ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 348/717/16-к

Провадження № 1-кп/348/11/19

05 лютого 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000738 за обвинувальним актом від 21.02.2017 року щодо обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , на утриманні дитина-інвалід, з повною загальною середньою освітою, не судимої, громадянки України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 347 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила умисні дії, які виразились в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, також вчинила умисні дії, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також вчинила умисні дії, які виразились в умисному пошкодженні майна, що належить працівникові правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу.
Злочини нею вчинено при наступних обставинах.

28.09.2016 року Надвірнянським районним судом було винесено ухвалу про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000539 від 28.07.2016 року за ч. 1 ст. 296 КК України.

29.09.2016 року, на виконання вище зазначеної ухвали суду, до місця проживання ОСОБА_6 на трьох приватних автомобілях марки «ВАЗ-21099», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , «Део Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_4 та «Фольцваген Т5», номерний знак НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_8 прибули працівники Надвірнянського ВП ГУНП в області у складі слідчого СВ Надвірнянського відділу поліції, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , начальника сектору Надвірнянського відділу поліції, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , начальника сектору Надвірняського відділу поліції, капітана поліції ОСОБА_9 , інспектора поліції Надвірнянського відділу, лейтенанта поліції ОСОБА_5 , старшого інспектора-криміналіста Надвірнянського відділу, поліції капітана поліції ОСОБА_10 .

Під час проведення санкціонованого обшуку приміщення житлового будинку в АДРЕСА_1 , в одній із кімнат було виявлено власницю будинку ОСОБА_6 , якій вони представились працівниками поліції та повідомили, що прибули з метою проведення обшуку.

Однак ОСОБА_6 , маючи на меті перешкодити проведенню обшуку, різко відчинивши двері з середини однієї з кімнат, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень працівникам Надвірнянського відділу поліції, умисно нанесла два удари дерев`яною палицею по лівій руці та голові інспектора поліції ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та синця тім`яної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 267 від 18.10.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, ОСОБА_6 , вибігши із житлового будинку та тримаючи в руках дерев`яну палицю, підбігла до автомобіля марки «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться в постійному користуванні інспектора поліції ОСОБА_5 та нанесла вказаною дерев`яною палицею не менше шести ударів по ньому. Внаслідок чого розбила вітрове скло, скло правих передніх дверей, скло заднього вікна та спричинила вм`ятини на рамці правих передніх дверей, панелі даху та кришці багажника, що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи № 4.5-68/16 від 16.12.2016 року.

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 , піднявши із ґрунтової дороги камінь, кинула ним в автомобіль марки «ДЕО Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебуває в користуванні начальника сектору Надвірнянського ВП ОСОБА_4 , чим розбила скло правих задніх дверей та пошкодила панель даху у вигляді вм`ятини біля правих задніх дверей, що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи № 4.5-67/16 від 16.12.2016 року.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку експерта завдано матеріальної шкоди на суму 10025,0 грн., потерпілому ОСОБА_4 на суму 3211,0 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчинені злочинів, передбачених 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 347 КК України не визнала, суду пояснила, що проживає в АДРЕСА_1 з двома синами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вона здійснює догляд за сином ОСОБА_12 , який є інвалідом І групи А. 29 вересня 2016 року син ОСОБА_13 пішов випасати худобу, а вона була у хаті разом із сином-інвалідом. Біля 10:00 год. вона побачила на подвір`ї невідомих людей та поліцейських, серед яких були і потерпілі. Машин вона не бачила. В той час почула слова свого сина ОСОБА_11 «це є моя власність» та « ОСОБА_14 поняті хай ідуть геть, прошу запросити голову сільської ради». Через деякий час прийшов сільський голова ОСОБА_15 , секретаря вона не бачила. Вона знаходилась у хаті і їй стало погано. Почула як син ОСОБА_13 просив працівників поліції, щоб ті не ламали майно, матір вийде. Однак, працівники поліції почали ламати двері та зайшли у будинок. Вона зачинилась в одній із кімнат та тримала двері. Працівники поліції почали виламувати двері та ними вдарили її по голові. Коли виламали двері, то почали її тягати за руки. Через певний час працівники поліції залишили її у хаті, а самі вийшли на двір. Вона, злякавшись, вийшла із хати та забігла у сільський магазин.

Також стверджує, що опору не чинила, а закрилась в кімнаті так як не боялася за своє життя та життя перед невідомими людьми які зайшли до її помешкання, жодних ударів нікому не наносила, а також не пошкоджувала майно будь-кого.

Вважає себе невинуватою, просить її виправдати, разом з тим якщо суд прийде до переконання про її винуватість, просила застосувати відносно неї амністію, так як в неї на утриманні є дитина-інвалід, наслідки застосування якої їй відомі.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 її винуватість у вчиненні злочинів доводиться показаннями потерпілих та свідків, перевірених і досліджених судом в судовому засіданні, письмових документами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, що у 2016 році працював на посаді начальника сектору Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області.

Зранку 29.09.2016 року від керівництва відділу поліції до нього надійшла вказівка про його залучення до проведення санкціонованого обшуку в с. Волосів у громадянки ОСОБА_6 за для забезпечення охорони громадського порядку. Він на власному автомобілі марки «Део Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 прибув в с. Волосів.

Він разом з слідчим ОСОБА_8 , оперуповноваженим СКП ОСОБА_16 , експертом ОСОБА_17 , ДОП ОСОБА_5 , зайшли на подвір`я до ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де зустріли сина обвинуваченої ОСОБА_18 та повідомили йому про те, що зараз буде проводитись санкціонований обшук. Останній відмовився впускати працівників поліції до будинку, через що до нього було застосовано спецзасіб «кайданки». Крім того, ОСОБА_19 відмовився від запрошених понятих та сказав, щоб працівники поліції залучили до проведення обшуку представників сільської ради. ОСОБА_5 зателефонував до сільського голови ОСОБА_20 та секретаря сільської ради ОСОБА_21 , які через деякий час прибули до місця проживання обвинуваченої ОСОБА_6 . Він залишився біля ОСОБА_22 , а всі решта присутніх зайшли до будинку обвинуваченої.

Через деяки час з будинку ОСОБА_6 вийшов ОСОБА_5 та тримався за голову. У нього були видимі тілесні ушкодження, а саме почервоніння на руці та лобі. ОСОБА_5 повідомив, що його дерев`яною палицею побила ОСОБА_6 .

Після цього всі решту учасників слідчої дії вийшли з будинку ОСОБА_6 на двір та направились до своїх автомобілів. В цей час з будинку вибігла ОСОБА_6 та дерев`яною палицею почала наносити удари по автомобілі ОСОБА_5 після чого підняла із землі камінь та кинула в його власний автомобіль марки «Део Ланос», внаслідок чого пошкодила заднє праве скло у пасажирських дверцятах та дах, чим спричинила збитків на суму 3416 грн.

В подальшому потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив продовжувати розгляд кримінального провадження в його відсутності, на даний будь-яких претензій до обвинуваченої не має, просить її суворо не карати та не заперечує щодо застосування щодо неї ЗУ "Про амністію у 2016 році". Цивільний позов просить залишити без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання, що у 2016 році працював на посаді дільничого офіцера поліції Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області. Згідно наказу начальника Надвірнянського ВП ГУНП в області «Про закріплення адміністративних зон, дільниць обслуговування за особовим складом Надвірнянського ВП ГУНП в області» за ним було закріплено дільницю обслуговування в с. Волосів Надвірнянського району.

Зранку 29.09.2016 року від керівництва відділу поліції до нього надійшла вказівка про його залучення до проведення санкціонованого обшуку в с. Волосів у громадянки ОСОБА_6 задля забезпечення охорони громадського порядку. Він на власному автомобілі марки «ВАЗ-21099», номерний знак НОМЕР_1 разом із експертом ВП ОСОБА_17 та понятими прибув в с. Волосів. Там вже перебували слідчий ОСОБА_8 , оперуповноважений СКП ОСОБА_23 та начальник сектору Надвірнянського ВП ГУНП в області ОСОБА_4 .

Всі, крім понятих, зайшли на подвір`я до ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де зустріли сина обвинуваченої ОСОБА_18 та повідомили йому про те, що зараз буде проводитись санкціонований обшук. Останній відмовився впускати працівників поліції до будинку, через що до нього було застосовано спецзасіб «кайданки». Крім того, ОСОБА_19 відмовився від запрошених понятих та сказав, щоб працівники поліції залучили до проведення обшуку представників сільської ради. Він зателефонував до сільського голови ОСОБА_20 та секретаря сільської ради ОСОБА_21 , які через деякий час прибули до місця проживання обвинуваченої ОСОБА_6 . ОСОБА_4 залишився біля ОСОБА_22 , а всі решта присутніх, зайшли до будинку обвинуваченої. В одній із кімнат будинку двері були зачиненими там перебувала ОСОБА_6 . Слідчий ОСОБА_8 почав зачитувати ухвалу суду про проведення обшуку. Він також перебував в приміщенні. В той час ОСОБА_6 відчинила двері житлової кімнати та дерев`яною палицею нанесла йому два удари в область руки та голови, чим спричинила тілесні ушкодження закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку та синця тім`яної ділянки. Після цього всі вийшли з будинку ОСОБА_6 на двір та направились до своїх автомобілів. В цей час з будинку вибігла ОСОБА_6 та дерев`яною палицею почала наносити удари по його власному автомобілі, а саме у передні двері, лобове скло, задні двері, по даху автомобіля, по багажнику, чим завдала збитків на суму 10025,0 грн.

Після цього він повідомив про вказаний факт керівництву відділу та викликав слідчо-оперативну групу.

В подальшому потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив продовжувати розгляд кримінального провадження в його відсутності, на даний будь-яких претензій до обвинуваченої він не має, просить її суворо не карати та не заперечує щодо застосування щодо неї ЗУ "Про амністію у 2016 році". Цивільний позов просить залишити без розгляду.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання, що на час вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй злочинів працював на посаді слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в області. З обвинуваченою знайомий через розслідування ним кримінального провадження щодо вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. В ході досудового розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України ним було зібрано достатньо доказів для повідомлення ОСОБА_6 про підозру за ч. 1 ст. 296 КК України, однак остання на його виклики не з`являлась. У зв`язку з чим він звернувся до слідчого судді Надвірнянського районного суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 .

28.09.2016 року Надвірнянським районним судом вказане клопотання задоволено та винесено ухвалу про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0000539 від 28.07.2016 р. за ч. 1 ст. 296 КК України. В той же день він повідомив іншим працівникам Надвірнянського відділу поліції, а саме ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 про проведення спільного обшуку задля забезпечення охорони громадського порядку та залучив інспектора-криміналіста ОСОБА_27 для здійснення відеофіксації слідчої дії.

