УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, засудженого 31.08.2017 року Голосіївським районним судо м. Києва за ст. ст. 186 ч.2, 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

представника ЖВК (№4) ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_3 звернувся з заявою про умовно-дострокове звільнення.

В судове засідання засуджений не з`явився, просить проводити без його участі. Суд, за погодженням з учасниками судового провадлження, проводить судовий розгляд заяви у відсутність засудженого.

Представник ЖВК (№4) в судовому засіданні зазначив, що за час перебування у виправній установі засуджений не працює, через небажання працювати, немає заохочень та стягнень. Зазначив, що засуджений не довів свого виправлення, а тому слід відмовити у застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо відмови в задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення представника ЖВК (№4), думку прокурора та дослідивши матеріали справи і матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумління поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, тощо.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. Крім цього, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Судом встановлено, що засуджений з листопада 2017 року відбуває покарання в Житомирській виправній колонії (№4). На виробництві колонії не працює, через небажання працювати. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, оскільки не вбачає суспільну необхідність у їх виконання. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Не в повному обсязі виконує завдання програми диференційованого виховного впливу. Заохочень та стягнень немає.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1