696/902/18
1-кп/703/233/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретарей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла кримінальне провадження №0000814, відомості про яке внесено до ЄРДР 24.12.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого на меблевій фабриці МКС в м. Черкаси на посаді столяра-станочника, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

встановив:

ОСОБА_4 24.12.2016 року, близько 08 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «KIA Cerato» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Знам`янка», в напрямку з м. Кам`янка Черкаської області до м. Сміла Черкаської області, в порушення вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України та п.п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) та 14.2 (перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані) Правил дорожнього руху України, знаходячись на 227 км + 853 метрів вказаної автодороги, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, виконуючи маневр обгону, змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників руху, перетнув дорожню розмітку 1.1 ПДР України та допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку спільно зі своєю дружиною ОСОБА_7 , яка знаходилася на боковому пасажирському сидінні.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «ВАЗ 21043» ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому великого бугорка правої плечової кістки, який супроводжувався післятравматичною контрактурою правого плечового суглобу і за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, цивільний позов не визнав, вважав що сума, яку просить стягнути потерпіла не підтверджена доказами. Подав письмову заяву про застосування стосовно нього акту амністії. Вказав, що 24 грудня 2016 року рухався у якості водія зі своєю родиною з Кам`янки в сторону м.Черкаси, біля села Ребедайлівка зі швидкістю близько 80 км/год рухався близько середини дороги, так як була дуже слизька дорога та дійсно пересік суцільну лінію. Попереду нього, в попутному напрямку рухався автомобіль Kengoo. Коли він побачив, що на зустріч йому рухається автомобіль ВАЗ 2104, він намагався повернутися на свою смугу, однак «спіймав» ожеледь на дорозі, автомобіль почало розвертати та понесло на автомобіль, в якому знаходилася потерпіла, який рухався близько до краю дороги зі швидкістю приблизно 5 км/год. Двічі його автомобіль вдарився у автомобіль ВАЗ 2104. Його рідні, які перебували у автомобілі отримали ушкодження, однак претензій до нього не мають. Вказав, що коли всі постраждалі перебували у лікарні, йому дружина сказала, що ОСОБА_7 має незначні ушкодження, які не потребують хірургічного втручання. Підтвердив, що не допомагав потерпілій, вибачився під час судових дебатів.

Потерпіла ОСОБА_7 вказала, що дійсно вона разом зі своїм чоловіком рухалися на автомобілі ВАЗ 24.12.2016 року та потрапили в ДПТ. Вказала, що коли побачили автомобіль, яким керував обвинувачений, зупинилися на узбіччі дороги, вважали, що таким чином уникнуть аварії, однак, з огляду на те, що дорога була дуже слизька, а обвинувачений рухався з порушенням Правил дорожнього руху, в їх зупинений автомобіль в`їхав обвинувачений. Пасажири автомобіля обвинуваченого постраждалі всі, окрім нього. Щодо ушкоджень, які були спричинені їй та її чоловіку, вказала, що у Кам`янській лікарні їй діагностували перелам великого бугорку правої плечової кістки, наклали гіпс, однак лікування не принесло результатів, потім вона перенесла двічі оперативне втручання, однак так і не відновила повністю рух руки. Вказала, що після ДТП у неї з`явився страх сідати у автомобіль, вона постійно приймає заспокійливі препарати, загострилося її захворювання щитоподібної залози. Крім того, взагалі вважала, що її життя після отримання травми змінилося кардинально, вона не може працювати, допомагати дітям та онукам, тому просила стягнути з цивільних відповідачів суму завданої матеріальної шкоди у вигляді медичних препаратів та медичного устаткування та компенсацію за спричинену моральну шкоду.

Представник потерпілої підтримав позицію потерпілої.

Представник другого цивільного відповідача Страхова компанія «Глобус`у судове засідання не з`явився, надав свої заперечення на цивільний позов, в яких просив цивільний позов залишити без розгляду, вказавши, що позовні вимоги не обґрунтовані, не надано будь-яких медичних документів, які б підтверджували, що лікарські препарати дійсно придбавалися за призначенням лікаря. Крім того, що у разі надання документів, які б підтвердили обґрунтованість вимог позивачки, вказували що відповідно до приписів ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» моральна шкода відшкодовується у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили показання, що надані обвинуваченим та потерпілої ОСОБА_7 .

Обставини, що доказуються у кримінальному провадженні під час судового розгляду доведені достатніми та належними доказами.

Так, протоколом огляду місця події від 24.12.2016 року з фототаблицею було зафіксовано положення транспортних засобів на місці пригоди автомобіля марки КІА Ceratо д.н.з НОМЕР_1 та автомобіля марки ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до висновків експерта № 4/409 від 12.01.2017 року та № 4/410 від 14.04.2017 року встановлено, що до моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобілів ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_2 та «KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані.

