Cправа № 694/1789/18
Провадження № 1-кс/700/247/18
"26" грудня 2018 р. Слідчий суддя Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка клопотання прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,
Прокурор Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
Так, до Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області надійшла заява про злочин ОСОБА_4 , про те, що у діях працівників Будищенської сільської ради вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
У ході розслідування встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка є родичкою ОСОБА_6 .
У ході оформлення спадкових справ, представником ОСОБА_6 ОСОБА_4 було встановлено, що від імені ОСОБА_5 працівниками Будищенської сільської ради 03.01.2017 року було посвідчено заповіт на користь іншої особи.
Відомості до Спадкового реєстру про посвідчення даного заповіту внесені Черкаською філією державного підприємства «Національний інформаційні системи» уже після факту смерті - 06.03.2017 року о15 годині 13 хвилин.
Крім цього, на підставі листа Будищенської сільської ради №130 від 17.10.2017 року заповіт відредаговано виправлено РНОКПП заповідача з № НОМЕР_1 на № НОМЕР_2 .
ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_5 заповіт не складала та не посвідчувала у Будищенській сільській раді Звенигородського району, оскільки вона проживала у м. Черкаси, на той час їй було уже 93 роки і з квартири вона не виходила.
У зв`язку з цим є підстави вважати, що заповіт ОСОБА_5 є фіктивним, а квартира перейшла у власність іншій особі шахрайським шляхом.
У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, вважаю що вказане клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п.18 ч.1 ст.3КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У відповідності до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з п.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову,стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання,перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Також, згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.
Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього кодексу.
Як вбачається з витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на квартиру АДРЕСА_1 23.11.2017 об 11:09:06 на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2017 накладено обтяження у вигляді арешту. Власником вказаної квартири на даний час є ОСОБА_7 .
На даний час є підстави вважати, що право власності на квартиру, яку заповіла ОСОБА_8 , набуте кримінально протиправним шляхом та з квартири може бути знятий арешт і вона буде відчужена третім особам.
Крім того, на даний час експертами Черкаського НДЕКЦ МВС України проводиться почеркознавча експертиза з метою визначення дійсності підпису ОСОБА_5 у заповіті, яким вона заповіла квартиру ОСОБА_7 .
На підставі викладеного, з метою належного зберігання речових доказів, з метою недопущення їх відчуження прокурор просить накласти арештна квартиру АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_7 ін. № НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 .
Прокурор обґрунтовує потребу в накладенні арешту на квартиру необхідністю збереження речових доказів, з метою недопущення їх відчуження відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а тому є всі підстави для задоволення цього клопотання.
Керуючись ст. ст. 170 -173, 198, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_7 , код НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 .
Копію ухвали направити Звенигородській місцевій прокуратурі Черкаської області для виконання.
Зобов`язати всіх суб`єктів державної реєстрації прав, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованих суб`єктів реєстраційної діяльності, державних реєстраторів прав на нерухоме майно виконати дану ухвалу та внести відомості про арешт майна до реєстрів обтяжень.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1