Справа № 751/7587/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/343/19
Категорія - 307 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001385 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2008 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.06.2007 року Ніжинським районним судом Чернігівської області за ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 10.09.2007 року Ніжинським районним судом Чернігівської області за ст.ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15.11.2007 року вирок змінено, вважається засудженим за ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 24.10.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 307 ч. 1, 309 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2019 року кримінальне провадження № 0001385 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України закрито у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Вказана ухвала оскаржена в апеляційному порядку захисником ОСОБА_7 , в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою закрити провадження за однією з трьох підстав, а саме: за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Автор скарги наполягає, що ухвала суду від 28.02.2019 року не відповідає вимогам матеріального і процесуального законів. В ній не враховані вимоги ч.1 і 7 ст. 284 КПК України, а також не наведені відомості щодо дат і періоду та обставин, визначених в п.1 і 3, ч.1 ст. 1 Закону, відповідно до п.2 ч.1 ст. 372 КПК України. Адвокат, посилаючись на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, стверджує про обов`язковість зазначення в рішенні суду обставин визначених п.1 ч.1 ст. 1 цього Закону для звернення з позовом про відшкодування з Державного бюджету України шкоди відповідно до Закону.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження колегія суддів приходить до наступного висновку.

Стаття 337 КПК України надає прокурору право відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Відповідно до ст. 340 КПК України якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог статті 341 цього Кодексу повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам.

Підставою відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення є його переконання, що пред`явлене особі обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не підтверджується. У такому випадку відмова від підтримання державного обвинувачення є не правом, а обов`язком прокурора. До переконання про неможливість подальшого підтримання державного обвинувачення прокурор може дійти, як правило в завершальній стадії з`ясування обставин провадження та перевірки їх доказами.

Суд не має права відмовити прокурору в долучені такої постанови до матеріалів кримінального провадження. При цьому головуючий роз`яснює потерпілому його право самостійно підтримувати обвинувачення в ході судового розгляду.

У разі відмови потерпілого від реалізації свого права підтримувати обвинувачення у суді кримінальне провадження закривається судом. Підставами закриття провадження виступають не мотиви, викладені у постанові прокурора, а сам факт відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Як встановлено з матеріалів справи, потерпілі у кримінальному провадженні, передбаченому ч.2 ст. 307 КК України, відсутні, а прокурор дійшов до переконання, що пред`явлене особі обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не підтверджується доказами та вони отримані з порушенням вимог законодавства, тобто наявні підстави для закриття кримінального провадження.

Згідно з п.2 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд прийшов до правильного висновку про закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого, в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Твердження апелянта про необхідність закриття провадження на підставі п.1. чи п.2, чи п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України є безпідставними.

Закриття кримінального провадження на стадії судового розгляду передбачене ч. 2 ст 284 КПК. Тих підстав для закриття провадження, на яких наполягає сторона захисту, (відсутність події або складу злочину або відсутність доказів для доведення винуватості особи в суді), дана норма закону не передбачає. За наявності таких підстав, суд ухвалює виправдувальний вирок, а не закриває кримінальне провадження.

Однією із засад кримінального провадження є диспозитивність, яка відповідно до ч.2 ст.26 КПК України полягає і у тому, що відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст. 22 КПК, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що обов`язково передбачає участь у ньому як сторони обвинувачення, так і сторони захисту. У разі, коли прокурор відмовився від підтримання обвинувачення, його може підтримувати потерпілий, якщо такий є учасником кримінального провадження.

У справі відносно ОСОБА_8 потерпілим жодна особа не визнавалась. Отже, відмова прокурора від обвинувачення унеможливлює подальший розгляд справи по суті.

Наведені положення КПК України свідчать про те, що суд, отримавши постанову прокурора про відмову від підтримання державного обвинувачення, повинен, не перевіряючи наявність інших підстав для закриття кримінального провадження, в тому числі передбачених пунктами 1, 2,3 частини 1 ст.284 КПК України, закрити кримінальне провадження у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Вимоги апелянта суперечать суті ст. 284 КПК і не можуть бути задоволені.

Судом не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, тому підстави для скасування або зміни ухвали відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4