29.09.2016 року, на виконання ухвали суду, до місця проживання ОСОБА_6 на трьох приватних автомобілях марки ВАЗ-21099, який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , «Део Ланос», який перебуває в користуванні ОСОБА_4 та «Фольцваген Т5», який перебуває в його користуванні прибули працівники Надвірнянського ВП ГУНП в області у складі його як слідчого, начальника сектору Надвірнянського ВП, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , начальника сектору Надвірняського ВП, капітана поліції ОСОБА_16 , інспектора поліції Надвірнянського ВП, лейтенанта поліції ОСОБА_5 , старшого інспектора-криміналіста Надвірнянського ВП, капітана поліції ОСОБА_10 та двоє запрошених понятих ОСОБА_28 і ОСОБА_29 . В той час на подвір`ї перебував син обвинуваченої ОСОБА_30 , якому було повідомлено про проведення обшуку. ОСОБА_30 заперечив щодо присутності під час проведення слідчої дії запрошених понятих та повідомив, що відчинить двері житлового будинку тільки у присутності сільського голови та секретаря сільської ради. На вказану пропозицію працівники поліції погодились та ОСОБА_31 подзвонив до сільського голови ОСОБА_20 з проханням прибути до домоволодіння ОСОБА_6 із секретарем ОСОБА_21 для участі в проведенні слідчої дії як понятих. Через деякий час прибули працівники сільської ради ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та сину обвинуваченої зачитано ухвалу суду про проведення обшуку. Однак останній в категоричній формі відмовився відчинити вхідні двері житлового будинку та чинив опір працівникам поліції при спробі зайти всередину, врезультаті чого до нього було застосовано спецзасіб «кайданки». Після чого всі учасники слідчої дії зайшли у будинок, де в одній із житлових кімнат перебувала ОСОБА_6 , яка відмовлялась відчинити двері. Він почав зачитувати текст повідомлення про підозру, в той час двері привідкрились та ОСОБА_6 нанесла ОСОБА_25 декілька ударів палицею по обличчі та голові. Після цього всі вийшли з будинку та направились до своїх автомобілів, які перебували неподалік господарства обвинуваченої, а саме автомобіль ОСОБА_32 стояв біля воріт, ОСОБА_33 трохи далі, а його ще далі. В цей час із будинку вибігла ОСОБА_6 та дерев`яною палицею, яку тримала у руках, почала бити по автомобілі ОСОБА_34 . Він це бачив особисто. Процес пошкодження автомобіля ОСОБА_33 особисто не бачив, однак в подальшому побачив пошкоджені задні праві дверцята його автомобіля. Зі слів ОСОБА_33 обвинувачена пошкодила дверцята каменем.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, що працює на посаді інспектора-криміналіста Надвірнянського відділу поліції. 29.09.2016 року слідчий ОСОБА_8 залучив його як спеціаліста для проведення слідчої дії обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 з метою її відшукання. В той же день працівники Надвірнянського відділу поліції у складі його, слідчого ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_33 , ОСОБА_32 на 3 автомобілях, а саме НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_31 , ОСОБА_35 , яким користувався ОСОБА_36 та Фольксваген Т5, яким користувався ОСОБА_37 виїхали в с. Волосів Надвірнянського району. На подвір`ї була невістка обвинуваченої, яка повідомила, що не знає, де ОСОБА_6 .. Через деякий час підійшов син обвинуваченої ОСОБА_13 , який теж повідомив, що не знає де остання. Слідчий зачитав ухвалу суду про обшук, син обвинуваченої відмовився від запрошених понятих. Тоді було залучено понятих від сільської ради, які прибули на мікроавтобусі чорного кольору. Сину ОСОБА_11 було запопоновано відчинити будинок, однак він відмовився. Почали відважувати вхідні двері, ОСОБА_13 почав перешкоджати, в результаті чого до нього було застосовано спецзасіб «кайданки». Всі учасники зайшли до будинку, де одні з дверей житлової кімнати були зачинені. Там побачили через вікно сина ОСОБА_6 . Коли почали відкривати двері то відчули, що хтось їх тримає. Слідчий ОСОБА_37 запропонував обвинуваченій відчинити двері, однак ніхто не відповідав. ОСОБА_37 почав зачитувати повідомлення про підозру, в той час двері привідчинились та ОСОБА_38 із-за дверей чимось відмахнулась. ОСОБА_31 схопився за голову. Після того, як слідчий дочитав текст повідомлення про підозру всі учасники вийшли на вулицю, за межі господарства, а він закінчив зйомку. Учасники направились до автомобілів, в той час з будинку вибігла ОСОБА_6 , та тримаючи у руках палицю розмірами приблизно 60-70 см почала наносити удари по автомобілю ВАЗ 21099. Він підбіг до автомобіля ОСОБА_33 , він розвернувся та почав від`їжджати в сторону центру села. В той час ОСОБА_6 кинула каменем в атомобіль ОСОБА_33 чим його пошкодила. Після чого всі направились до сільської ради, де оглядали автомобілі та викликали слідчо-оперативну групу.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні дав показання, що станом на вересень 2016 року працював секретарем Волосівської сільської ради. 29 вересня 2016 року перебував на своєму робочому місці в приміщенні Волосівської сільської ради Надвірнянського району. В першій половині дня зайшов сільський голова ОСОБА_20 та повідомив, що потрібно поїхати до місця проживання ОСОБА_6 , оскільки працівники поліції попросили бути присутніми при проведенні слідчої дії. Він погодився на пропозицію голови сільської ради ОСОБА_39 , та вони на автомобілі ОСОБА_39 прибули до господарства ОСОБА_6 , де стояли машини працівників поліції. Слідчий зачитав ухвалу про проведення обшуку, всі учасники зайшли у будинок, де одна із кімнат була зачинена. Працівники поліції просили ОСОБА_6 відчинити, однак ніхто не реагував. В один момент працівники поліції почали вибігати з будинку, за ними бігла ОСОБА_6 тримаючи у руках щось схоже на металічний прут. Він з сільським головою підійшли до його автомобіля та почули крик сина обвинуваченої ОСОБА_11 «мамо це машина нашого голови», після чого сіли у його автомобіль та поїхали, оскільки злякались що вона пошкодить машину.

