ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/545/19 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа №642/5800/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року, якою розглянуто клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000166 від 06.06.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000166 від 06.06.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Накладено арешт на мішок білого кольору, всередині якого знаходиться 82 упаковки з написом «Мак Харчовий 300 г», з яких 5-ть упаковок в поліетиленовому пакеті частково розсипані в пакеті; мішок білого кольору всередині якого знаходиться 13 упаковок з написом «Мак Харчовий 300 г», вилучені в ході проведення обшуку 15.03.2019, за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 94, гаражний бокс № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 та мобільний телефон «Samsung S-8», імей: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , вилучений в ході проведення обшуку 15.03.2019, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді та скасувати арешт, накладений на майно, яке йому належить на праві особистої приватної власності. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвала є незаконною, оскільки в ухвалі, яка дозволяла обшук, телефони жодного разу не згадувались. Під час проведення обшуку він добровільно пропонував надати свій телефон слідчому для зняття необхідної інформації, про зо його адвокатом було зроблено відповідний запис в протоколі обшуку. Також цей факт зафіксовано на відеозапис, який проводився під час обшуку співробітниками поліції. Вважає, що слідчий не повинен був вилучати телефон, оскільки він є його власністю.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000166 від 06.06.2018 за фактом незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів, в тому числі з використанням послуг ТОВ «Нова пошта», групою осіб на території Харківської області та інших областей України, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

19.03.2019 слідчий поліції звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку 15.03.2019 в період часу з 09.35 годин до 10.40 годин, за місцем періодичного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «ASUS» моделі К57АС у корпусі чорного кольору із зарядним пристроєм до нього, який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ; вісім кульок овалів речовини рослинного походження (горіхи) та дві половини кульок речовини рослинного походження; пять папірців із записами та одна Експрес накладна №6807; скляна колба для куріння та подрібнювач.

Слідчий зазначив, що вилучене майно є предметом скоєння даного кримінального правопорушення, знаряддям скоєння правопорушення, зберегло на собі сліди скоєння кримінального правопорушення, отже являється речовими доказами по даному кримінальному провадженню. Незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі. З метою вилучення, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вказаного майна та його відчуження, просив накласти на нього арешт.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000166 від 06.06.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Накладено арешт на мішок білого кольору, всередині якого знаходиться 82 упаковки з написом «Мак Харчовий 300 г», з яких 5-ть упаковок в поліетиленовому пакеті частково розсипані в пакеті; мішок білого кольору всередині якого знаходиться 13 упаковок з написом «Мак Харчовий 300 г», вилучені в ході проведення обшуку 15.03.2019, за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 94, гаражний бокс № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 та мобільний телефон «Samsung S-8», імей: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , вилучений в ході проведення обшуку 15.03.2019, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим було доведено наявність вважати, що скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України і доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є предметом скоєння даного злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України,

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучене, під час обушку майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Вказане слідчим поліції в клопотанні майно визнано постановою слідчого від 15.03.2019 р. речовими доказами.

Відповідно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок ухвали слідчого судді про задоволення клопотання слідчого.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді