19.11.2018 Єдиний унікальний номер 205/6850/18
Провадження №1-кп/205/875/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 08.09.2018 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00002377

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, який має вищу освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2224/07р. від 30.05.2007 зобов`язаний до сплати аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_7 , починаючи з 11 квітня 2007 року і до повноліття дитини, або заміни матеріального положення сторін.

Проте, ОСОБА_3 проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , та будучи обізнаним про рішення суду, встав на шлях злісного ухилення від сплати аліментів.

Згідно довідки - розрахунок Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Лісний ДО., починаючи з 14.08.2012 року до 01.09.2018 року виплат по аліментам на утримання неповнолітнього сина не здійснював, тобто 6 років 17 днів злісно ухилявся від сплати аліментів, іншої допомоги не надавав. В Дніпровський міський центр зайнятості не звертався та заходів до працевлаштування не приймав, на попереджувальні листи Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області погасити заборгованість і сплачувати аліменти, не реагував.

Згідно довідки розрахунок Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в ОСОБА_3 утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 01.09.2018 року 87833 гривень 44 копійки.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнає повністю та зазначив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, ухилявся від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши, що не мав можливості сплачувати аліменти, оскільки не має постійного місця роботи.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю, і його умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) за ч.1 ст.164 КК України кваліфіковано вірно.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має значну суму заборгованості по аліментам що складає 87 833,44 гривень. Крім того, судом також враховано позицію потерпілої щодо покарання.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, проте із здійсненням контролю за поведінкою засудженого з боку органів з питань пробації, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді обмеження волі, з застосуванням положень ст. 75 КК України, тобто без реального відбування покарання та покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі, встановивши засудженому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання.

На підставі п.3 ч.2 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя - Секретар -