Постанова
Іменем України
29 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 522/10282/17
провадження № 51-3048км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2017 року у кримінальному провадженні № 000450 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2017 року, клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності задоволено, звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що 16 листопада 2016 року близько 19:00, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, у м. Одесі, незаконно придбав у невстановленої органом досудового слідства особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, МДМА.
16 грудня 2016 року співробітниками Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області під час проведення санкціонованого обшуку за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено згідно з висновками експертиз особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс у загальній кількості 106,11 г та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, МДМА в загальній кількості 0,678 г, які ОСОБА_6 незаконно зберігав з метою особистого вживання.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
Звільняючи ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, суд указав, що ОСОБА_6 відповідно до довідки медичного центру «Доктор Благо Плюс» у період з 18 до 26 грудня 2016 року добровільно пройшов курс лікування від наркоманії.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції. Прокурор зазначив, що, на його думку, місцевий суд не надав жодної оцінки обставинам проходження ОСОБА_6 лікування від наркоманії, а саме, не з`ясував чи закінчив він курс лікування, чи дотримався рекомендацій лікаря, не допитав лікаря ОСОБА_8 , який проводив курс лікування, не з`ясував чи добровільним було лікування, тому вважає рішення місцевого суду передчасним. Зазначив, що усупереч вимогам ст. 419 КПК України апеляційний суд не перевірив усіх доводів апеляційної скарги прокурора, не навів переконливих мотивованих доводів, через які апеляційна скарга визнана необґрунтованою, і формально погодився з висновками місцевого суду.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 не підтримав поданої касаційної скарги.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Так, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у зв`язку із встановленням підстав, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 284 КПК України. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, дотримано.
Як убачається з довідки Медичного центру «Доктор Благо Плюс» № 26/12, що міститься в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_6 добровільно пройшов курс лікування в цьому медичному центрі у період з 18 до 26 грудня 2016 року (а.с. 21).
З урахуванням того, що ОСОБА_6 , який вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування, суд першої інстанції обґрунтовано звільнив його від кримінальної відповідальності.
Твердження прокурора про те, що місцевий суд не встановив, чи дотримався ОСОБА_6 рекомендацій, зазначених у виданій медичним закладом довідці, не допитав лікаря та не встановив, чи хворів ОСОБА_6 на наркоманію, є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону. Зокрема, для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України необхідно добровільно звернутися до лікувального закладу і розпочати лікування.
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що місцевий суд не перевірив, чи добровільно звернувся ОСОБА_6 до медичного закладу, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки в підготовчому судовому засіданні 23 червня 2017 року на запитання суду обвинувачений повідомив, що добровільно звернувся до лікувального закладу з метою вилікуватися від наркоманії (а.с. 22 - 24).
Апеляційний розгляд провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи, аналогічні за змістом доводам касаційної скарги, належним чином перевірено та спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 , не встановлено.
Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3