Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1208/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в кримінальне провадження №286/1208/18 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 07 травня 2018 року відносно
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації в с.Білокамінка Овруцького району Житомирської області, раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин вчинення правопорушення встановлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить скасувати вирок суду першої інстанції в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
При цьому, зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не достатньо враховано обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , а саме - рецидив злочинів. Крім того, належно не враховано й факт вчинення останнім ряду нових умисних злочинів через нетривалий час (8 днів) після звільнення з місць позбавлення волі, де він відбув покарання за вчинення аналогічних злочинів у виді 2 років позбавлення волі. Також, недостатньо враховано дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується, не працює, суспільно корисною працею не займається.
Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не погоджується з призначеним йому судом першої інстанції покаранням та просить його пом`якшити. При цьому, наголошує, що став на шлях виправлення, має бажання влаштуватись на роботу, створити сім`ю, є особою постраждалою від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії. Крім того, зазначає, що щиро розкаюється у вчинених ним правопорушеннях.
Згідно вироку Овруцького районного суду Житомирської області від 07 травня 2018 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання 1 рік позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому обраховано з часу взяття під варту.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 23 березня 2018 року, близько 13 години, ОСОБА_7 знаходячись в домогосподарстві, належному ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , пройшов до приміщення сараю, перебуваючи у якому виявив та з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно викрав належну ОСОБА_9 металеву бочку, ємкістю 200 літрів, вартістю 603 грн., після чого повантажив її (бочку) на належні йому сані та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрав чуже майно, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 603 грн.
Крім цього, 06 квітня 2018 року, близько 10 години 17 хвилин, ОСОБА_7 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-844» Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «АТБ-Маркет», що в м. Овруч, по вул. Тараса Шевченка 33А, скориставшись неуважністю працівників магазину та відсутністю сторонніх осіб, з прилавку вказаного магазину таємно викрав одну банку ікри «Камчадал», вартістю 221,50 грн., після чого поклав її (банку ікри) у внутрішню кишеню своєї куртки та в подальшому пройшов повз касу магазину і вийшов з нього, тим самим розпорядивсь викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрав чуже майно, чим заподіяв ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальну шкоду на суму 221,50 грн.
Крім цього, 16 квітня 2018 року, близько 18 години в м. Овручі, по вул. Т.Шевченка, 98/11, ОСОБА_7 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю власниці та сторонніх осіб, із прилеглої території біля магазину «Київський універсам», таємно викрав велосипед марки «Ардіс», вартістю 1955 грн., належний ОСОБА_10 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку своєї апеляційної скарги та його заперечення проти апеляційних вимог обвинуваченого, заперечення обвинуваченого щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та його доводи в підтримку своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого залишається без задоволення з наступних підстав.
З висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, за які його засуджено, про доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, погоджуються автори апеляцій і ніким з учасників процесу не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом.
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.65 КК України при призначенні покарання враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Винній особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (ч.2 зазначеної статті). Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

На думку апеляційного суду, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, суд першої інстанції не навів у вироку жодних обґрунтованих підстав призначення покарання саме такого розміру.
Зважаючи на всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції лише формально зазначив у вироку, що враховує при призначенні покарання тяжкість правопорушень, особу ОСОБА_7 , обставини, що обтяжують покарання, а фактично ці обставини, характер і ступінь суспільної небезпечності цього правопорушення, особу обвинуваченого, належно до уваги не взяв.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено вироком суду, обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто середньої тяжкості кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, як слушно зазначає прокурор, у відповідності до матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а навпаки вчинив ряд нових умисних кримінальних правопорушень через нетривалий час після звільнення, тобто не усвідомив соціального негативу вчинених правопорушень, крім того, має виключно негативні характеристики.

Апеляційний суд вважає, що наведене характеризує ОСОБА_7 виключно як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Зазначені обставини, вказують на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , що відповідно до ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначення покарання та ухвалення апеляційним судом в цій частині нового вироку.
Вид і розмір покарання апеляційним судом обираються ОСОБА_7 згідно вимог ст.65 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є середньої тяжкості, фактичних обставин справи, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття та визнання ним своєї вини у вчиненому, за наявності обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів, особи винного, який раніше був неодноразово судимим, офіційно не працює, не одружений, у відповідності да матеріалів провадження не має на утриманні неповнолітніх дітей, характеризується негативно, позицію потерпілих, які не мають претензій до обвинуваченого.
З огляду на викладене, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за розміром, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
При цьому, як вважає апеляційний суд, вище наведені обставини в своїй сукупності виключають будь-які обґрунтовані підстави для пом`якшення обвинуваченому покарання.
В решті вирок суду щодо ОСОБА_7 апеляційний суд залишає без змін.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,414,420 КПК України, апеляційний суд -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 07 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В решті вирок залишити без зміни.
На вирок апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з моменту отримання копії вироку.

Судді: