ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/550/19 Головуючий І інстанції ОСОБА_1
Справа № 641/8965/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

власника майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою Прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22.03.2019 в частині відмови у накладенні арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000224 від 01.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, -

в с т а н о в и л а :

22.03.2019 старший слідчий СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, за погодженням з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5, звернувся до слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , яке під час його особистого обшуку виявлено та в подальшому вилучено: грошові кошти купюри номіналом 100 гривень: СИ 0026622, СБ 8495812; купюри номіналом 50 гривень: ПИ 0820187; УИ 9753096; купюра номіналом 5 гривень: РЕ 7142277; купюра номіналом 20 гривень: ТБ 8504547; мобільний телефон ТМ «iPhone» ІМЕІ НОМЕР_1 з номером оператору стільникового зв`язку НОМЕР_2 ; ватний тампон контрольний зразок речовини, якою виконувався змив; ватний тампон змив з лівої руки ОСОБА_8 ; ватний тампон змив з правої руки ОСОБА_8 ; фрагмент тканини чорного кольору зріз з кишені штанів ОСОБА_8 ; згорток з купюри номіналом 1 гривня в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, шляхом заборони права на його відчуження, розпорядження та користування.
В клопотанні зазначив, що 19.03.2019 приблизно о 15:10 за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, ОСОБА_8 затримано в порядку статті 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.
Під час особистого обшуку виявлено та в подальшому вилучено перелічене майно.
На даний час у органів досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно в зв`язку з тим, що: грошові кошти, які вилучені у ОСОБА_8 містять на собі сліди спеціальної хімічної, яку використовували для помітки грошових коштів, окрім цього сліди спеціальної хімічної речовини виявлено і на руках останнього (ватні тампони зі змивами з рук ОСОБА_8 ), також сліди спеціальної хімічної речовини можуть знаходитись і на фрагменті тканини (зріз кишені з штанів). Для вирішення питання про наявність на вказаних об`єктах спеціальної хімічної речовини, а також визначення її спільної родової приналежності необхідно провести судову експертизу.
Відповідно до наявних в матеріалах кримінального провадження даних, мобільний телефон ТМ «iPhone» з номером оператору стільникового зв`язку НОМЕР_2 був придбаний бабусею ОСОБА_8 ОСОБА_7 , у кредит та передався ОСОБА_8 у користування. Однак у органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_8 використовував вказаний мобільний телефон для ведення своєї злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів. Перевірка вказаного факту можлива лише шляхом проведення відповідних судових експертиз.
Стосовно речовини рослинного походження зеленого кольору, яку виявлено та вилучено у ОСОБА_8 необхідно вирішити питання чи є вона наркотичною, дане питання можливо вирішити лише шляхом проведення судової експертизи.
Ненакладення арешту на вказані предмети може призвести до їх втрати або пошкодження, судом в подальшому може бути вирішено питання про спеціальну конфіскацію вказаного майна.
На даний час органами досудового розслідування не можливо вирішити питання про те, чи будуть вилучені предмети, речовини та майно, речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, в зв`язку з відсутність відповідних судових експертиз, проведення яких потребує значного часу.
З цих саме підстав не можливо і вирішити питання про їх місце подальшого зберігання відповідно до Наказу N 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду».
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22 березня 2019 року Клопотання слідчого про арешт вилученого майна задовольнити частково.
Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , яке під час його особистого обшуку виявлено та в подальшому вилучено: грошові кошти купюри номіналом 100 гривень: СИ 0026622, СБ 8495812; купюри номіналом 50 гривень: ПИ 0820187; УИ 9753096; купюра номіналом 5 гривень: РЕ 7142277; купюра номіналом 20 гривень: ТБ 8504547; ватний тампон контрольний зразок речовини, якою виконувався змив; ватний тампон змив з лівої руки ОСОБА_8 ; ватний тампон змив з правої руки ОСОБА_8 ; фрагмент тканини чорного кольору зріз з кишені штанів ОСОБА_8 ; згорток з купюри номіналом 1 гривня, в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, шляхом заборони права на його відчуження, розпорядження та користування.
В іншій частині клопотання відмовити.
Подальше місце зберігання речових доказів буде визначено відповідно до Наказу № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», та в залежності від висновків судових експертиз, до вирішення вказаного питання виявлені у ОСОБА_8 предмети та речовини зберігатимуться в СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області.
Не погодившись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати в частині відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон ТМ «iPhone» ІМЕІ НОМЕР_1 з номером оператору стільникового зв`язку НОМЕР_2 , який 19.03.2019 було виявлено та вилучено під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_8 , постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання слідчого в цій частині задовольнити та накласти арешт на вказаний мобільний телефон шляхом заборони права на його відчуження, розпорядження та користування.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що вказаний мобільний телефон перебував у користуванні ОСОБА_8 .
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_8 використовував цей мобільний телефон для ведення своєї злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів. Перевірка вказаного факту можлива лише шляхом проведення відповідних судових експертиз.
Зазначений мобільний телефон відповідно до статті 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні тому, що зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, накладення арешту необхідне з метою забезпечення подальшої спеціальної конфіскації мобільного телефону.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, думку власниці майна, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до вимог статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в частині накладення арешту на мобільний телефон, слідчий суддя виходив з тих обставин, що підстав, які б свідчили про необхідність накладення арешту на мобільний телефон та можливість використання його в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні слідчим в клопотанні не зазначено та судом не встановлено.

Колегія суддів з таким висновком слідчого судді не погоджується виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000224 від 01.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

19.03.2019 за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, ОСОБА_8 затримано в порядку статті 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України. Під час його особистого обшуку виявлено та в подальшому вилучено майно, а саме: грошові кошти купюри номіналом 100 гривень: СИ 0026622, СБ 8495812; купюри номіналом 50 гривень: ПИ 0820187; УИ 9753096; купюра номіналом 5 гривень: РЕ 7142277; купюра номіналом 20 гривень: ТБ 8504547; мобільний телефон ТМ «iPhone» ІМЕІ НОМЕР_1 з номером оператору стільникового зв`язку НОМЕР_2 ; ватний тампон контрольний зразок речовини, якою виконувався змив; ватний тампон змив з лівої руки ОСОБА_8 ; ватний тампон змив з правої руки ОСОБА_8 ; фрагмент тканини чорного кольору зріз з кишені штанів ОСОБА_8 ; згорток з купюри номіналом 1 гривня в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані.

Мобільний телефон ТМ «iPhone» ІМЕІ НОМЕР_1 з номером оператору стільникового зв`язку НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 .

В клопотанні про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчий зазначає, що ОСОБА_8 використовував вказаний мобільний телефон для ведення своєї злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів.

Перевірка вказаного факту можлива лише шляхом проведення відповідних судових експертиз.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що вимоги клопотання слідчого про арешт мобільного телефону на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

В матеріалах провадження відсутні належні докази, які давали б беззаперечні підстави апеляційному суду прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на мобільний телефон. При цьому, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або в обмеженні права користування чи відчуження вказаним майном, а так само і порушення органом досудового розслідування принципу розумних строків, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон ТМ «iPhone», IMEI НОМЕР_1 з номером оператора стільникового зв`язку НОМЕР_2 , з постановленням в цій частині нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон та накладення арешту на зазначений телефон строком до 05.05.2019.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22.03.2019 в частині відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон ТМ «iPhone», IMEI НОМЕР_1 з номером оператора стільникового зв`язку НОМЕР_2 та постановити в цій частині нову ухвалу.
Клопотання старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області про накладення арешту на мобільний телефон ТМ «iPhone», IMEI НОМЕР_1 з номером оператора стільникового зв`язку НОМЕР_2 задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон ТМ «iPhone», IMEI НОМЕР_1 з номером оператора стільникового зв`язку НОМЕР_2 , який було вилучено у підозрюваного ОСОБА_8 , шляхом заборони права на його відчуження, розпорядження та користування строком до 05.05.2019.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді