Ухвала

13 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 318/2000/17
провадження № 51-3596 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6
розглянув у судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України, про звільнення його з-під варти,
встановив:
У судовому засіданні касаційної інстанції засуджений ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України, заявив клопотання про звільнення його з-під варти, оскільки він незаконно тримається під вартою, так як був затриманий безпосередньо після оголошення вироку судом апеляційної інстанції, однак розпорядження про його виконання відсутнє.
Заслухавши пояснення засудженого, який підтримав заявлене клопотання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, вивчивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 7 грудня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, прокурор та потерпілий оскаржили його в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілого. Також встановлено строк для подачі заперечень на апеляційні скарги. Вказана ухвала разом із копіями апеляційних скарг, інформацією про права та обов`язки були направлені всім учасникам процесу, в тому числі і ОСОБА_6 (том №1 а.к.п.161-164).
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 березня 2018 року закінчено підготовку та призначено апеляційний розгляд на 12 годину 17 квітня 2018 року. Вказана ухвала була направлені всім учасникам процесу, в тому числі і ОСОБА_6 та отримана останнім (том №1 а.к.п.170-171, 176).
В призначене судове засідання не з`явилися учасники процесу, тому апеляційний розгляд було відкладено на 16 год. 30 хв. 26 квітня 2018 року, про що повідомлено учасників процесу.(том №1 а.к.п.1194 а -195, 176).
Оскільки в апеляційних скаргах ставилося питання про погіршення становища обвинуваченого, тому явка ОСОБА_6 була обов`язковою. В призначене судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому ухвалою суду від 26 квітня 2018 року було застосовано примусовий привід.
На виконання ухвали суду про примусовий привід надано матеріали перевірки, з яких убачається, що ОСОБА_6 не проживає за зазначеною в матеріалах адресою.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2018 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 та надано дозвіл на затримання з метою його приводу в судове засідання.
19 липня 2018 року, на виконання ухвали суду, ОСОБА_6 було затримано та доставлено до Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року вирок районного суду скасовано в частині призначеного покарання.
Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України 6 років позбавлення волі.
Ухвалено строк покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту фактичного затримання.
В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вирок апеляційного суду набрав законної сили з моменту його проголошення.
Відповідно до ст. 206 КПК України, суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Також, зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Після проголошення вироку апеляційного суду, яким ОСОБА_6 було засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 6 років позбавлення волі, останній був затриманий працівниками міліції, що не заперечується і самим засудженим.
Оскільки ОСОБА_6 був затриманий працівниками міліції для виконання вироку апеляційного суду, який набрав законної сили, то його доводи про незаконне тримання під вартою безпідставні.
Керуючись ст. ст. 206, 350, 434 КПК України, суд
постанови:
в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України, про звільнення його з-під варти, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7