У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 503/1215/16-к

Номер провадження: 1-кп/511/264/18

26.12.2018 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області в складі: судді- доповідача ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенному до ЄРДР за №0000147 від 19.03.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карманово, Григоріопільського району, Республіка Молдова, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який не являється депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Малиновським районним судом м.Одеси, 04.06.2013 року за ч.3 ст.146, ч.2 ст.147, ч.3 ст.28 ст.257, ч.3 ст.28 ч.1 ст.263, ст.28 ч.3, ч.2 ст.347, ч.4 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією майна,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Вказаний обвинувальний акт з додатками Котовською місцевою прокуратурою 07.07.2016 року направлено для розгляду до Кодимського районного суду Одеської області (т.1, а.с.12). Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кодимського районного суду Одеської області від 07.07.2016 року призначення суддів не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи (т.1,а.с.13). Крім того з`ясовано, що слідчим суддею Кодимського районного суду Одеської області ухвалою від 25.05.2016 року накладено арешт на майно вилучене 18.05.2016 року під час обшуку житла ОСОБА_8 , розташованого в АДРЕСА_2 , а також ухвалою від 20.05.2016 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т.1,а.с.14-20).

Згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 13.07.2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.289 КК України направлено для розгляду до Котовського міськрайонного суду Одеської області та надійшло до місцевого суду 14.07.2016 року після визначення підсудності.

Котовським міськрайонним судом Одеської області обвинувальний акт призначено до розгляду колегіальним складом суду. ОСОБА_7 неодноразово продовжувався термін тримання під вартою під час розгляду справи (т.1,а.с.44,83,98-99,163,т.2,а.с.38-39).

13.04.2017 року ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 13.06.2017 року включно, з покладенням на обвинуваченого обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (т.2, а.с.73-74).

ОСОБА_7 не з`являвся у судові засідання після зміни йому запобіжного заходу та ухвалою суду від 19.02.2018 року був оголошений у розшук, судове провадження по справі зупинено (т.2,а.с.207).

08.10.2018 року, тобто через вісім місяців після оголошення ОСОБА_7 у розшук, не вирішуючи питання щодо відновлення зупиненого кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , у зв`язку із звільненням судді Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_9 у відставку, за поданням в.о.голови Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_10 , справа була надіслана до апеляційного суду Одеської області для визначення підсудності (т.2,а.с.214-215).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.10.2018 року кримінальне провадження №0000147, внесене в ЄРДР 19.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України направлено в Роздільнянський районний суд Одеської області (т.2,а.с.220-221).

02 листопада 2018 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з апеляційного суду Одеської області після визначення підсудності надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000147, внесенного в ЄРДР 19.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Додатком до вказаного обвинувального акту є матеріали кримінального провадження №503/1215/16-к в 2-х томах (т.1 на 237 арк., диск, т.2 на 221 арк., два диски).

05.11.2018 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області своєю ухвалою відновила провадження у даній справі та призначила підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила суд зупинити провадження у справі у зв`язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_7 Роздільнянським ВП ГУНП в Одеській області за вчинення іншого злочину та не призначити справу до судового розгляду, вважала, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України. Захисник не заперечував проти зупинення провадження у справі, погодившись із думкою прокурора.

