Справа № 300/93/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.04.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/112/19, за апеляційними скаргами, які подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна»,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 31 січня 2019 року задоволено клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 й накладено арешт на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000022 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України кримінального правопорушення, а саме: автомобіль марки «VOLVO», моделі «FL6», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 ; свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля серії НОМЕР_2 ; накладну № від 30.01.2019 про відпуск матеріалів на сторону на 2 аркушах у 3 примірниках; товарно-транспортну накладну № 34/0119/05 від 30.01.2019 на 1 аркуші в 4 примірниках; накладну про відпуск матеріалів на сторону № 1023 від 30.01.2019 на 1 аркуші в 1 примірнику; посвідчення якості № 4 з датою виготовлення 21-28.01.2019 на 1 аркуші в 1 примірнику; вантаж (тютюнові вироби), що знаходяться в автомобілі марки «VOLVO», моделі «FL6», д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною їх використання та розпорядження.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 31.01.2019 до Воловецького районного суду Закарпатської області звернувся начальник Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно, яке було вилучено 30.01.2019 у рамках кримінального провадження № 0000022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. У клопотанні вказується на те, що підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало повідомлення служби «102» про те, що 30.01.2019 близько 13 годині 10 хвилин працівниками патрульної поліції на стаціонарному посту поліції, що розташований на автотрасі сполученням «Київ-Чоп» у с. Н. Ворота Воловецького району, в ході операції «Акциз» здійснено перевірку автомобіля марки «VOLVO», моделі «FL6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який пред`явив документи на перевезення тютюнових виробів, які викликали сумнів у їх достовірності. Зазначає, що 30.01.2019 із метою перевірки повідомлення працівниками Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області проведено огляд місця події та вилучено з місця події: - автомобіль марки «VOLVO», моделі «FL6», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_6 , в якому знаходяться тютюнові вироби; свідоцтво про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_2 ; накладну № від 30.01.2019 про відпуск матеріалів на сторону на 2 аркушах у 3 примірниках; товарно-транспортну накладну №34/0119/05 від 30.01.2019 на 1 аркуші в 4 примірниках; накладну про відпуск матеріалів на сторону №1023 від 30.01.2019 на 1 аркуші в 1 примірнику; посвідчення якості №4 з датою виготовлення 21-28.01.2019 на 1 аркуші в 1 примірнику. Стверджує, що тимчасово вилучені під час огляду місця події від 30.01.2019 речі та документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зокрема, з метою перевірки походження вантажу, що знаходиться в автомобілі, на предмет встановлення факту незаконного його здобуття, підстав перевезення вантажу по території Закарпатської області, а також перевірки інформації зазначеної у вказаних вище документах на перевезення вантажу та встановлення наявності складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Крім того, вказується на те, що у разі повернення майна існує загроза його знищення чи пошкодження, тому необхідно накласти на них арешт, із забороною їх використання та розпорядження.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучені під час огляду місця події від 30.01.2019 автомобіль зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, що належать ОСОБА_6 , та документи на перевезення вантажу, згідно яких в автомобілі знаходяться тютюнові вироби, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зокрема, з метою перевірки походження вантажу, що знаходиться в автомобілі на предмет встановлення факту незаконного його здобуття, а також перевірки інформації зазначеної у вказаних вище документах на перевезення вантажу та встановлення наявності складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, необхідно накласти арешт на транспортний засіб марки "Volvo" моделі "FL6" н. з. НОМЕР_3 , зі свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_2 , документи на перевезення вантажу та вантаж (тютюнові вироби), який знаходиться в автомобілі, шляхом заборони їх використання та розпорядження ними, оскільки в разі повернення їх власнику існує загроза їх знищення чи пошкодження.

В апеляційних скаргах адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що проведений огляд місця події транспортного засобу марки "Volvo" моделі "FL6" н. з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 проведено із грубим порушенням вимог КПК України, без рішення суду та належного дозволу власника майна (тютюнових виробів) ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна». При цьому, стверджує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень працівників патрульної поліції на оцінку будь-яких товаросупровідних документів, у тому числі документів на перевезення тютюнових виробів накладних та товарно-транспортних накладних, щодо їх достовірності. Зазначає, що до клопотання не додано будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність накладення арешту на вищевказане майно, і в клопотанні не зазначено підстави та мети такого арешту. Також вказує на те, що під час перевезення тютюнових виробів, належних ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна», у водія ОСОБА_8 були наявні всі документи, необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні. Зазначає, що накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні є явно не пропорційним та порушує справедливий баланс між інтересами власника автомобіля ОСОБА_6 та власника тютюнових виробів ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна», гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування не надано жодного доказу про те, що походження автомобіля та тютюнових виробів є незаконним, що відносно цього майна є відомості, які б вказували на незаконне їх виготовлення, незаконне придбання, незаконне зберігання і транспортування. Стверджує, що тимчасово вилучене майно визнано слідчим суддею речовими доказами безпідставно та з перевищенням повноважень. Крім того, вказує, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся і санкцією ч. 1 ст. 358 КК України не передбачений такий вид покарання як конфіскація майна. Вважає, що арешт на автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію, які належать ОСОБА_6 , а також на тютюнові вироби та інші вилучені документи, які належать ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна», накладено безпідставно. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт вилученого майна.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційні скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Апеляційні скарги розглядаються за відсутності прокурора, власника автомобіля ОСОБА_6 та власника майна ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна», неявка яких з урахуванням положень ст. 405 цього Кодексу не перешкоджає їх розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційних скарг, а також те, що від вищевказаних осіб не надходили клопотання про відкладення їх розгляду на інший день; що апеляційним судом не визнавалась обов`язковість участі цих осіб у розгляді апеляційних скарги, що в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення їх становища ; що в розгляді судового провадження приймає участь адвокат ОСОБА_5 , який, згідно доручення, представляє інтереси власників майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України зклопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК Українислідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Колегія суддів вважає, що прокурором вимоги вищевказаних норм Кримінального процесуального кодексу України при внесенні клопотання не були дотримані, а слідчим суддею не були враховані при його розгляді та винесенні ухвали, що призвело до постановлення незаконного, невмотивованого та передчасного судового рішення.

