Справа № 631/778/14-к
Провадження № 1/626/3/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню: ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Козіївка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, освіта середня , не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за ч. 5 ст. 185 КК України,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, освіта середньо - спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, за ч. 5 ст. 185 КК України,
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Козіївка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого, за ч. 5 ст. 185 КК України,
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимого, за ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , діючи умисно , з корисливих спонукань на протязі листопада 2009 року, керуючись умислом спрямованим на розкрадання чужого майна, а саме крадіжку нафти, на території лісового масиву поблизу села Пархомівка Краснокутського району Харківської області на 11 кілометрі нафтопроводу "Козіївка - Сидоричі", що належить НГВУ "Охтирканафтогаз" ВАТ "Укрнафта", виявили врізку в нафтопровід. З раніше придбаного гідравлічного шлангу високого тиску виготовили відвід довжиною 1 км 800 м від місця врізки , замаскувавши його грунтом в лісовому масиві. Після чого край відводу на відстані 100 м від дороги зі знаком "Заповідник "Козіївський № 1" між селами Козіївка та Пархомівка Краснокутського району Харківської області, обладнали запірним краном.
Отримавши доступ до нафтопроводу , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в лютому 2010 року створили та очолили організовану злочинну групу, до складу якої залучили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою викрадання нафти з немагістрального нафтопроводу "Козіївка - Сидоричі", що належить НГВУ "Охтирканафтогаз" ВАТ "Укрнафта".
Як один з організаторів та активний учасник організованої злочинної групи, будучи обізнаний зі злочинною діяльністю всіх її учасників ОСОБА_8 особисто здійснював керівництво організованою групою, розподіляв та узгоджував функції між її учасниками, ролі та обов`язки кожного , направляв їх діяльність на досягнення єдиного злочинного результату. Крім того, розробляв та узгоджував з усіма учасниками злочинної групи плани злочинів, брав безпосередню участь у викраденні нафти. Надав в розпорядження організованої злочинної групи два спеціально придбані автомобілі без реєстраційних номерних знаків пристосованих для транспортування нафти від місця викрадення до місця зберігання, слідкував за технічним станом автомобілів. Для здійснення зв`язку під час вчинення злочинів придбав мобільні телефони та радіостанції, купував паливно -мастильні матеріали, підшукував ємності для зберігання викраденої нафти та вищевказаних автомобілів , осіб бажаючих придбати нафту. На автомобілі ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 спостерігав за оточуючою обстановкою, вирішував питання розміру грошової винагороди членів групи, отримував свою частку від злочинної діяльності , що було основним джерелом його прибутків.
Як один з організаторів та активний учасник організованої злочинної групи, будучи обізнаний зі злочинною діяльністю інших її учасників ОСОБА_9 розробляв та узгоджував з усіма учасниками злочинної групи плани злочинів, брав безпосередню участь у викраденні нафти. Керував автомобілем ЗІЛ, спеціально обладнаним ємністю для транспортування нафти від місця викрадення до місця зберігання, вирішував питання розміру грошової винагороди членів групи, отримував свою частку від злочинної діяльності, що було основним джерелом його прибутків.
Як учасник організованої злочинної групи, будучи обізнаний зі злочинною діяльністю інших її учасників ОСОБА_9 брав безпосередню участь у викраденні нафти. Керував автомобілем ЗІЛ, спеціально обладнаним ємністю для транспортування нафти від місця викрадення до місця зберігання, отримував свою частку від злочинної діяльності.
Як учасник організованої злочинної групи, будучи обізнаний зі злочинною діяльністю інших її учасників ОСОБА_10 брав безпосередню участь у викраденні нафти, з`єднував шланг високого тиску з краном, що знаходився на відводі нафтопроводу та відкривав його, отримував свою частку від злочинної діяльності.
На початку лютого 2010 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_8 , переконавшись що до місця незаконного відводу де встановлений запірний кран є безперешкодний та безпечний доступ, прийняв рішення про початок вчинення злочинів 16 лютого 2010 року, про що і повідомив учасників організованої групи.
