Справа № 635/7301/18
Провадження №1-в/635/825/2018

У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосування ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», -

в с т а н о в и в :

10 жовтня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого щодо застосування до нього вимог ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»

Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.289 КК України до шести років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з часу його затримання - 22.11.2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_4 залишено без змін.

Початок строку відбування покарання 22 листопада 2014 року.

Кінець строку відбування покарання 22 листопада 2020 року.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява зі змісту якої вбачається, що останній просить проводити розгляд даної справи у його відсутність, пам`ятку про права та обов`язки він отримав.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд заяви ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України без його участі.

Заслухавши прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали справи і вирішуючи питання, заявлене засудженим, суд виходить з того, що існують три види дії законів та інших нормативно-правових актів у часі:

- пряма дія (коли новий нормативно-правовий акт або нова правова норма поширюється на факти й правовідносини, що виникли та/або існують після набрання ним чинності, тобто такий акт діє лише «вперед» із моменту набрання ним чинності та до моменту його скасування чи зміни);

- зворотна (ретроактивна) дія (коли новий нормативно-правовий акт або нова правова норма застосовується до фактів та правовідносин, які існували до набрання цим актом (нормою) чинності, - іншими словами, дія нормативно-правового акта поширюється на всі факти й правовідносини не лише «вперед» (пряма дія), але й «назад» у часі (зворотна дія);

- переживаюча (ультраактивна) дія (коли правова норма продовжує свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини).

Нормативно-правові акти за загальним правилом мають пряму дію і лише в окремих випадках - зворотну чи переживаючу дію. Це повною мірою стосується положень законодавства про кримінальну відповідальність, зокрема чинного Кримінального кодексу України.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи; ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, ця норма визначає загальне правило прямої дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, а також заборону їх зворотної дії, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують саме відповідальність особи (тобто йдеться про злочинність та караність діяння).

Питання дії закону про кримінальну відповідальність у часі врегульовано також статтями 4 та 5 КК України, положення яких доповнюють одне одного і мають тлумачитися та застосовуватися в їх взаємозв`язку.

Зокрема, якщо новим законом передбачено суворіше покарання за певний злочин, ніж це було визначено раніше, то до злочинів, вчинених (і закінчених) до набрання новим законом чинності, в силу положень ч.2 ст.4 КК України повинен застосовуватися закон про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, тоді як новий закон, з огляду на положення ч.2 ст.5 КК України, не має зворотної дії. Іншими словами, для того, щоб із посиланням на принцип заборони зворотної дії нормативно-правових актів зробити висновок про неможливість застосування до певних фактів чи правовідносин нового закону після того, як він набрав чинності, необхідно, щоб згідно з положеннями ч.2 ст.4 КК України до вказаних фактів та правовідносин застосовувалися норми попереднього закону.

Крім того, суд зазначає, що порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання передбачений саме законом України про кримінальну відповідальність, а не будь-яким іншим (в т.ч. кримінальним процесуальним законодавством). Так, ст.72 КК України, норма якої застосовується і є предметом розгляду в цьому провадженні, розміщена в розділі ХІ Загальної частини КК України під назвою «Призначення покарання». А згідно з положеннями ч.3 ст.3 КК України злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом;

- встановлене у ч.5 ст.72 КК України як в окремій структурній частині (нормі) закону про кримінальну відповідальність правило безпосередньо пов`язане з тим обсягом право обмежень, які особа зазнає у зв`язку із вчиненим злочином;

- відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» таке ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Проте у ст.72 КК України йдеться не про застосування попереднього ув`язнення як кримінального процесуального заходу, а про зарахування його строку у строк покарання. Таким чином, у зазначеній нормі КК України йдеться про визначення кінцевої тривалості покарання, яке особа повинна відбувати;

- зміни, що стосуються правил обчислення та зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, впливають на кримінально-правове становище засудженої особи та на обсяг тих право обмежень, які становлять зміст призначеного судом покарання і застосовуються до засудженого, якому воно призначено. Внаслідок зміни цих правил у особи виникає право на зарахування більшої (чи, навпаки, меншої) кількості днів попереднього ув`язнення у строк покарання, яке їй потрібно реально відбувати. Зі свого боку це впливає на призначене покарання шляхом визначення його тривалості (на збільшення або зменшення такого строку відбування покарання) чи звільнення від його відбування, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, строки судимості та інші передбачені КК України кримінально-правові наслідки для особи.

Викладене підтверджує, що положення про правила складання покарань та зарахування попереднього ув`язнення, закріплені у ст.72 КК України, є нормами матеріального кримінального права.

Таким чином, суд констатує, що:

- «попереднє ув`язнення» та «зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» не тотожні поняття. Норма ч.5 ст.72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права. Ця норма за своєю суттю та цілями не виконує функцію вирішення процесуальних питань, а є складовою частиною інституту призначення покарання, який, у свою чергу, є одним з кримінально-правових інститутів, передбачених у розділі ХІ Загальної частини КК України;

- зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч.2 ст.4 КК України, який впливає на становище особи за ст.5 КК України (поліпшує або погіршує його);

- Закон №838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст.5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

- Закон №2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст.5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

- вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у частинах 2 і 3 статті 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_4 перебуває під вартою з 21 жовтня 2014 року, тому до нього повинні застосовуватися вимоги Закону №2046-VIII, як такі, що поліпшують становище засудженого. А за таких обставин ОСОБА_4 до строку призначеного йому покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 21 листопада 2014 року по 16 лютого 2016 року і з 05 грудня 2016 року по 26 липня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить два роки десять місяців вісімнадцять днів.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосування ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - задовольнити.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2015 року за ч.2 ст.289 КК України у виді шести років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 21 листопада 2014 року по 16 лютого 2016 року та з 05 грудня 2016 року по 26 липня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання негайно в зв"язку з повним відбуттям покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів зі дня її проголошення, а засудженим - в той же строк зі дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1