Справа № 565/108/19
Провадження № 1-кс/565/78/19
У Х В А Л А

06 березня 2019 року м.Вараш

Слідчий суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000663 від 30.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до Кузнецовського міського суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження у якій просить скасувати постанову слідчого Вараського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 27.02.2017 року.

В обґрунтування скарги заявник вказує, що слідчий СВ Вараського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 розглянувши матеріали досудового розслідування №0000663, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.12.2016 року за фактом умисного пошкодження сільськогосподарської будівлі, що за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, виніс постанову про закриття кримінального провадження від 27 лютого 2017 року.

З даною постановою ОСОБА_3 категорично не згоден, та вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України, а кримінальне провадження підлягає розслідуванню для встановлення винних осіб.

Зокрема вказує на те, що слідчий СВ Варашського ВП ГУНП в Рівненській області встановив, що ОСОБА_5 , заподіяно матеріального збитку на загальну суму в розмірі 161 155 грн., однак на підставі яких доказів дійшов такого висновку не відомо. Сільськогосподарська споруда сарай Г-1, згідно технічного паспорту, є об`єктом нерухомості, для його відновлення не може вистачити тієї суми, яку зазначив слідчий в постанові. ОСОБА_3 вважає висновки слідчого викладені у постанові є необґрунтовані та не відповідають дійсності.

Вказує, що експертизи слідчим не призначалось, хоча були для того усі підстави. Встановити істину по справі за допомогою знань лише слідчого не представляється можливим, оскільки такі дослідження потребують спеціальних знань, за для чого і повинна була би бути призначена експертиза для визначення розміру заподіяних збитків в порядку ст.242 КПК України, на дослідження якої мали би бути надані докази по справі. Лише після отримання висновків експертизи можна робити висновки про розмір заподіяного збитку.

Окрім того, досудовим слідством не проводились одночасні допити ОСОБА_6 , та заявника ОСОБА_5 . Вказує, що необхідно провести одночасний допит в порядку ч.9 ст.224 КПК України. Дані слідчі дії також могли б допомогти встановити істину у справі.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги заяви підтримав та пояснив, що дійсно назвав перелік майна слідчому під час допиту, яке було знищене пожежею на загальну суму 161 155 грн. Проте, згодом згадав, що не назвав слідчому ще ряд об`єктів, які були знищені пожежею, а саме стартер, генератор, головку блоку з карбюратором, бензонасосом, впускним і випускним колектором, скло та бампер на загальну суму 23000 грн. Визнав, що такої інформації слідчому до дня закриття кримінального провадження не подавав.

Слідчий ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги у звязку з тим, що Законом України "Про державний бюджет на 2019 рік", піднято розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а тому діяння, яке було вчинене щодо майна ОСОБА_3 фактично декриміналізоване.

Заслухавши пояснення заявника, слідчого, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

27 лютого 2017 року слідчий СВ Варашського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження. Постанову мотивує тим, що відповідно до положення ч.2 ст.194 КК України, кримінально караним є таке знищення або пошкодження чужого майна вчинене підпалом, вибухом чи іншим загальнонебезпеченим способом, що заподіяло шкоди у великих розмірах. При цьому відповідно до примітки ст.185 КК України у статтях 185-191, 194 КК України у великих розмірах визначається злочин, що вчинений однією особо чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину. З аналізу законодавства приходить до висновку, що кримінально караним за ч. 2 ст. 194 КК України є умисне пошкодження або знищення майна, якщо в наслідок таких дій станом на 30.12.2016 року заподіяно збиток в розмірі 172 500 грн. У постанові вказав, що під час досудового розслідування отримані докази про заподіяння шкоди ОСОБА_3 на загальну суму 161 155 грн. Таким чином, вказав, що діяння не містить об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
Оскаржуючи постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 вказує на необхідність проведення експертизи для встановлення розміру завданої шкоди, а також необхідність проведення одночасного допиту його та ОСОБА_6 .
У судовому засідання встановлено, що шкода завдана ОСОБА_3 складається із вартості знищеного вогнем майна. ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що не може подати таке ж майно для його оцінки. Отже, суд вважає обґрунтованими доводи слідчого про відсутність можливості призначити товарознавчу експертизу у зв`язку з відсутністю знищеного майна. Крім того, слідчий правомірно взяв до уваги вартість знищеного майна, вказаного потерпілим під час його допиту 28.02.2017 року, на загальну суму 161 155 грн.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вказав, що він згадав про майно, яке було знищене пожежею і не вказав на нього слідчому на загальну суму 23 000 грн. У зв`язку з тим, що у цьому випадку вартість знищеного майна становить більше 172 500 грн., просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 27.02.2017 року.
Отже, у судовому засіданні заявник ОСОБА_3 стверджує про те, що йому завдано шкоди на загальну суму 184 155 грн.
Відповідно до пункту 5 Підрозділу 1 Розділу XX «Податкового кодексу України» для цілей адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. В цей час одна соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року становить 1853 гривні. Таким чином один неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину становить 926 грн. 50 коп. З цього випливає, що станом на день розгляду скарги розмір шкоди, як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, складає не менше як 231 625 грн. У той же час заявник довів заподіяння йому шкоди на суму 184 155 грн., що є меншим від суми необхідної для кваліфікації такого діяння як злочину за ч.2 ст. 194 КК України.
Згідно з ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З аналізу вказаних правових норм, слідчий суддя приходить до висновку, що діяння внаслідок, якого ОСОБА_3 було заподіяно шкоду на загальну суму 184 155 грн. та було передбачене ч.2 ст. 194 КК України, було декриміналізоване у зв`язку із зміною Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік" розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто збільшенням розміру шкоди, як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі набрання чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 27.02.2017 року та необхідність відмовити йому у задоволенні такої скарги.
Керуючись ст. 5 КК України, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 284, 303, 307 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 27.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000663, відомості про яке внесені до ЄРДР 30.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1