Справа № 353/1002/18
Провадження № 1-кп/353/15/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2019 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000185, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, розлученого, працюючого механіком в ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», згідно ст. 89 КК України не судимого, громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 незаконно посіяв 14 рослин конопель, а також, як особа, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України, незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби у великих розмірах без мети збуту.

Кримінальні правопорушення було вчинено при наступних обставинах:

У травні 2018 р. ОСОБА_5 , перебуваючи на присадибній земельній ділянці, розташованій в урочищі «Пішнячка», с. Вікняни Тлумацького району Івано-Франківської області, користувачем якої є його співмешканка ОСОБА_7 , незаконно посіяв декілька зерен конопель для власних потреб. Після того, як рослини конопель зійшли, ОСОБА_5 їх не знищив, а залишив рости з метою доведення їх до стадії дозрівання та виготовлення з них в подальшому наркотичного засобу-канабісу та використання його у лікувальних цілях.

02.09.2018 р. о 01 год. 35 хв. працівниками Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківської області було проведено огляд місця події нежилого господарства, розташованого в урочищі «Пішнячка», с. Вікняни Тлумацького району Івано-Франківської області, виявлено та вилучено посіяні ОСОБА_5 14 рослин конопель, які згідно з висновком експерта є нарковмісними рослинами роду конопель (Cannabis).

Також ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 310 КК України, умисно, з метою незаконного зберігання наркотичного засобу (канабісу) та подальшого використання його у медичних цілях, обламав гілки з листочками рослин конопель, з яких частину зв`язав у пучки, а частину зберігав насипом на підлозі будинку, розташованого в урочищі «Пішнячка», с. Вікняни Тлумацького району Івано-Франківської області.

02.09.2018 р. о 01 год. 35 хв. працівниками Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківської області було проведено огляд місця події нежилого господарства, розташованого в урочищі «Пішнячка», с. Вікняни Тлумацького району Івано-Франківської області, виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальна кількість якого в перерахунку на суху речовину становить 770,90 грамів, що є великим розміром.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч. 1 ст. 310, ч.2 ст. 309 КК України визнав повністю, ствердивши обставини їх скоєння, зазначені в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно в навесні 2018 року він приїхав до нежилого господарства, розташованого в урочищі «Пішнячка», с. Вікняни Тлумацького району Івано-Франківської області, яким користується його співмешканка ОСОБА_7 , та без її відома посіяв на городі декілька зерен конопель, маючи на меті особисто використати ці рослини в лікувальних цілях. В кінці літа він знов приїхав до цього господарства і, знайшовши рослини конопель, обламав гілки з листям та переніс до будинку, щоб висушити. Пояснив, що він не мав наміру продавати коноплі, хотів зробити собі настоянку та використовувати її для лікування. У вчиненому щиро розкаюється, просив його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 310 КК України, як незаконний посів конопель в кількості від десяти до п`ятидесяти рослин, та за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів у великих розмірах особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 310 КК України є злочином невеликої тяжкості, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, є злочином середньої тяжкості. Також судом враховується індивідуальний ступінь кримінальних правопорушень, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого.

Так обвинувачений ОСОБА_5 офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи (характеристика ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 19.09.2018 р. № 20/03-07), посередньо характеризується за місцем проживання (характеристика Ічнянської міської ради Чернігівської області від 19.09.2018 р. № 03-05/1540), не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті (довідка Ічнянської ЦРЛ від 18.09.2018 р.), відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що до кримінальної відповідальності не притягався (довідка сектору інформаційної підтримки Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, а.с.103-104), повністю визнав вину у скоєному, щиро розкаявся, негативно ставиться до вчиненого, шкоди кримінальними правопорушеннями завдано не було.

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 310 КК України - у виді обмеження волі строком 1 рік та за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 роки. Також просив після застосування ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки, а також покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просив не карати суворо його підзахисного, зважити на його позивні характеристики, визнання ним вини та його активне сприяння розкриттю злочинів. Також просив при призначенні покарання у виді позбавлення волі застосувати ст. 75 КК України і зменшити випробувальний термін до 1 року.

За викладених обставин, з врахуванням позиції прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 310 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: за ч. 1 ст. 310 КК України - у виді обмеження волі та за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч.1 ст.70 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи все вище вказане та відсутність шкідливих наслідків внаслідок вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без реального відбування покарання і до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 судом не встановлено.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому, з врахуванням наведеного, з ОСОБА_5 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави за залучення експертів для проведення експертиз згідно довідок експертної установи: 858,00 грн. за експертизу № 2.1-0863/18 від 18.09.2018 року, 715,00 грн. за експертизу № 2.1-0861/18 від 13.09.2018 року.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 310 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки протягом іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1573,00 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят три гривні 00 копійок) процесуальних витрат.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, а саме: - 14 рослин конопель, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, та канабіс загальною вагою 770,9 грама, які направлено на зберігання в камеру зберігання наркотичних засобів ГУНП в Івано-Франківській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського Апеляційного суду області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1