Колегіясуддів також вважає, що у клопотанні прокурор не посилається на наявність будь-яких даних, які б підтверджували, що майно, яке належить арештувати, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди або таке може бути конфісковане.
Тому доводи апеляційних скарг, які подав адвокат ОСОБА_5 , в інтересах, відповідно, ОСОБА_6 та ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна», про незаконність та невмотивованість судового рішення підлягають до задоволення.

Обґрунтованими визнаються й доводи апеляційних скарг про те, що в клопотанні прокурор не посилається на підстави та мету арешту майна, як це передбачено положеннями статей 170, 171 КПК України.

У порушення вимог передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України прокурором до клопотання не додані документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Зокрема, до клопотання не приєднані документи, які підтверджують належність майна ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна», про що вказується у клопотанні.
Приєднані до апеляційних скарг документи у підтвердження належності майна ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» колегія суддів вважає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки.
У порушення вимог передбачених ст. 170 КПК України прокурор у клопотанні не посилається на наявність будь-яких даних про те, що існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження автомобіля, вантажу, який знаходиться в автомобілі, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та накладних на вантаж.
Між тим, у клопотанні не вказується на те, яке саме майно вантаж, що знаходиться в автомобілі належить арештувати : найменування, кількість та його вартість.
Зі змісту клопотання також не вбачається які саме документи містили неправдиві відомості, тобто були підроблені, а відповідно на які документи необхідно накласти арешт.
У приєднаних до клопотання матеріалах не міститься постанова про визнання речовими доказами автомобіля та іншого майна, на яке накладено арешт.
Указане не свідчить про те, що вищевказаний автомобіль та інше майно визнані речовими доказами у кримінальному провадженні й про те, що на них необхідно накласти арешт. Тому доводи клопотання прокурора у цій частині визнаються такими, що не підтверджені відповідними процесуальними рішеннями.

Слідчий суддя, посилаючись на те, що арешт на майно (товар) необхідно накласти з метою перевірки походження вантажу, що знаходиться в автомобілі на предмет встановлення факту незаконного його здобуття, не врахував, що до предмету доказування обставин передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України діяння безпосередньо входить дослідження відомостей, що містяться у вилучених документах.
Не вмотивовано прокурором і доводи про те, що лише шляхом накладення арешту на автомобіль, вантаж, який знаходиться в автомобілі, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та накладні на вантажу кримінальному провадженні буде проведено повне, всебічне, неупереджене та об`єктивне досудове розслідування, а також про те, що обмеження власників автомобіля та майна у користуванні, володінні та розпорядженні ними буде відповідати завданням кримінального провадження, не призведе до порушення прав фізичних чи юридичних осіб на вільне володіння своїм майном.
Указане на переконання колегії суддів свідчить про те, що слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не можна визнати належним чином умотивованим, таким, що ґрунтується на вимогах закону.
Тому, ухвала слідчого судді, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
З урахуванням наведених вище недоліків, положень ч. 3 ст. 172 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне клопотання повернути прокурору для їх усунення.
Враховуючи, що клопотання про накладення арешту на автомобіль, вантаж, що знаходиться в автомобілі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та накладні на вантажподано начальником Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , тому для усунення недоліків клопотання підлягає поверненню саме даній посадовій особі.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційних скарг про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль, вантаж, що знаходиться в автомобілі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та накладні на вантаж, визнаються як передчасні і тому задоволенню не підлягають.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що, будучи неодноразово повідомленим про час та місце розгляду апеляційних скарги, прокурор ініціатор клопотань, на їх розгляд не з`явився, чим позбавив себе можливості довести обґрунтованість викладених у клопотанні доводів.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги, які подав адвокат ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 31 січня 2019 року, якою накладено арешт на майно, яке було вилучено 30.01.2019 на автодорозі сполученням Київ-Чоп на 717 кілометрі біля стаціонарного поста с. Нижні Ворота Воловецького району в кримінальному провадженні № 0000021 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України кримінального правопорушення, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 30.01.2019 на автодорозі сполученням Київ-Чоп на 717 кілометрі біля стаціонарного поста с. Нижні Ворота Воловецького району в кримінальному провадженні № 0000022 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України кримінального правопорушення, повернути прокурору ОСОБА_7 для усунення недоліків.

Встановити строк сімдесят дві години із часу отримання копії ухвали, для усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: