ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/844/19 Справа № 206/6780/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю заявника ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
розглянувши 25 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі заявник просить ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2019 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року, на частину квартири, розташовану з адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування зазначає, що з ухвалою суду першої інстанції категорично не згоден, та вважає, що вона була постановлена без врахування всіх вимог, вказаних ст. 370 КПК України щодо дотримання законності, обґрунтованості та вмотивованості судових рішень. Вважає, що суд правильно встановивши фактичні обставини справи, не вмотивував належним чином підстави відмови в задоволенні заяви ОСОБА_9 про скасування арешту майна, а єдиною підставою вказав, те що суду не надано ніяких відомостей про хід виконання вироку Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року в частині виконання покарання у вигляді конфіскації майна з часу набрання вироком законної сили. Звертає увагу на те, що суд мав можливість витребувати необхідні документи, задля перевірки відомостей про хід виконання вироку, але цього зроблено не було. На думку заявник, судом першої інстанції не було застосовано ч. 1 ст. 174 КПК України, яка підлягала застосуванню.
Оскаржуваною ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2019 року, було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд послався на відсутність повних відомостей про хід виконання вироку Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року в частині виконання покарання у виді конфіскації майна з часу набрання вироком законної сили до розгляду поданої до суду заяви про скасування арешту, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що підстав для скасування арешту майна на даний час не має.
Заслухавши суддю-доповідача, думку заявника та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному обсязі, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та дійшов до обґрунтованого висновку, що не надано повних відомостей про хід виконання вироку Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 23.12.2013 р., в частині виконання покарання у вигляді конфіскації майна з часу набрання вироком законної сили до розгляду поданої до суду заяви про скасування арешту.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувального вироку його не було виконано в такі строки: десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засуджені до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
З матеріалів клопотання, та встановлених судом обставин вбачається, Так, відповідно до свідоцтва про право власності від 18.02.1997 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.п. 8), відповідно до свідоцтва про смерть від 11.01.2018 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 11), після його смерті заведено спадкову справу - Восьма ДДНК (а.п. 12).
Згідно відповіді КП "ДМБТІ" від 06.06.2018 року, в інвентарізаційній справі станом на 31.12.2012 року містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності за гр. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , крім того в матеріалах міститься постанова ВДВС Самарського районного управління юстиції від 16.04.2004 року, якою накладено арешт та заборону відчуження на 1/2 ч. кв. АДРЕСА_3 (а.п. 13).
Згідно відповіді Самарського ВДВС м. Дніпра від 10.07.2018 року, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження до відділу виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_11 на примусове виконання не надходили та не перебувають (а.п. 14).
Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано арешт на частину квартири у спільній суміній власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська № 206/4061/13-ц від 15.10.2013 року, суб`єкт обтяження: ОСОБА_11 (а.п. 20).
Постановою державного нотаріуса Восьмої ДДНК від 04.12.2018 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 брата - ОСОБА_11 (а.п. 21).
Згідно ухвали Самарського районного суду від 15.10.2013 року (справа № 206/7061/13-к, провадження 1-кс/206/387/13 було накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частину квартири, розташовану за адрсеою: АДРЕСА_2 .
Згідно вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього майна, що належить йому особисто.
Згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровсьокї області від 19.03.2014 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року залишено без змін.
Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.07.2016 року ОСОБА_11 звільнено умовно-достроково від покарання у вигляді позбавлення волі на не відбутий строк 2 місяці 10 днів.
Посилання в апеляційній скарги на те, що суд не врахував, що додаткове покарання у виді конфіскації майна на теперішній час фактично не виконано та подальший арешт майна порушує права ОСОБА_6 на володіння та розпорядження належним йому майном є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги.
Відповідно до ч.2 ст.80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.
Зважаючи на те, що ОСОБА_11 був засуджений за за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього майна, що належить йому особисто, а саме за ч. 2 ст. 307 до тяжкого злочину, тому строк давності виконання обвинувального вироку, щодо призначеного йому вироком суду додаткового покарання у виді конфіскації майна, згідно ст. 80 КК України становить 10 років, та фактично не сплинув на час розгляду клопотання судом першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та зняття арешту з належного ОСОБА_11 майна а саме частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 537,539 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4