Дата документу 06.02.2019 Справа № 331/252/19
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/119/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/252/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 години до 06 години наступного дня строком на два місяці, тобто з 18 січня 2019 року по 18 березня 2019 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 21-00 години до 06-00 години ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора, суду; з`являтися до органу досудового розслідування або суду, за першим викликом та у призначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Визначено строк дії вказаної ухвали до 18 березня 2019 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 02.01.2019 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «ТК «Економ Плюс» по вул. Запорізькій, буд.11 в м. Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи про місце знаходження ключів від дверей та сейфу, реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись ключами від дверей, проник до кабінету директора магазину, звідки з сейфу, який відчинив за допомогою ключів, таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 гривень, які належать ТОВ «ТК «Економ Плюс» та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 ТОВ «ТК «Економ Плюс» спричинено матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Крім того, ОСОБА_8 , 02.01.2019 року приблизно о 04 годині 30 хвилини, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «ТК «Економ Плюс» по вул. Запорізькій, буд. 11 в м. Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи про місце знаходження ключів від дверей та сейфу, реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись ключами від дверей, проник до кабінету директора магазину, звідки з сейфу, який відчинив за допомогою ключів, таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 гривень, які належать ТОВ «ТК «Економ Плюс» та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 ТОВ «ТК «Економ Плюс» спричинено матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором в судовому засіданні не доведено існування всіх тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, слідчий суддя звернув увагу на те, що слідчий за погодженням з прокурором, звертаючись до суду з вказаним клопотання, не зазначив строк, на який необхідно застосувати відносно підозрюваного вказаний запобіжний захід.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована. Вважає, що слідчим суддею не враховано доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 раніше судимий, звільнений від відбування покарання умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 2 місяці 2 дні та майже через рік вчинив новий злочин, який законом віднесено до тяжких злочинів, що свідчить про те, що підозрюваний схильний до скоєння нових злочині. Обраний судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21:00 години по 06:00 годину, тобто лише у нічний час вважає недостатнім. Зазначає, що ОСОБА_8 ніде не працює, та не має постійного доходу, а тому є підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нове правопорушення, що передбачено п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, на момент вчинення злочину ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями свідків, що відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України є обставиною, що обтяжує покарання. Зазначені обставини судом не прийняті до уваги, що свідчить про те, що судом неповно вивчено всі необхідні обставини при розгляді клопотання, а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам передбаченим п.п.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який свою провину у вчиненні злочину визнає, активно співпрацює зі слідством, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, проте має постійне місце реєстрації та проживання в м. Запоріжжі, де проживає разом з матір`ю та бабусею, працює на будівництві, має джерело доходу, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, добровільно з`явився до суду для розгляду клопотання, що виключає його можливість переховування від суду, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з 21 години до 06 години наступного дня з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, суспільно небезпечні наслідки, які настали, та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних, щодо особи підозрюваного, який раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, погоджується з можливістю існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду та можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Що стосується існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості незаконного впливу на потерпілого та свідків, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначеного ризику, що підозрюваний здійснював спроби впливу на потерпілого та свідків.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Крім того, на момент апеляційного розгляду, встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 спрямовано до суду для розгляду кримінального провадження по суті та призначено підготовче судове засідання 08 лютого 2019 року.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 години до 06 години наступного дня строком на два місяці, тобто з 18 січня 2019 року по 18 березня 2019 року, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4