Вислухавши думки сторін по справі, розглянувши клопотання прокурора про зупинення провадження по справі, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку, що підстави для зупинення провадження по справі відсутні, а обвинувальний акт з додатками не відповідають вимогам КПК України, так як досудове слідство допустило істотні порушення вимог чинного законодавства України.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, згідно обвинувального акту, під час досудового розслідування установлені наступні фактичні обставини кримінального правопорушення: 19.03.2016 року близько 13:00 годин ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, а сааме: мотоциклом «Yamaha R-1», який належить ОСОБА_11 , прибув на вулицю Східну, в м.Кодима, Одеської області, де під приводом придбання транспортного засобу, зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 , попередньо домовившись з ним по телефону про зустріч. Діючи під виглядом покупця ОСОБА_7 оглянув мотоцикл та маючи на меті незаконно заволодіти даним транспортним засобом, запропонував потерпілому проїхатись разом з ним.
Рухаючись вказаним мотоциклом, під керуванням ОСОБА_7 по вул..Східній в м.Кодима, останній зупинив мотоцикл і в той час, коли потерпілий зліз з мотоцикла та перебував біля нього з лівого боку, діючи умисно з корисливих мотивів, завдавши один удар ліктем лівої руки в область грудей, спричинивши фізичний біль, тобто застосував до ОСОБА_11 насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, пригнічуючи волю потерпілого до вчинення опору та виклику допомоги, діставши із за поясу предмет зовні схожий на пістолет марки «ТТ», який направив на потерпілого з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я останнього, а саме: застосування зброї, змусив того відійти від мотоцикла, стати на коліна та підняти руки вгору. Відчувши реальну загрозу своєму життю потерпілий не став чинити опору та виконав вимоги ОСОБА_7 ..
Після чого, скориставшись пригніченою волею потерпілого, відкрито, повторно, всупереч його волі заволодів вищезазначеним мотоциклом «Yamaha R-1» рама № НОМЕР_1 бувшим у використанні, вартістю 94500 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) гривень та поїхав на ньому з місця події, завдавши збитків потерпілому на вказану суму.
За наявності достатніх доказів 22 березня 2016 року ОСОБА_7 , заочно повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, тобто в нападі з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України під час проведення підготовчого судового засідання суд повинен вирішити питання про відповідність обвинувального акту вимогам цього Кодексу та у разі невідповідності його вимогам, повернути такий обвинувальний акт прокурору.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно припису ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд 1-ої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.
Досліджуючи матеріали кримінального провадження, судом була встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Суд вважає, що при проведенні досудового розслідування та при складанні обвинувального акту були порушені вимоги ст. 291 ч. 2 п. 2 КПК України щодо встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки згідно Ф-1 наявної у матеріалах справи зазначений ОСОБА_12 (т.1.а.с.71) та місце його народження с.Карманове, Григоріопальского району, Республіка Молдова. У вимогах про судимості щодо ОСОБА_13 зазначено місце народження: с.Карниеново, Григоріопольського району, Молдова (т.1,а.с.74-78). Постанова про уточнення анкетних даних у справі відсутня. Як вбачається з вимоги про судимості, вказаної вище, ОСОБА_14 неодноразово судимий, однак у обвинувальному акті зазначена остання судимість, не має відомостей, коли та на яких підставах особа звільнена з місць позбавлення волі. Також не вказана точна адреса місця реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_15 ..
Крім того, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, крім іншого, в обвинувальному акті має бути наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового
рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Слід зазначити, що, виходячи зі змісту п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення судом виправдувального чи обвинувального вироку, у мотивувальній частині вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, що пред`явлене особі. При цьому, в обвинувальному вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, його форми вини і мотивів.
Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, колегія суддів враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.
Зі змісту цього ж судового рішення випливає правовий висновок Верховного Суду України про те, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Таке наведення фактичних обставин Верховний Суд України у своєму рішенні називає конкретністю обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Обвинувальний акт, що надійшов до суду, не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст. 91 КПК України та з огляду на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, зазначених в обвинувальному акту, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також не містить саме формулювання обвинувачення, встановленого доведеним - з огляду на наступне.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своїх рішеннях послідовно зазначає, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист (справа № 5-328кс16, пункт 7) та підтверджує правову позицію, що правильне застосування норми закону передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінально - правовою нормою (справа № 5-34кс13, № 5-27кс 14).
У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, що в даному обвинувальному акті відсутнє.
Але аналіз змісту вказаного обвинувального акту показав, що він формально містить підрозділи: «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення», «Формулювання обвинувачення» та «Правова кваліфікація кримінального правопорушення» з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але формулювання обвинувачення чітко не виписане та є формальним, а обвинувачення є неконкретним, обставини справи не відповідають кваліфікації злочину з огляду на наступне.
Так, згідно обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, тобто в нападі з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого. Диспозиція ч.3 ст.289 КК України не містить кваліфікуючої ознаки «напад з метою незаконного заволодіння транспортним засобом». У обвинуваченні не конкретизовано, чи була погроза застосування насильства небезпечною для життя, чи небезпечною для здоров`я потерпілого.
Тому на думку суду, зазначення вказаного в обвинувальному акті є неконкретним та таким, що не дає суду можливість зіставити кожний елемент складу кримінального правопорушення з фактичними складовими обвинувачення та з його юридичною формулою.
Крім того, однією із основних засад кримінального провадження, згідно до п. 13 ч. 1ст. 7 КПК України, є забезпечення права на захист. Значення цієї засади відображено у ч. 2 ст. 20 КПК України, яка передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст. ст.59, 63 Конституції України, та є однією з основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Основного Закону.
Забезпечення права людини на захист від обвинувачення у вчиненні злочину закріплено у ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.50 року, ратифікованою Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року.
Відповідно до ст. 29 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з обвинувального акту - за наявності достатніх доказів 22 березня 2016 року ОСОБА_7 , заочно повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.
Однак у матеріалах кримінального провадження (т.2,а.с.24-25) міститься вказане повідомлення про підозру без підпису підозрюваного ОСОБА_7 про те, що вказаний документ він отримав. Поштовий конверт та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2,а.с.22-23) не містять відомостей про вручення певного поштового відправлення, направленого на ім`я ОСОБА_7 на адресу: 67452, смт.Лиманське, Роздільнянського району. Як вже було зазначено громадянин ОСОБА_13 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але з невідомих причин поштове відправлення надіслане не за адресою його реєстрації та без визначення вулиці можливого його перебування у селищі міського типу Лиманське.
Порядок вручення письмового повідомлення про підозру визначений у статті 278 КПК України, а саме: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань
ОСОБА_16 затриманий 18.05.2016 року о 12.00 годині як особа, що перебуває у розшуку за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (т.2,а.с.3-7), підстави затримання ухвала суду від 24.03.2016 року. Дані про вручення затриманому повідомлення про підозру від 22.03.2016 року у матеріалах справи відсутні.
При цьому суд зауважує, що обвинувачення, відповідно до ч. 1ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Пункти "а", "в" ч. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлюють, що кожен обвинувачений має право бути негайно та детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Також йому потрібно дати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що відповідає положенням ч. 3 ст. 42 КПК України.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що підозра ОСОБА_15 не пред`явлена згідно ст.276-ст.278 КПК України, отже підстави для складання обвинувального акту відносно вказаної особи та затвердження його прокурором були відсутні.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_16 був направлений до суду із порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статей 291,293 КПК України.
Наведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам положень ст. 291 КПК України та допущені органом досудового розслідування та прокурором суттєві порушення норм кримінального процесуального законодавства України, оскільки досудовим слідством також було порушено право обвинуваченого на його захист.
Згідно до вимог чинного законодавства України судом в стадії підготовчого судового засідання встановлені істотні порушення вимог норм КПК України та кримінального законодавства України і тому на підставі ч. 1 ст. 314 КПК України суд приходить до висновку про те, що вказані, як встановлені судом, істотні порушення чинного законодавства України, без їх належного усунення досудовим слідством, будуть перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення по даній справі і у випадку при викладених обставинах, призначення справи до судового розгляду по суті будуть вже істотними порушеннями, яке може допустити вже суд.
Тому, суд вважає, що наведені порушені права обвинуваченого на стадії досудового розслідування повинні бути усунуті органом досудового розслідування, а не судом, оскільки чинним КПК України не передбачена така компетенція суду чи обов`язок суду, на стадії судового провадження вчиняти дії, які вчиняються досудовим слідством в стадії досудового розслідування, які входять в обов`язок посадових осіб при досудовому слідстві.
Вказані порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства перешкоджають повному, всебічному і об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення; можливості обвинуваченого підготуватись до захисту від такого обвинувачення та порушує права на доступ до суду.
Також, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про зупинення провадження по справі до розшуку обвинуваченого ОСОБА_16 Роздільнянським ВП ГУНП в Одеській області за вчинення іншого злочину (т.2,а.с.203-204).
Суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, як заявлене безпідставно та таке, що не має відношення до данного кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,29,110,276,278,280,291,293,314,335,376,395 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання прокурора про зупинення судового провадження до розшуку ОСОБА_7 за ч.3 ст.289 КК України - вдмовити.

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000147 від 19.03.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карманово, Григоріопільського району, Республіка Молдова, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який не являється депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Малиновським районним судом м.Одеси, 04.06.2013 року за ч.3 ст.146, ч.2 ст.147, ч.3 ст.28 ст.257, ч.3 ст.28 ч.1 ст.263, ст.28 ч.3, ч.2 ст.347, ч.4 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією майна - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, прокурору Котовської місцевої прокуратури Одеської області, в зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Ухвалу негайно направити прокурору для усунення зазначених в ній недоліків обвинувального акта.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 28.12.2018 року.

Суддя - доповідач :ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3