Аналогічні за змістом показання дав в судовому засідання свідок ОСОБА_20 , який станом на вересень 2016 року працював головою Волосівської сільської ради, підтвердивши, що обвинувачена тримала двері з середини та не давала відкрити і раптом двері привідкрилився, вчинився шум та потерпілий поліцейський став триматися за голову та руку, а потім він почув, що обвинувачена нанесла тілесні ушкодження, а також зазначив, що коли всі вибігли на вулицю він був очевидцем, як обвинувачена пошкодила автомобіль потерпілого.

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 також доводиться письмовими доказами:

-рапортом старшого інспектора-чергового Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківської області ОСОБА_40 від 29.09.2016 р., згідно якого 29.09.2016 р. о 11:05 год. до чергової частини Надвірнянського відділу поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що при виконанні службових обовязків та при здійсненні санкціонованого обшуку в с. Волосів в господарстві ОСОБА_6 , остання злісно вчинила опір працівнику поліції, а також завдала тілесних ушкоджень (Т. 2, а.с. 239);

-протоколом огляду місця події від 29.09.2016 р. з фототаблицею проїздної частини дороги по вул. Грушевського в с. Волосів Надвірнянського району, в ході проведення якого оглянуто та зафіксовано пошкодження транспортних засобів ВАЗ 21099 та Део Ланос (Т. 2, а.с. 240-250, Т. 3, а.с. 1-2);

-висновком експерта № 267 від 18.10.2016 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 зафіксовано закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку та синця тім`яної ділянки. Вказана травма голови отримана від дії тупого твердого предмету, може відповідати терміну утворення вказаним підекспертним і відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Характер, локалізація виявленої травми голови, не виключають можливості її утворення і від удару гумовою палицею у вказану анатомічну ділянку (Т. 3, а.с. 3);

-висновком експерта № 4.5-67/16 від 16.12.2016 (автотоварознавча експертиза) з додатками згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на момент дослідження становила 3416,2 грн. Вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля Део Ланос станом на момент дослідження становила 3211 грн. (Т. 3, а.с. 5-15);

-висновком експерта № 4.5-68/16 від 16.12.2016 р. (автотоварознавча експертиза) з додатками згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент дослідження становила 13850,4 грн. Вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля ВАЗ 21099 станом на момент дослідження становила 10025 грн. (Т. 3, а.с. 17-27);

-копією ухвали про проведення обшуку від 28.09.2016 р. (Т. 3, а.с. 39);

-копією протоколу обшуку від 29.09.2016 р. з додатком DVD-R диском, на яких зафіксовано обставини проведення слідчої дії в с. Волосів Надвірнянського району у будинку ОСОБА_6 (Т. 3, а.с. 40-42);

-постановою про визнання та приєднання предметів до провадження як речових доказів та передачу їх на відповідальне зберігання від 10.01.2017 р., якою слідчим визнано речовими доказами копію протоколу обшуку від 29.09.2016 р. в с. Волосів та DVD-R диск та транспортні засоби ВАЗ 21099 і Део Ланос, які повернуто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на зберігання (Т. 3, а.с. 28).

Також вина ОСОБА_6 доводиться дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, який міститься на DVD-диску, із маркувальними написами «DVD-R RECORDABLE 16x20 min», об`ємом 4.7 GB. При перегляді відеозапису встановлено, що на ньому зображено працівників Надвірнянського відділу поліції та понятих, які проводять обшук в будинку ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 13 хв. 12 сек. видно, як ОСОБА_6 відчинила двері кімнати, в якій переховувалась, та почала наносити тілесні ушкодження працівнику поліції ОСОБА_5 , після чого закрила двері кімнати.

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є належними, достовірними, допустимими та достатніми, які у своїй сукупності викривають обвинувачену ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, відповідають показанням потерпілих, свідків, письмовим доказам по справі.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не вчиняла жодного злочину, опору не чинила, а закрилась в кімнаті, так як боялася за своє життя та життя перед невідомими людьми, які зайшли до її помешкання, жодних ударів нікому не наносила, а також не пошкоджувала майно суд вважає неправдими, розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинення злочинів.

Дані покази спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами - показаннями потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , які послідовні і логічні і не викликають сумнівів у суда в їх правдивості.

Потерпілі в судовому засіданні дали суду послідовні показання, які відповідають фактичним обставинам справи, конкретизували їх, наполягають на них.

Показання потерпілого ОСОБА_5 про характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень час і місце спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються із висновком судово-медичних експертиз, а також показання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про характер та механізм нанесених пошкоджень майна узгоджується із висновком товарознавчих експертиз.

Посилання захисника про те, що обвинувачена не чинила опір працівникам поліції, не знаходить свого відображення в матеріалах кримінального провадження та спростовується доводами потерпілого інспектора поліції ОСОБА_5 , свідків слідчого ОСОБА_8 , спеціаліста ОСОБА_10 , які виконували службові обов`язки, були одягнуті у форменний одяг тапроводили санкціонований обшук приміщення житлового будинку в АДРЕСА_1 з метою розшукування саме обвинуваченої, та якій вони представились працівниками поліції та повідомили, що прибули з метою проведення обшуку показання понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , які були присутні як поняті та вказали, що обвинувачена закрилась в кімнаті та навіть після відкриття дверей активно протидіяла здійсненню працівниками поліції своїх обов`язків, притримували двері та в один момент відчинивши двері нанесла удари працівникові поліції, який схопився за голову та руку, а також відеозаписами слідчої дії обшуку, які містяться на DVD-R диску, де чітко вбачається вище наведені обставини, згідно якого обвинувачена не реагувала на попередження їх як працівників правоохоронних органів, тобто вчинила опір працівнику правохоронного органу під час виконання ним службових обовязків.
Позбавлені підстав і доводи захисника та обвинуваченої щодо відсутності на відео записах обшуку моменту спричинення обвинуваченою тілесних ушкоджень, так як відображено, що потерпілий ОСОБА_5 тільки почухав голову та є суперечливими і не відповідають показанням понятих, які не є працівниками поліції. Цей відеозапис слідчої дії був предметом розгляду в судовому засіданні та досліджений в повному обсязі. Порушень під час проведення слідчий дій та розбіжностей між доказами судом виявлено не було. Доводи сторони захисту не відповідають дійсності, оскільки на відеозаписі прослідковується, що обвинувачена, перебуваючи за закритими дверима, протидіяла здійсненню працівниками поліції своїх обов`язків, притримувала двері та в один момент відчинила двері, після чого працівник поліції схопився за голову та руку, а також вказані тілесні ушкодження відповідають висновку експерта. Крім того свідок ОСОБА_20 підтвердив, що він, перебуваючи в якості понятого, почув шум та почався рух, після чого він бачив, як працівник поліції тримався за голову та руку і йому стало відомо, що обвинувачена спричинила тілесні ушкодження, після чого всі стали виходити на вулицю.

