пр. № 1-кп/759/1087/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , номер кримінального провадження 0005698, внесеного 14 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, який офіційно не працює, розлучений, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 14 січня 2014 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 6 місяців арешту; 2) 20 липня 2017 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
ОСОБА_3 14 липня 2018 року близько 19 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні гіпермаркету «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-в, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць товар, що належить ТОВ «Епіцентр К», а саме кутову шліфувальну машину, яку сховав до пакету, який мав при собі, та, не маючи наміру розраховуватись, направився з торгівельного залу до виходу. Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_3 злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину він був затриманий працівниками охорони.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що дійсно 14 липня 2018 року приблизно о 19 год. 30 хв., він знаходився у приміщенні гіпермаркету «Епіцентр К», що по вул. Берковецька, 6-в у м. Києві, та проходячи повз торгівельні полиці, взяв кутову шліфувальну машину вартість якої 1082 грн. 50 коп. та її належність ТОВ «Епіцентр К» не оспорював, яку поклав в пакет, який мав при собі. На касі він за зазначений товар умисно не розрахувався, після чого направився до виходу з магазину, однак був затриманий працівниками охорони магазину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно на суму 1082 грн. 50 коп. доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання та обставину, яка обтяжує його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває з 11 березня 2000 року під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, з середньою освітою, працездатний, але офіційно не працює, розлучений, позитивно характеризується за місцем проживання. Крім того, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 , будучи судимим за вчинення в тому числі умисного злочину проти власності, на шлях виправлення не став, вчинивши аналогічний злочин під час іспитового строку, що на думку суду, свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, встановленої для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин в період іспитового строку, остаточне покарання необхідно призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ККУкраїни до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 по 16 липня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ по справі: кутову шлифовальну машину, яку передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ "Епіцентр К" ОСОБА_6 - залишити у власності ТОВ "Епіцентр К".
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін, поклавши на останнього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1