Справа № 214/5763/15-к
1-кп/214/288/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження (внесене до ЄРДР за № 0000061) відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, старший навідник 1-го гарматного розрахунку артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини, будучи придатним для проходження військової служби, з метою тимчасового ухилення від військової служби та проведення часу на власний розсуд, 18 січня 2015 року вирішив самовільно залишити військову частину.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове ухилення від проходження військової служби, солдат ОСОБА_5 о 13 год. 00 хв. 18 січня 2015 року самовільно залишив військову частину та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 09 год. 00 хв. 13 липня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць.
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу солдат ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді стрільця 1 відділення 3 патрульного взводу 4 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_2 НГУ, на порушення вимог ст.ст. 9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, о 13 год. 00 хв. 18 січня 2015 року самовільно залишив військову частину та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 09 год. 00 хв. 13 липня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць, військовослужбовцем.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що він дійсно з 2013 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , та в період часу з 18 січня 2015 року самовільно залишив військову частину та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 09 год. 00 хв. 13 липня 2015 року. У скоєному щиросердно розкаюється. Одночасно просив застосувати відносно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», у зв`язку із тим, що останній брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття, знаходження на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого йому кримінальнного правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 1 а. с. 18).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується негативно (Т. 1 а.с. 9), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває (Т. 1 а.с. 18), раніше не судимий (Т. 1 а.с. 39).

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2016 року", з огляду на те, що останній брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

В частині 2 статті 3 закону України «Про застосування амністії в Україні» зазначено, що, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, а також, особи, визнанні винними у вчинені злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров,я особи та не є діяннями, передбаченими частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального Кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 КК України, статті 4 ЗУ « Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно в період з 08.12.2016 року по 08.02.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, свою вину у вчиненні вказаного злочину за ч. 3 ст. 407 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 закону України «Про амністію у 2016 році», щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, судом не встановлено, суд вважає, можливим призначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити від його відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1