У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "19" вересня 2018 р.
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , не судимого -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця м. Генічеськ, Херсонської обл., громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого: АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 КК України - не судимого -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307, ч.2 ст. 309 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого: АДРЕСА_6 , не судимого -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307, ч.2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0010299 відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.309, ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, так як не містить формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_9 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, з посиланням на фактичні обставини.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи суд приходить до наступного:

відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно вимог вказаної норми закону, - на підставі викладених фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення щодо об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони, слідчому, прокурору слід визначити і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, і формулювання, що б точно відповідало вказаним елементам кримінального правопорушення, які орган досудового розслідування вважає встановленими.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що наведена норма КПК при складанні обвинувального акту порушена. Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні 5 кримінальних правопорушень, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що «за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 19.11.2013 р. в період часу з 12 год. 10 хв. по 13 год. 35 хв., в ході проведення першого етапу оперативної закупки наркотичних засобів та їх аналогів на загальну суму 3500 грн., домовились із особою, яка із метою конспірації вибрала собі вигадані анкетні дані « ОСОБА_10 » про незаконний збут особливо небезпечного засобу, за що ОСОБА_11 отримав завдаток у сумі 2000 грн. Після цього, того ж дня, в період часу з 19 год. 10 хв. по 20 год. 05 хв., ОСОБА_7 , який за вказівкою ОСОБА_8 привіз наркотичний засіб, про купівлю якого було домовлено за вище вказаних обставин, перебуваючи поблизу ТЦ «Океан Плаза» зустрівся з ОСОБА_12 та передав паперовий пакунок із речовиною рослинного походження в середині, за що ОСОБА_13 , отримав решту домовленої суми у розмірі 1500 грн.

Так, у викладенні обвинувачення вказаного епізоду кримінального правопорушення відсутнє формулювання обвинувачення з посилання на фактичні обставини, а саме не вказано, які саме дії вчинив ОСОБА_9 19.11.2013 р. під час оперативної закупки наркотичних засобів та в чому саме полягає попередня змова ОСОБА_9 з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Також не визначено ролі та дії кожного з співучасників в інкримінованому вказаним особам злочину, що є обов`язковим при кваліфікації дій осіб згідно з такими обставинами.

Такі ж недоліки містить і обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, вчинених 13.03.2014 р. та 14.03.2914 р., а саме:

- що він, 13.03.2014 р. в період часу з 12 год. 10 хв. по 13 год. 40 хв., в ході заключного етапу оперативної закупки наркотичних засобів та їх аналогів на загальну суму 8000 грн., повторно, за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_7 та ОСОБА_14 домовились із особою, яка із метою конспірації вибрала собі вигадані анкетні дані « ОСОБА_10 » про незаконний збут особливо небезпечного засобу. Так, ОСОБА_12 , того ж дня, приблизно о 13 год. 10 хв. перебуваючи за адресою: м.Київ, вул. Г.Сталінграда, 13-а, зустрівшись із ОСОБА_8 , відправились до місця проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_7 , де ОСОБА_8 , за попередньою змовою, групою осіб з ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 , повторно незаконно збув особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, в якості пробника.»;

- що, 14.03.2014 р., в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою м.Київ, вул. Луначарського, 20-а, автомобіля марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс, якій останній за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , незаконно повторно зберігав при собі з метою збуту;

- що ОСОБА_9 , у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці збув невстановлену слідством кількість наркотичного засобу канабіс ОСОБА_15 . Під час проведення огляду останнього з правої кишені шортів, в які останній був одягнений, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакетик з речовиною рослинного походження, який останньому незаконно збув ОСОБА_9 за вище вказаних обставин;

- що, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в невстановлений слідством час, в невстановленому слідством місці, незаконно з метою збуту придбав невстановлену слідством кількість наркотичного засобу канабіс та почав його незаконно зберігати при собі з метою збуту.

З наведеного вище обвинувачення ОСОБА_9 вбачається відсутність конкретизації його дій, які стали підставою для кваліфікації їх за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, не вказано які конкретно дії вчинив ОСОБА_9 під час оперативної закупки у ОСОБА_14 13.03.2014 р. наркотичного засобу канабіс; яким чином та коли ОСОБА_9 домовлявся з ОСОБА_7 щодо зберігання останнім в автомобілі наркотичного засобу, коли, де, за яких обставин, та яку кількість наркотичного засобу ОСОБА_9 збув ОСОБА_15 , коли, де, у кого, за яких обставин, та яку кількість наркотичного засобу придбав ОСОБА_9 з метою збуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, - у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На підставі ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Отже, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не наведено формулювання обвинувачення з посилання на фактичні обставини, які б точно відповідали елементам конкретного кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_9 що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Та обставина, що ОСОБА_9 не повідомлено за які, конкретно вчинені ним дії, він обвинувачується, розцінюється судом як порушення прав обвинуваченого на захист та є суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального Закону.

Обвинувальний акт має містити відомості і щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З порівняння розділів обвинувального акта «Фактичні обставини кримінального правопорушення» та «Формулювання обвинувачення» вбачається, що ці розділи містять ідентичну інформацію.
Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79). Крім того. Суд констатував, що положення підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляд (рішення від 25.03.1999 у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.52)

Таке ж положення випливає з ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої ВРУ 17.07.1997 р., згідно з якою кожний хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону.

Рішення Європейського суду з прав людини вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі стосовно якої порушено кримінальне провадження, зокрема, в п. 51 рішення від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України» зазначено, що поняття обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється карного і попереджувального характеру.

Наведений перелік Рішень Європейського суду з прав людини щодо порушення презумпції невинуватості з боку правоохоронних органів не є вичерпним і свідчить про те, що дотримання презумпції невинуватості є вкрай важливим і недотримання якої є наслідком порушення п.2 ст.6 Конвенції Ради Європи «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, ст. 62 Конституції України та ст.17 КПК України.

Порушення норм п.5, ч.2 ст.291 КПК України є неприпустимим, а розгляд кримінального провадження з подібними порушеннями КПК України судом першої інстанції з винесенням вироку тягне за собою скасування такого вироку та направлення справи на новий судовий розгляд.

При цьому, суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, передбачених КПК України.

Виявлені судом вищезазначені порушення кримінального процесуального кодексу перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Крім того, слід зауважити, що даний обвинувальний акт вже неодноразово повертався прокурору для усунення недоліків, однак прокурором так і не було виконано вимоги зазначені в ухвалі суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 315 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0010299 відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.309, ч.2 ст. 307 КК України, - повернути прокурору, у зв`язку із невідповідністю вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: