Справа № 206/718/19
Провадження № 1-кп/206/162/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2019 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000085 від 24.01.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.11.2008 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ст.70 КК України, до позбавлення волі строком 6 років;
- 31.08.2012 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України, до позбавлення волі строком 2 роки;
- 30.08.2017 Самарського районним судом м. Дніпропетровська, за ч.2 ст.309 КК України, до позбавлення волі строком 5 років. На підставі ч. 1 ст. 75, п.2, ч.2 ст.76 КК України звільнений з іспитовим строком 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, у період іспитового строку вчинив умисний корисливий злочин.
Так, 12.01.2019, приблизно о другій половині дня (більш точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не вдалось), ОСОБА_3 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_3 зайшовши до кімнати ОСОБА_5 , який є його рідним дядьком та з яким вони мешкають в одній житловій квартирі, помітив на тумбочці, під телевізором, цифровий ефірний приймач Т-2 «ROMSAT TR-2017 HD», який належить потерпілому ОСОБА_5 .
У зв`язку із цим, в той же день та час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, а саме: вище вказаного цифрового ефірного приймача Т-2 «ROMSAT TR-2017 HD».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у той же день та час, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав зазначений цифровий ефірний приймач Т-2 «ROMSAT TR-2017 HD», тим самим спричинив ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №289/19 від 25.01.2019 року, майнову шкоду в сумі 302 гривні 00 копійок.
У подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 наведене обвинувачення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, які вказані у обвинувальному акті. При цьому суду пояснив, що 12.01.2019, приблизно о другій половині дня перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей же час він зайшов до кімнати потерпілого ОСОБА_5 , який є його рідним дядьком та з яким вони мешкають в одній квартирі, де на тумбочці побачив, під телевізором, цифровий ефірний приймач, який належав останньому. Того ж часу, він викрав вказаний цифровий ефірний приймач, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 є його рідним племінником з яким вони мешкають у одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Разом зтим, суду пояснив, що 12.01.2019, приблизно о другій половині дня він був відсутній за місцем мешкання, повернувшись додому зайшов до своєї кімнати та побачив, що цифровий ефірний приймач, який йому належав, зник. Після чого він запитав у ОСОБА_3 , де його приймач, на що останній висловився на його адресу нецензурною лайкою. В наслідок чого він вирішив написати заяву до відділу поліції.
Окрім, того потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченими злочину, які ніким не оспорювалися, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощенного і скороченого розгляду.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими, що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1 а.п.44), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 43-44), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочинів.
Враховуючи викладене, приймаючи наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи ставлення самого обвинуваченого ОСОБА_3 до скоєного, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , неможливо без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, із застосуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 30.08.2017 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 342-380 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2017 року, і остаточно призначити до відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на користь судового експерта ОСОБА_7 (свідоцтво № 1886 від 09.06.2017 року) за проведення судово-товарознавчої експертизи № 289/19 від 25.01.2019 року у сумі 300 гривень (т. 1 а.п. 29-33).
Речові докази по справі:
- цифровий ефірний приймач Т-2 «ROMSAT TR-2017 HD», який визначено речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 28.01.2019 року (т.1 а.п.25) та який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , відповідно до зберігальної розписки від 29.01.2019 (т. 1 а.п. 17) повернути власнику ОСОБА_5 за належністю;
- диск для лазерних систем зчитування інформації, сріблястого кольору з написами на ньому Verbatim CD-R 700 MB 52x speed vitesse velocidad 80 min, яна якому зберігається 1 файл з відеозаписом а саме: PCSVID-4991a7be362f07565a7f9ea9a1bf8235.mp4, визнаний речоим доказом відповідно до постанови речових доказів від 28.01.2019 року (т. 1 а.п.39) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під № 0000085.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1