Справа № 473/479/19
Номер провадження 1-кс/473/225/2019

УХВАЛА

"13" лютого 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі слідчого судді ОСОБА_1
розглянувши подання начальника державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» про конфіскацію забороненого предмету або передачу в дохід держави, -

В С Т А Н О В И В :
01.02.2019 року начальник державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» звернувся до суду з поданням про конфіскацію забороненого предмету або передачу в дохід держави в порядку ст. 102 п.7 КВК України.
В обґрунтування подання ініціатор зазначає, що 26.05.2018 року під час проведення позапланового обшуку камери ПКТ №1 при неповному особистому обшуку засудженого ОСОБА_2 було виявлено та вилучено два мобільні телефони марки «Lenovo», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , які засуджений ОСОБА_2 розламав навпіл під час вилучення, які згідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року №2186/5 є предметом зберігання і використання яким засудженим заборонено.
Посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_2 27.06.2018 року звільнився за закінченням строку відбування покарання, а питання щодо вилученого у нього мобільний телефон не було вирішено, начальник державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» просив клопотання задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
У відповідності до вимог ст. 102 ч. 7 КВК України, зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.
Як вбачається з Розділу VIII КПК України, який регулює порядок виконання судових рішень, при цьому питання, які вирішуються судом під час виконання вироків чітко визначені статтею 537 КПК України, яка не регулює розгляд питання про конфіскацію речей та предметів, заборонених до використання в колоніях або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого. Перелік питань, пов`язаних з виконанням вироку, є вичерпним і не може підлягати розширеному тлумаченню.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Так, в силу практики Верховного суду, яка склалась станом на березень 2018 року (справа №243/6674/17к) відсутні достатні законні підстави для розгляду вказаного подання.
Крім цього, КПК України не передбачає процедуру розгляду таких подань слідчим суддею, судом, а тому в силу наведених вище норм закону, знаходиться поза межами повноважень суду.
Таким чином, посилання, викладені в ст. 102 КВК України, не кореспондуються зі статтею 537 розділу VIII КПК України. Тобто, законодавчо не закріплено процедуру розгляду подібних подань слідчим суддею.
КПК України не передбачені дії суду щодо вказаних подань начальника установи виконання покарань, а тому слід застосувати (керуватися) положеннями частини 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені в ч.1 ст. 7 цього Кодексу, в даному випадку необхідно застосувати загальні правила, передбачені ст. 17 ч.1 п.2 КПК України (законність) та ст. 9 КПК України, а саме відмовити у відкритті провадження за поданням начальника установи виконання покарань.

Крім того, КПК України не передбачає розгляд слідчим суддею подань керівників установ виконання покарання щодо майна особи, яка не є засудженою (відбула покарання).

Щодо апеляційного оскарження ухвали слідчого судді відносно рішення, яке не передбачено КПК України, Великою Палатою Верховного Суду України прийнято постанову (справа №243/6674/17к) згідно якої суд апеляційної інстанції не в праві відмовити у перевірці її законності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», ст. 369-372, 537 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження за поданням начальника державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» про конфіскацію забороненого предмету або передачу в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1