З висновку експерта № 4/570 від 09.08.2018 року вбачається, що визначити швидкість руху автомобілів ВАЗ 21043 д.н.з НОМЕР_2 та «KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_1 не є можливим. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, водій автомобіля ВАЗ 21043 д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди та за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог лінії дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України перетинати яку забороняється, та вимог пп 10.1, 12.1, 14.2 в) Правил дорожнього руху України та його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія автомобіля ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/289 від 21.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_7 діагностовано ушкодження у вигляді перелому великого бугорка правої плечової кістки, який супроводжувався післятравматичною контрактурою правого плечового суглобу. Дане ушкодження виникло від дії тупого твердого предмета, могли бути спричинені за механізмом ДТП, які потерпіла повідомила в обставинах під час огляду, за давністю спричинення можуть відповідати часу події і за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості. Багатовузловий зоб І-ІІ ступеня є захворюванням та в описовій частині даного стану відсутні морфологічні ознаки його травматичного походження, в зв`язку з чим, він судово-медичній оцінці за ступнем тяжкості не підлягає.
Щодо заявленого цивільного позову, суд при прийнятті рішення виходить з наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Під час розгляду кримінального провадження позивачкою заявлено цивільний позов, який підлягав розгляду разом з обвинувальним актом, у якому ОСОБА_7 просила стягнути з ОСОБА_4 суму компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 390 000 грн. та зі Страхової компанії «Глобус» понесену матеріальну шкоду, завданої потерпілій у сумі 32 198 грн.48 коп. (витрати на медичне лікування) та 10 000 грн. компенсації нанесеної моральної шкоди.
Щодо стягнення матеравльної та моральної шкоди, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Як встановлено у судовому засіданні, не заперечується учасниками судового провадження, 26.06.2016 року між ОСОБА_4 та ТДВ СТДВ «Глобус» був укладаний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/0035650, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, що експлуатує автомобіль «KIA Cerato» д.р.н. НОМЕР_1 .

З огляду на те, що потерпілою, яка була визнана цивільною позивачкою надано велика кількість копій фіскальних чеків про придбанням лікарських препаратів, медичного устаткування, продуктів харчування, однак не доведено, що витрати, на підтвердження яких надано копії фіскальних чеків були пов`язані з лікуванням травми, спричиненої внаслідок необережних дій обвинуваченого, а саме не надано будь-яких даних медичних документів, які в вказували, що лікарські препарати придбавалися за призначенням лікаря, у задоволенні позовних вимог до страхової компанії слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Щодо стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду з обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяння фізичній особі діями інших осіб та може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживань у зв`язку з пошкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Сума моральної шкоди має відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставин справи на наслідків, які настали для позивача.

Як встановлено під час судового розгляду, тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_7 завдані неумисними діями обвинуваченого. З огляду на те, що з часу завдання ушкоджень пройшло більше 2 років, обвинувачений не намагався якимось чином, у розмірі, якому він вважав можливим відшкодувати завдану шкоду, не спілкувався з потерпілою, вибачився лише у судовому засіданні, враховуючи вік потерпілої, суд присуджує їй компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 50000 грн., в іншій частині вважає вимоги необґрунтованими. Суд вважає не підтвердженими будь-якими доказами посилання потерпілої, що вона стала безпорадною, знаходиться у постійному депресивному стані та стала інвалідом, так як, на думку суду, вказані обставини, мають бути доведені медичними документами, яких не надано.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 вперше вчинив необережний злочин середньої тяжкості, працює, одружений, має двох неповнолітніх дітей.
Визнання вини, принесення вибачень потерпілій суд враховує як обставини, що пом`якшує покарання, обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.
Враховуючи особу обвинуваченого, його вік, обставини, що пом`якшують покаранняі, суд призначає покарання у межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі, не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, однак вважає можливим звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Суд, також вважає на необхідне позбавити його права керування транспортним засобом на два роки та вважає таке покарання буде достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
У судовому засіданні прокурор, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні просив застосувати до обвинуваченого Закон України «Про амністію у 2016 році», а саме звільнити обвинуваченого від відбування покарання з огляду на те, що він на день вчинення злочину мав двох неповнолітніх дітей.
Щодо вказаного суду виходить з наступного.
07 вересня 2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», відповідно до якого звільнялися від відбування покарання він покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років (п. в)ст.1 Закону).

З огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості до набрання чинності вищевказаним Законом, має двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 суд вважає, що він може бути звільненим від відбування призначеного покарання.
Долю речових доказів та судових витрат слід вирішити відповідно до ст.100, 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-370, 374, 392, 395 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст.286 КК України, призначивши йому покарання у виді двох років обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку.

Строк додаткового покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання відповідно до п.в) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ) компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 50000 грн., судові витрати у сумі 500 гривень, всього 50500 грн.

В решті позовних вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати у виді витрат на проведення судових експертиз у сумі 3785 гривень 20 копійок.

Речові докази у справі: автомобілі «KIA Cerato», д.н.з НОМЕР_1 та ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_2 залишити власникам за належністю, звільнивши їх від зобов`язань за зберігальними розписками.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скаргу, вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий