Справа № 361/7123/18
Провадження № 1-кп/361/742/18
В И Р О К
Іменем України

======================================================================
20 листопада 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0002734 від 24 червня 2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясне Любомльського району Волинської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм у ТОВ «Дімтранс», не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286КК України,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що 23 червня 2018 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи за кермом спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «DAF ТЕ 95ХF» р.н.з. НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом Н/ПР - платформа марки «Моезіеіп 8Т 3» р.н.з. НОМЕР_2 , знаходячись на виїзді із АЗС «БРСМ НАФТА» (Київська область, Броварський район, с. Калинівка, вул. Ігорева, 1а) перед автодорогою «Київ- Чернігів», не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), яким передбачено, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну».
Перед виїздом на автодорогу «Київ-Чернігів» та виконання маневру порушив п. 10.1 ПДР, яким передбачено, що «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Перетнувши дорожню розмітку 1.3 ПДР, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, здійснив виїзд на в смуги для руху до м. Чернігів та продовжив виконувати маневр повороту, чим порушив вимоги розділу 34 дорожня розмітка 1.3 ПДР, яким передбачено, що «Розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію перетинати забороняється».
У подальшому, в ході виконання ОСОБА_6 маневру повороту в напрямку до
м. Чернігів, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ 3210934» р.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись у лівій смузі для руху в напрямку до м. Києва, допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із лівою боковою частиною спеціалізованого напівпричепу марки «Моезіеіп 8Т З» р.н.з. НОМЕР_2 .
У результаті порушень ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР, трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_5 та пасажир автомобіля марки «ВАЗ 3210934» р.н.з. НОМЕР_4 - ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Броварської ЦРЛ, для надання первинної медичної допомоги.
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 20.09.2018 року № 68, ОСОБА_5 отримав середнього ступеню тяжкості тілесні пошкодження у вигляді: перелому правої вертлюгової впадини з незначним зміщенням уламків, перелом головки правої вертлюгової впадини стегнової кістки зі зміщенням уламків, забійні рани голови, струсу головного мозку, забійної рани правого ліктьового суглобу, садна обох колінних суглобів.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, тобто у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 286 КК України.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла, винним себе за обставин вказаних в інкримінованому йому злочині визнає повністю, щиросердечно розкаюється у вчиненому, а також дуже жалкує, що допустив зазначені вище порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому спричинено середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Зокрема, визнає, що 23 червня 2018 року керуючи спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки «DAF ТЕ 95ХF» р.н.з. НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом Н/ПР - платформа марки «Моезіеіп 8Т 3» р.н.з. НОМЕР_2 , допустив неуважність перед виїздом із АЗС «БРСМ НАФТА» на автодорогу «Київ-Чернігів», не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, перетнув дорожню розмітку, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, здійснив виїзд на смуги руху до м. Чернігів та продовжив виконувати маневр повороту в ході якого допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 3210934», який здійснював маневр повороту в напрямку ч. Чернігів, внаслідок чого водій цього автомобіля ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
За себе повідомив, що він одружений має постійне місце проживання за яким проживає разом із своєю сім`єю, дружиною та двома дітьми: сином ОСОБА_9 , який на даний час навчається у вищому учбовому закладі на комерційній основі та неповнолітньою дочкою, яка також навчається в Луцькому педагогічному коледжі на комерційній основі, працює водієм у ТОВ «Дімтранс», кошти отримані від роботи є єдиним джерелом на утримання сім ї, інших джерел заробітку не має. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. За місцем роботи характеризується виключно позитивно, зобов`язався потерпілому добровільно відшкодувати в найкоротший термін завдану матеріальну та моральну шкоду.

Просив суворо не карати та не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки робота водієм є єдиним джерелом його заробітку, дуже жалкує про скоєне, просив вибачення у потерпілого.

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, прокурором іншими учасниками процесу зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.

Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому злочині.

Суд вважає, що в судовому засіданні повністю доведена винуватість обвинуваченого в тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив п. п. 2.3 «б», 10.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, що призвело до виникнення аварійної дорожньо-транспортної ситуації, та явилось причиною вчинення ДТП і такі його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку із наступившими наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому і тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 1 ст. 286 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання. А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від

24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься злочинів середньої тяжкості, який характеризується необережною формою вини, сукупність всіх обставин його вчинення, пом`якшуючі обставини, дані про його особу, що він виключно позитивно характеризується за місцем роботи, кається у вчиненому, просив вибачення у потерпілого та зобов`язався в короткий термін добровільно відшкодувати збитки, що він має двох дітей, одна дитина є неповнолітньою, які на теперішній час навчаються в учбових закладах на комерційній основі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, правову позицію прокурора про призначення покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, аналогічну думку потерпілого та його представника, а також його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, як особа він не є небезпечним для суспільства, значних наслідків від скоєного не наступило, тому суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе при призначенні покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 , та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов в судовому засіданні не заявлявся.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченому не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_6 такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясне Любомльського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів:
- за проведення судової інжерено-технічної експертизи № 12-1/1194 від 13 липня 2018 року в розмірі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень;
- за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи за № 12-1/1727 від
01 серпня 2018 року в розмірі 2002 (дві тисячі дві) гривні;
- за проведення судової інженерно-технічної експертизи за № 12-1/1727 від 19 жовтня 2018 року в розмірі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень.
Речовий доказ по кримінальному провадженню: автомобіль марки «ВАЗ 3210934», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , вважати повернутим власнику ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили дозволити йому ним користуватись та розпоряджатись.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: вантажний сідловий тягач марки «DAF ТЕ 95ХF» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом Н/ПР - платформа марки «Моезіеіп 8Т 3» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили дозволити їй ними користуватись та розпоряджатись.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1