У вечірній час 16 лютого 2010 року ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 прибули, за вказівкою ОСОБА_8 , на територію покинутої ферми в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області де і зустрілися.
Діючи згідно плану злочинних дій , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , маючи при собі дві радіостанції "Кенвуд" та використовуючи мобільні телефони "Нокіа", які їм передав ОСОБА_8 для здійснення зв`язку при вчиненні злочинів, пересіли до автомобілів ЗІЛ, що також попередньо придбав ОСОБА_8 для перевезення викраденої нафти, та попрямували до місця знаходження запірного крану незаконної врізки в нафтопровід "Козіївка- Сидоричі".
ОСОБА_8 , діючи згідно відведеної йому функції у складі організовано групи , використовуючи радіостанцію "Кенвуд" та мобільний телефон "Нокіа", рухався на автомобілі ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 попереду автомобілів ЗІЛ, супроводжуючи їх від села Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області до околиці села Козіївка Краснокутського району Харківської області, забезпечуючи безпеку учасників організованої групи на шляху до місця вчинення злочину, спостерігав за оточуючою обстановкою.
Переконавшись в безпечності проїзду, ОСОБА_8 проїхав до центру села Козіївка Краснокутського району та продовжив спостереження за дорогою, забезпечуючи безпеку ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 безпосередньо при вчиненні крадіжки. При цьому члени організованої групи постійно підтримували зв`язок між собою з використанням телефонів та радіостанцій.
Перебуваючи на ділянці дороги, розташованій поблизу запірного крану незаконної врізки в нафтопровід, ОСОБА_10 з метою вчинення крадіжки , з відома та згоди ОСОБА_8 , діючи в інтересах всіх учасників організованої групи, з`єднав шланг, що вони мали, з краном на вводі і відкрив його. ОСОБА_9 , ОСОБА_9 утримували інший кінець шлангу поруч з люком ємності, вмонтованої в автомобіль ЗІЛ та заповнили її нафтою. Після чого, заповнили ємність другого автомобіля ЗІЛ. При цьому постійно підтримували зв`язок з ОСОБА_8 . Завантаживши автомобілі, ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 доставили викрадене на територію покинутої ферми в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області.
Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб в складі організованої групи, скоїли крадіжку 17507 літрів нафти, за ціною 2,8 грн/літр, чим завдали НГВУ "Охтирканафтогаз" ВАТ "Укрнафта" збитки у сумі 49632,35 грн.
Крім того, у вечірній час 17 лютого 2010 року ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 прибули за вказівкою ОСОБА_8 на територію покинутої ферми в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області де з ним і зустрілися.
Діючи повторно, згідно плану злочинних дій, ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , маючи при собі дві радіостанції "Кенвуд" та використовуючи мобільні телефони "Нокіа", які їм передав ОСОБА_8 для здійснення зв`язку при вчиненні злочинів, пересіли до автомобілів ЗІЛ, що також попередньо придбав ОСОБА_8 для перевезення викраденої нафти, та попрямували до місця знаходження запірного крану незаконної врізки в нафтопровід "Козіївка- Сидоричі".
ОСОБА_8 , діючи згідно відведеної йому функції у складі організовано групи , використовуючи радіостанцію "Кенвуд" та мобільний телефон "Нокіа", рухався на автомобілі ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 попереду автомобілів ЗІЛ, супроводжуючи їх від села Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області до околиці села Козіївка Краснокутського району Харківської області, забезпечуючи безпеку учасників організованої групи на шляху до місця вчинення злочину, спостерігав за оточуючою обстановкою.
Переконавшись в безпечності проїзду, ОСОБА_8 проїхав до центру села Козіївка Краснокутського району та продовжив спостереження за дорогою, забезпечуючи безпеку ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 безпосередньо при вчиненні крадіжки. Члени організованої групи постійно підтримували зв`язок між собою з використанням телефонів та радіостанцій.
Перебуваючи на ділянці дороги, розташованій поблизу запірного крану незаконної врізки в нафтопровід, ОСОБА_10 з метою вчинення крадіжки , з відома та згоди ОСОБА_8 , діючи в інтересах всіх учасників організованої групи, з`єднав шланг, що вони мали, з краном на вводі і відкрив його. ОСОБА_9 , ОСОБА_9 утримували інший кінець шлангу поруч з люком ємності, вмонтованої в автомобіль ЗІЛ та заповнили її нафтою. Після чого, заповнили ємність другого автомобіля ЗІЛ. При цьому постійно підтримували зв`язок з ОСОБА_8 . Завантаживши автомобілі, ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 доставили викрадене на територію покинутої ферми в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області.
Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , діючи повторно за попередньою змовою групою осіб в складі організованої групи, скоїли крадіжку 14559 літрів нафти , за ціною 2,80 грн/літр, чим завдали НГВУ "Охтирканафтогаз" ВАТ "Укрнафта" збитки у сумі 41274,77 грн.
Діяльність організованої групи в складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 була припинена працівниками правоохоронних органів. Всього злочинними діями підсудних були завдані збитки НГДУ "Ахтирканафтогаз" ВАТ "Укрнафта" на загальну суму 90907,12 грн.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 вину визнав частково. Вважає, що в його діях є склад злочину передбачений ч.2 ст.185 КК Украни. Восени 2009 року він збирав у лісі гриби і випадково виявив кран, з якого побігла нафта. Про це розповів ОСОБА_9 та вирішили набрати цю рідину. Взимку 2010 року у лісі утворилася дорога. Він особисто купив шланг для здійснення крадіжки та на двох автомобілях ЗІЛ з ОСОБА_12 поїхали в ліс в лютому 2010 року. Після того як під`єднали шланг наповнили ємності нафтою, приблизно 14 м3. Приїхали на територію покинутої ферми в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області, де раніше ремонтували автомобілі, і злили нафту до цистерн. Для зв`язку користувалися лише мобільними телефонами, автомобіль ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 брав у розстрочку та користувався для власних потреб до затримання. Про події 17 лютого 2010 року нічого повідомити не може, бо не приймав у них ніякої участі. Він зранку поїхав у м.Харків де його зупинили працівник ДАІ і відвезли на ферму. Автомобілі ЗІЛ знаходились на ремонті на фермі. З ОСОБА_13 познайомився в приміщенні РВ ГУМВС. ОСОБА_10 знав як однокласника дочки та просив його допомогти з ремонтом транспорту, ніяких коштів йому не платив. Позовні вимоги не визнає. Він давав інші пояснення на досудовому слідстві через тиск та застосування сили, крім того тривалий час перебував в Харківському СІЗО.
Підсудний ОСОБА_9 свою провину за ч.5 ст.185 КК України не визнав і пояснив, що познайомився з ОСОБА_14 в 2008 році в кафе, цікавився можливістю знайти роботу. В 2009 році ОСОБА_8 запросив його в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області, про вчинення крадіжки не говорив, у лісі показав банку з краном з якої потекла нафта. Також повідомив, що має два автомобілі ЗІЛ, та купив шланг. 16 лютого 2010 року вони вдвох приїхали до лісу та за допомогою шлангу заповнили ємності в автомобілях. Було складно виїхати через велику кількість снігу. Його машина глохла. Після того як приїхали на територію ферми в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області, де раніше ремонтували автомобілі, злили нафту до ємностей та повернулися додому. Наступного дня до батьків приїхав його старший брат ОСОБА_11 і він попросив його допомоги в ремонті автомобілів ЗІЛ. Для перевірки транспорту запропонував поїхати до лісу, в цей час прийшов ОСОБА_15 . Вони втрьох на двох машинах поїхали. Про його намір вчинити крадіжку нафти нікому не говорив, тому з братом виник скандал. Потім набирали нафтопродукти, він був вгорі, а ОСОБА_10 відкривав кран, брат знаходився внизу. Після чого завантажили автомобілі і повернулися на ферму де їх затримали працівники правоохоронних органів. Раціями вони не користувалися, як розпорядитися нафтою не знав. З 17 по 19 лютого перебував в приміщенні Краснокутського РВ ГУМВС. Він давав інші пояснення через застосування до нього сили, їх після затримання близько 4-х годин тримали на морозі та били. Правдиві пояснення давав у суді, а за час перебування в СІЗО на нього також здійснювався тиск. Позовні вимоги не визнає.
Підсудний ОСОБА_10 свою провину за ч.5 ст.185 КК України не визнав та пояснив, що знав ОСОБА_8 як батька однокласниці. Він підвозив його на автомобілі до м.Харкова на навчання. Допомагав йому з ремонтом автомобілів, разом з братами ОСОБА_16 . Йому запропонували поїхати до лісу, де він все зрозумів та спочатку не погоджувався вчиняти крадіжку. Він допомагав набрати нафту і відкрив кран, після повернення на ферму їх затримали. Не думав, що ОСОБА_8 втягне його у вчинення крадіжки Його змушували підписувати документи та погрожували. 16 лютого 2010 року знаходився у с.Харкові на навчанні та був у гуртожитку. Позовні вимоги не визнає, оскільки нафтопродукти повернули.
Підсудний ОСОБА_11 пояснив, що проживає в м.Ічня Чернігівської області. В 2010 році не мав роботи та приїхав до матері в с.Терентіївка Полтавського району Полтавської області. 16 лютого 2010 року зателефонував брат і попросив допомогти з ремонтом автомобілів. 17 лютого 2010 року разом поїхали в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області на ферму. Він відремонтував транспорт і брат запропонував поїхати перевірити автомобілі ЗІЛ. Потім підійшов ОСОБА_10 , з яким раніше не був знайомий. Коли приїхали до лісу побачив шланг. У них виник конфлікт, але покинути ліс не міг і він допоміг наповнити ємності нафтопродуктами. Після повернення на ферму їх затримали працівники правоохоронних органів. Нафту злити не встигли. Він шкодує про скоєне і визнає свою провину за ч.2 ст.185 КК України. Позовні вимоги не визнає. Його били, вдягали кайданки на три дні, тому підписував все що диктували.
Незважаючи на не визнання своєї вини за ч.5 ст.185 КК України, провина підсудних у вчинені злочинів підтверджується дослідженими показаннями свідків в судовому засіданні , матеріалами кримінальної справи і наявними речовими доказами по справі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що зараз він погано пам`ятає події 2010 року. Але підтверджує, що займався ремонтом автомобілів на замовлення, зокрема і 2-3 рази транспортного засобу ЗІЛ-131, що був переобладнаний та мав бочку. За його ремонт на території комплексу в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області, що належав ОСОБА_18 , повинен був заплатити ОСОБА_19 . Він бачив, що цистерна була заповнена речовиною з характерним запахом нафти. Разом з сином ОСОБА_18 та ОСОБА_20 зливали нафтопродукти з цистерни на автомобілі в бочки, які пізніше забирав бензовоз. З ОСОБА_14 через посередників спілкувався з приводу ремонту автомобіля ЗІЛ. З іншими підсуднми не знайомий, ОСОБА_10 бачив на стадіоні під час гри в футбол.
Свідок ОСОБА_18 в суді повідомив, що не пам`ятає в деталях про події 2010 року. Він підтвердив , що для ремонту автомобіля ЗІЛ два рази приїздив ОСОБА_9 на територію покинутою ферми. Ремонт проводив ОСОБА_21 . З ОСОБА_14 мав розмову з приводу установки пилорами на його території. Йому нічого не відомо про встановлені ємності на автомобілі ЗІЛ. На території комплексу в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області є цистерна, що перебувала в його власності, де були виявлені нафтопродукти, їх походження йому не відомо.
Допитаний як свідок ОСОБА_20 пояснив, що раніше він ремонтував техніку у фермера. Не може повідомити хто звертався з приводу ремонту, оскільки три роки назад він потрапив в аварію, після якої нічого не пам`ятає.
Суд критично ставиться до показань ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в суді про те, що вони не вчиняли крадіжку за попередньою змовою групою осіб в складі організованої групи , та приймає їх до уваги як обрану позицію захисту. При цьому враховує, що вони не узгоджуються з показаннями свідків данними на досудовому слідстві та показаннями допитаних в суді свідків, дослідженими матеріалами кримінальної справи.
