалення постанови та арґументів щодо оцінки фактичних обставин законом покладено на відповідну посадову особу, яка ухвалила відповідну постанову.

Так, ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справіТанрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

В постанові від 26/02/2019 не зазначено у зв?язку із чим закрито кримінальне провадження. При цьому заперечення слідчого на скаргу не замінює собою постанову про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження зареєстровано за ст. 364 КК України щодо зловживання владою або службовим становищем.

В постанові про закриття кримінального провадження не зазначено жодної слідчої дії, яку в ньому здійснено і, жодної посадової особи, зловживання владою або службовим становищем якої перевірено.
Таким чином скарга обґрунтована належними правовими підставами.
Відповідно до зазначеного суд, -

Постановив:

скаргу задовольнити;

скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 від 26/02/2019 про закриття кримінального провадження № 0000001

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1