Також за поясненнями вказаного свідка він був очевидцем нанесення обвинуваченою пошкоджень автомобілів.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що допитані в справі свідки та потерпілі обмовили обвинувачену у вчиненні злочину, у матеріалах справи немає, ретельний аналіз їх показань у сукупності з іншими доказами, свідчать про непереконливість посилань сторони захисту.
Неспроможними є доводи сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_6 , так як грунтується на свідченнях в основному поліцейських, такі доводи на думку є непереконливими та спростовуються показаннями понятих ОСОБА_21 , секретаря сільської ради, та ОСОБА_20 , голови сільської ради, які були запрошені на вимогу сина обвинуваченої, який вказував про упередженість інших понятих, а також відповідають висновкам експертиз.
Суд також не бере до уваги посилання обвинуваченої про вчинення щодо неї неправомірних дій працівників поліції та інших осіб та спричинення їй тілесних ушкоджень, так як будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних фактів стороною захисту не надано.
Таким чином підстав для виправдання, через невинуватість ОСОБА_6 суд не знаходить.
Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 342 КК України, які виразились у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, за ч. 2 ст. 345 КК України які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків,та ч. 1 ст. 347 КК України, які виразились в умисному пошкодженні майна, що належить працівникові правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу, кваліфіковані вірно.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, який відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, обставини їх вчинення, наслідки, які настали, особу обвинуваченої, яка на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває, здійснює догляд за сином інвалідом та думку потерпілих, які не мають претензій до обвинуваченої та просили суворо не карати, а також задовільну характеристику по місцю проживання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання здійснення догляду за дитиною інвалідом з дитинства.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Враховуючи наведене, беручи до уваги думку потерпілих відносно покарання, які не мають претензій до обвинуваченої та не заперечуєть щодо застосування відносно неї ЗУ "Про амністію", особу винної, суд прийшов до висновку, що обвинуваченій слід обрати покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті за цей вид злочинів, передбачених Особливою частиною КК України, у виді обмеження волі.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів, і що цілком відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченої.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з врахуванням положення ч. 3 ст. 72 КК України, до покарання, призначеного даним вироком слід повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Надвірнянського районного суду від 15.03.2017 р. у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Крім того, як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

У ст. 3 вказаного Закону зазначено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 13 названого Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. (в) ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненніумисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
На день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2016 році» обвинувачена ОСОБА_6 не позбавлена батьківських прав, та як вбачається з відношення управління соціального захисту населення Надвірнянської РДА Івано-франківсьткої області за № 1310/05 від 17.05.2016 р. здійснює догляд за сином- інвалідом першої групи А (в тому числі інвалідом психічного розладу) ОСОБА_41 , 1991 р.н. (Т. 3, а.с. 58, т. 1 а.с. 90-92).

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 347 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів невеликої та середньої тяжкості. Вказані кримінальні правопорушення вона вчинила 28.09.2016 р., тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», остання письмовими заявами від 08.10.2018 р. та від 04.02.2019 р. підтвердила, що не заперечує проти застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., наслідки застосування цього закону їй зрозумілі (Т. 2, а.с. 193-а, 238), а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення шкоди слід залишити без розгляду згідно їх заяв від 08.10.2018 р. (а.с. 192-193).

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відшкодування судових витрат слід вирішити з додержанням вимог правил ст. 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 72, 100, 174 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 347 КК України та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 342 КК України 1 рік обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 345 КК України 3 роки обмеження волі;

-за ч. 1 ст. 347 КК України 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 р. у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років обмеження волі та штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді обмеження волі та штрафу виконувати самостійно.

Звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «в» статті 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта під час досудового розслідування при проведенні автотоварознавчих експертиз, які становлять 1759,20 грн.
Речові докази: транспортні засоби ВАЗ 21099 і Део Ланос, які повернуто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на зберігання - повернути потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Речові докази: протокол обшуку від 29.09.2016 р. та DVD-R диск із маркувальним написом «TDK», об`ємом 4.7 Гб, на якому містяться відеозапис до протоколу обшуку від 29.09.2016 р. - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_6 з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1