Відповідно протоколу огляду місця події від 18.02.2010 (т.1 а.с.24-33), на території комплексу в с. Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області виявлено та вилучено дві металеві бочки з рідиною з запахом нафтопродуктів, два автомобілі ЗІЛ-131, в кузовах яких перебували металеві ємності з рідиною з запахом нафтопродуктів, в кабінах транспортних засобів виявлені дві рації та мобільні телефони.
Як встановлено з висновку судово-хімічної експертизи №5 НП від 10.03.2010 (т.2 а.с. 47-50), надані на дослідження рідини, вилучені з ємностей на автомобілях ЗІЛ, ємностей в СФГ "Прогрес" і нафтопроводу НГВУ "Охтирканафтогаз" є нафтою і мають спільну родову належність.
Суд приймає до уваги інформацію ВАТ "Київстр Дж.Ес.Ем." про вхідні та вихідні з`єднання абонентів сім-карти яких використовувались ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (т.3 а.с.82-83,98,105,168-170).
Було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно співробітників УСБУ в Харківській області за ознаками складу злочину , передбаченого ст.ст. 364,365 КК України, згідно матеріалів № 149пр-11, відповідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 06.09.2011. Крім того, відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно працівників Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області, згідно матеріалів перевірки № 35пр-11, відповідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.09.2011.
Як зазначено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями" утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного обєднання для заняття злочинною діяльністю. Зазначені дії за своїм змістом близькі до дій з організації злочину і включають підшукання співучасників, обєднання їхніх зусиль, детальний розподіл між ними обовязків, складення плану, визначення способів його виконання. Проте основною метою організатора такої групи (організації) є утворення стійкого обєднання осіб для заняття злочинною діяльністю, забезпечення взаємозвязку між діями всіх учасників останнього, упорядкування взаємодії його структурних частин.
У пункті 9 цієї ж постанови наголошується, що організована група, на відміну від групи з попередньою змовою (без попередньої змови), утворюється не одномоментно, а впродовж тривалого часу і з метою вчинення ряду злочинів або тільки одного, який потребує ретельної довготривалої підготовки.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_9 познайомився з ОСОБА_8 в 2008 році та спілкувався з приводу пошуку роботи. ОСОБА_8 восени 2009 року в лісі виявив кран, з якого побігла нафта, про що і повідомив ОСОБА_9 та запропонував вчинити крадіжку нафтопродуктів за сприятливих обставин. Крім того, підсудний ОСОБА_8 зазделегідь особисто купив шланг для здійснення крадіжки, в його користуванні перебували два автомобілі ЗІЛ обладанані ємностями для перевезення нафтопродуктів, він слідкував за їх технічним станом та ремонтував. Також ОСОБА_9 запросив свого брата ОСОБА_9 , який в 2010 році не мав постійної роботи та потребував заробітку для керування транспортними засобами під час вчинення крадіжки і їх ремонту , що ним не спростовувалося. Підсудний ОСОБА_22 був знайомий з ОСОБА_23 тривалий час, та в судовому засіданні підтвердив, що за його пропозицією приймав участь в ремонті автомобілів, що були обладнані ємностями та зазделегідь пристосовані для вчинення крадіжок нафтопродуктів, оскільки навчався в Харківському автотранспортному технікумі і мав необхідні знання.
Зазначене свідчить, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 завчасно зорганізувалися у внутрішньо стійке обєднання, відпрацювали план скоєння злочинів, розподілили функції кожного із учасників групи, яких вони відповідно до плану дотримувались під час учинення злочинів, підтримували стабільні відносини у зв`язку з підготовкою та вчиненням злочинів, вживали заходів конспірації: злочини вчиняли у вечірній час, володіли транспортними засобами для перевезення викраденого та для спостереження , мали засоби зв`язку.
Дослідивши зібрані в ході судового слідства докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 5 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, у складі організованої групи.
Під час судового розгляду кримінальної справи, судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону, оскільки були допитані підсудні, свідки, досліджені письмові матеріали кримінальної справи. Всі письмові докази, які були досліджені під час судового розгляду виготовлені згідно вимог КПК, свідчення є послідовними та узгоджуються між собою, не містять протиріч та взаємно доповнюють як один одного, так і письмові докази.
Що стосується міри покарання, то згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності в момент спричинення та даним про особу винного. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним, корисливим, закінченим, особливо тяжким злочином в складі організованої злочинної групи, роль кожного з них в діяльності даної групи, розмір завданої потерпілим шкоди, факт повернення викраденого під час досудового слідства.

Таким чином, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого та роль кожного у скоєному, особи обвинувачених, їх характеристику, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи особу підсудних, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, їх утримання від вчинення злочинів на протязі тривалого часу, зокрема з 2010 року, негативне ставлення підсудних до скоєного, незважаючи на невизнання своєї провини за ч.5 ст.185 КК України, тривале попереднє ув`язнення, повернення викраденого майна, наявність міцних соціальних зв`язків, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, а відтак суд вважає можливим призначити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої законом за злочини, передбачені ч.5 ст.185 КК України та не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції статті,тобто із застосуванням ст.69 КК України.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У цій ситуації, про можливість належної соціалізації обвинувачених та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями та інші), характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка під час та після вчинення кримінального правопорушення, а саме розуміння неправильності своєї попередньої поведінки, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12", зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 ; "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005 ; "Ісмайлова проти Росії" від 29.11.2007 )
Розглядаючи заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.28 КПК України (в редакції від 28.12.1960), особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Виходячи з приписів ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час судового розгляду справи було встановлено факт завдання збитків НГВУ "Охтирканафтогаз" на загальну суму 90907,12 грн. Згідно письмового клопотання представника потерпілого від 05.07.2017, майнова шкода в розмірі 90907,12 грн. була відшкодована шляхом повернення викраденої нафти. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку що в задоволенні цивільного позову про стягнення з підсудних 123,448, 98 грн необхідно відмовити
Вирішуючи питання заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів підсудним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , то такі, з урахуванням обраного виду та міри покарання, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Згідно ч.5 ст.72 КК України, діючої в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена в новій редакції, яка вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Згідно вимог ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що у тому числі, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому, суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2010 року до 30 липня 2013 року, ОСОБА_9 з 18 лютого 2010 року до 30 липня 2013 року, ОСОБА_11 з 18 лютого 2010 року до 02 березня 2012 року, ОСОБА_10 з 18 лютого 2010 року до 02 березня 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання про розподіл судових витрат вирішуються судом згідно з ч. 2 ст.93 КПК України, про речові докази - відповідно до ст. 81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 321,323, 324, 332-335 КПК України суд,

УХВАЛИВ :

Підсудного ОСОБА_8 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Призначити підсудному ОСОБА_8 ,за ч.5 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2010 року до 30 липня 2013 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Підсудного ОСОБА_9 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Призначити підсудному ОСОБА_9 ,за за ч.5 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2010 року до 30 липня 2013 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Підсудного ОСОБА_11 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Призначити підсудному ОСОБА_11 ,за ч.5 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2010 року до 02 березня 2012 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Підсудного ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Призначити підсудному ОСОБА_10 ,за ч.5 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2010 року до 02 березня 2012 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити без змін підписка про невиїзд.

Відмовити в задоволенні позову НГВУ "Охтирканафтогаз" про стягнення 123,448, 98 грн.
На підставі ст. 93 КПК України стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 по 558,30 грн з кожного на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного Управління МВС України в Харківській області вартість проведеної експертизи №5-нп від 10.03.2010.

Речові докази по справі: нафту в кількості 31066 літрів, передану на зберігання НГВУ "Охтирканафтогаз" ВАТ "Укрнафта" - вважати повернутою власнику. Шланг високого тиску, переданий на зберігання НГВУ "Охтирканафтогаз" ВАТ "Укрнафта" - знищити. Радіостанції "Кенвуд", 4 мобільих телефони - зберігати з матеріалами кримінальної справи. Телефон "Сіменс" в корпусі синього кольору - повернути ОСОБА_11 .
Відповідно до ст.347-349 КПК України на вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 15 діб з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1 .