ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/213/18 Справа № 202/6044/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000090, 0002708, 0002708 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.06.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч. 2, 75 КК України, до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 2, 152 ч. 1, 153 ч.1 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.3, 153 ч. 1, 152 ч. 1 КК України та призначено покарання:
- за ст. 185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки;
- за ст. 187 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років і шість місяців з конфіскацією усього майна яке є його власністю;
- за ст. 152 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років;
- за ст. 153 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання, у виді позбавлення волі строком на десять років і шість місяців з конфіскацією усього майна яке є його власністю.
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року, у виді одного року позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років і шість місяців з конфіскацією усього майна яке є його власністю.
ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі період часу із 09 листопада 2016 року до 21 червня 2017 року включно, а з 22 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, залишено незмінним запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 - 7 633,26 гривень за рахунок спричинення матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 429,66 гривень, 4461,60 гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
ОСОБА_7 07 січня 2016 року о 21 годині 00 хвилин знаходився за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник намір, спрямований на крадіжку чужого майна з будинку АДРЕСА_3 , який розташований неподалік його будинку.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, обвинувачений ОСОБА_7 , достовірно знаючи про відсутність власника будинку ОСОБА_11 , переконавшись що його дії залишаються ніким не поміченими, через отвір у паркані проник до зазначеного домоволодіння.
Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_7 , через віконний отвір, розташований на першому поверсі, який не був обладнаний віконною рамою та склопакетом, проник до прихожої кімнати вказаного будинку, де знаходилось домашнє начиння, господарчі та будівельні інструменти, оргтехніка та інше майно.
Далі, обвинувачений ОСОБА_7 поклав до мішку, який знайшов у прихожій кімнаті наступні речі, що належать власнику будинку ОСОБА_11 : водяний металевий насос "Watomo" вартістю 1060 гривень, двигун від водяного насоса "Харків" вартістю 600 гривень, електричні дриль "ИЗ103663.01", 1985 року випуску вартістю 150 гривень, перфоратор "Skil Professional", 2009 року випуску, вартістю 600 гривень, кутову шліфувальну машинку, 2009 року випуску, вартістю 1000 гривень, електричні ножиці по металу, 2002 року випуску, вартістю 900 гривень, електричні ножиці по металу 1985 року випуску, вартістю 500 гривень.
Із зазначеним викраденим майном, тим же шляхом, яким проник на територію домоволодіння ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_7 повернувся до свого будинку, де виклав викрадене майно на території домоволодіння по АДРЕСА_2 .
Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_7 , перевзув промокле взуття та тим же шляхом проник вдруге до будинку АДРЕСА_3 .
Знаходячись у прихожій кімнаті вказаного будинку обвинувачений ОСОБА_7 поклав до мішка наступні речі, що належать ОСОБА_11 : блок живлення-перетворювач "Sunpower SPS-S100-24" вартістю 175 гривень, мережевий комутатор "D-Link DES 1008D" вартістю 294 гривні, привід для лазерних компакт-дисків "DVD-ROM DRIVE SH-D162", вартістю 200 гривень, зарядний пристрій для автомобільних акумуляторів START 50Гц вартістю 700 гривень.
Після чого обвинувачений ОСОБА_7 з викраденим майном покинув місце злочину, повернувшись до свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну вартість 6179 гривень.
Далі, 08 листопада 2016 року о 03 годині 45 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 знаходився поблизу будинку АДРЕСА_4 , де проживає раніше знайома йому ОСОБА_10 . Так, у обвинуваченого ОСОБА_7 який проходив повз будинку потерпілої ОСОБА_10 , раптово виник злочинний намір, спрямований на розбійний напад поєднаний із проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, для реалізації своїх злочинних намірів визначив як об`єкт свого злочинного посягання раніше знайому йому ОСОБА_10 .
Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де продовжуючи свої злочинні наміри обвинувачений ОСОБА_7 , підійшов до вікна ванної кімнати, котре на той момент було відкрите та заліз у вікно, тобто проник до приміщення будинку.
Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно та усвідомлюючи характер своїх дії, пройшов до однієї з кімнат, де на той момент перебувала потерпіла ОСОБА_10 , взявши в праву руку кухонний ніж котрий знаходився на підвіконні вказаної кімнати та ковдру, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до потерпілої ОСОБА_10 котра лежала на ліжку обличчям по відношенню до останнього та застосовуючи до неї фізичну силу та погрожуючи ножем, напав на неї, накинув ковдру на обличчя потерпілої, після чого почав вимагати грошові кошти та золоті прикраси.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 висловлюючи реальну погрозу застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 заволодів майном останньої, а саме: золотим ланцюжком плетіння типу "арабка", довжиною 15 см із хрестиком із золота з "розп`яттям" 583 проби радянського виробництва загальною вагою 5 грамів вартість якої складає 5380,90 гривень, парою золотих сережок 583 проби із недорогоцінним камінням загальною вагою 2 грама, вартість яких 2152,36 гривень, мобільний телефон марки "Nokia" модель 3100, вартість якого складає 250 гривень, грошовими коштами у сумі 100 гривень.
Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на суму 7783, 26 гривень.
В результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи по центру, два крововиливи на передній поверхні шиї по центру та праворуч в середній третині, внутрішньо-шкіряний крововилив з садном на його тлі на лівій бічній поверхні шиї у нижній третині, за своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження (як кожне окремо) відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , того ж дня, продовжуючи свої злочинні дії, використовуючи перевагу у фізичній силі та віці, усвідомлюючи можливість заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілої та свідомо припускаючи настання цієї шкоди, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , де в нього раптово виник намір спрямований на згвалтування і на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, підійшов до потерпілої ОСОБА_10 , котра лежала на ліжку обличчям по відношенню до нього, оголив статеві органи, підняв нічну сорочку яка була одягнута на потерпілій ОСОБА_10 вступив з нею в статеві зносини, погрожуючи застосуванням фізичного насильства і після цього, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом із погрозою застосування насильства відносно потерпілої ОСОБА_10 .
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 виразилися:
- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч.3 КК України;
- у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи та проникнення у житло (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України;
- у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 153 ч. 1 КК України;
- у зґвалтуванні, статевих зносинах із погрозою застосування фізичного насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 152 ч. 1 КК України.

В апеляціях:
- прокурор, який брав участь у судовому провадженні у суді першої інстанції ОСОБА_6 не погоджуючись з вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначити у мотивувальній частині вироку обставини, що обтяжують покарання останнього рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не було враховано обтяжуючу обставину рецидив злочинів, оскільки останній раніше судимий 24.06.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки. Вказаний вирок суду, знайшов своє відображення у кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме за кваліфікуючою ознакою - повторність.
Разом з тим, прокурор посилається на те, що судом першої інстанції не враховано той факт, що ОСОБА_7 в момент вчинення злочинів перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчать покази свідка ОСОБА_12 .
Крім того, прокурором було подано доповнення до апеляційної скарги в яких останній просив вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання, призначеного ОСОБА_7 та зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.11.2016 по 20.06.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по день набрання вироком суду законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

- обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуючись з вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень, просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що з вироком суду не згоден, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. Вину визнає частково, кається в тому, що вчинив крадіжку майна у потерпілого ОСОБА_11 , а також вчинив розбійний напад на ОСОБА_10 . Крім цього пояснює, що разом з ним за адресою: АДРЕСА_3 , в той день знаходився ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким він вступив у змову та який перебуває в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора та доповнення до неї задовольнити, заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КК України переглядається судове рішення щодо ОСОБА_7 в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 2, 152 ч. 1, 153 ч.1 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2015 року за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2015 року у виді 1 року позбавлення волі та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком 11 років 6 місяців з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
Вказаний вирок суду знайшов своє відображення у кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме за кваліфікуючою ознакою повторність.
Відповідно до ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до ст. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Згідно з ч. 4 ст. 67 КК України та п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому обґрунтовано не враховано обтяжуючу обставину - рецидив злочину, тому доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає такими, що задоволенню не підлягають.
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виключення кваліфікуючої ознаки вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння із обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування небезпечного для життя чи здоров`я особи та проникнення у житло, у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування насильства і у зґвалтуванні із погрозою застосування фізичного насильства, оскільки належних і достатніх доказів, які б підтверджували перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 , зґвалтування потерпілої ОСОБА_10 і задоволення статевої пристрасті неприродним способом, в ході судового розгляду не здобуто, тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині колегія суддів вважає також такими, що задоволенню не підлягають.
Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що прокурор просить змінити вирок в частині зазначення обставин, що обтяжують покарання, - "рецидив злочину" та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння,а не ухвалити новий вирок, тобто погіршити становище обвинуваченого шляхом зміни вироку, тому в цьому разі суд апеляційної інстанції позбавлений можливості із вказаних підстав змінити вирок суду.

З доводами апеляційної скарги прокурора щодо зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 09.11.2016 року по 20.06.2017 року колегія суддів не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.
Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Недотримання вимог щодо змісту вироку, визначених ст. 374, 420 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення 07 січня 2016 року та 08 листопада 2016 року, тобто до 20 червня 2017 року.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону зі змінами, внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 №838-VIII), колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопоиання захисника з обвинуваченим та зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 листопада 2016 року по 06 листопада 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі на те, що разом з ним за адресою: АДРЕСА_3 , в той день знаходився ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким він вступив у змову, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ці обставини не встановлені обвинувальним актом, та не були предметом дослідження в суді першої інстанції, який розглядав провадження в межах пред,явленого обвинувачення, тому в цій частині апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню в частині зміни вироку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 3, 187 ч. 2, 152 ч. 1, 153 ч.1 КК України змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону зі змінами, внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 №838-VIII), зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 листопада 2016 року по 06 листопада 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4