Справа № 463/1931/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/440/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2018 року звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.384 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0002583 від 13.06.2016 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.384 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду.
Згідно з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, а саме у наданні завідомо неправдивих показань свідка під час провадження досудового розслідування, у зв`язку з тим, що він 22.05.2015 року у період часу з 16.30 год. до 17.20 год., перебуваючи у приміщенні службового кабінету слідчого відділу Львівського міського управління ГУМВС України у Львівській області на вул.Винниченка, 2 у м.Львові, під час допиту його як свідка під час провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні №03193 від 21.08.2014 року, будучи попередженим слідчим слідчого відділу ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_11 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, що передбачена ст.384 КК України, про що свідчить його підпис у протоколі допиту, з метою приховання істини у кримінальному провадженні, умисно дав завідомо неправдиві показання. Зокрема, показав, що 20.08.2014 у післяобідній час ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживав спиртні напої у себе в квартирі зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_12 , знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_13 наніс останньому два удари правою рукою в обличчя. Окрім цього, показав, що в подальшому, коли він вийшов зі свої майстерні, то побачив у загальному коридорі будинку ОСОБА_6 , який біг на вихід та при цьому штовхнув об стіну будинку ОСОБА_13 , а також зазначив, що на наступний день він знайшов на клумбі біля сходів будинку молоток, який повернув ОСОБА_6 . Поряд з цим, у своїх показаннях від 22.05.2015 ОСОБА_7 вказав, що конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 передувала розмова на підвищених тонах ОСОБА_6 із дружиною ОСОБА_13 , а не зірваний прапор України, вивішений напередодні ОСОБА_6 . Однак зазначені показання ОСОБА_7 як свідка не відповідають встановленим обставинам та фактам кримінального провадження №0003193 від 21.08.2014 року та суперечать раніше наданим ОСОБА_7 показанням під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також під час досудового розслідування кримінального провадження № 003189 від 20.08.2014 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання, яке було підтримано захисником ОСОБА_10 , про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.384 КК України та закриття кримінального провадження відносно нього на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
На цю ухвалу потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить прийняти таку до розгляду, ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати; ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Стверджує що вищевказана ухвала є незаконною, Личаківський районний суд м.Львова за 15 місяців не приступив до розгляду справи по суті, а головуючий суддя, на переконання апелянта, мав домовленість з обвинуваченим затягнути розгляд справи з метою її закриття у зв`язку із закінченням строків давності.
Зазначає, що у процесі судового слідства він мав намір доводити той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив не кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, передбачене ч.1 ст.384 КК України, а кримінальне правопорушення середньої тяжкості, передбачене ч.2 ст.384 КК України, відтак перебіг давності переривається.
Надалі у доповненнях до апеляційної скарги від 11 вересня 2018 року апелянт зазначає, що цю справу повинен був розглядати Галицький, а не Личаківський районний суд м.Львова.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий та його представник підтримали апеляційну скаргу з мотивів у ній наведених, прокурор, обвинувачений та його захисник заперечили вимоги апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин 22 травня 2015 року (згідно протоколу допиту свідка від 22 травня 2015 року) .
Злочин, передбачений ч.1 ст.384 КК України, є відповідно до ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
З вищенаведеного слідує, що судом першої інстанції було правильно встановлено сукупність підстав в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 для закриття даного провадження у зв`язку з закінченням строків давності.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, вважає обґрунтованим та правильним висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та не обґрунтованими в цій частині доводи апеляційної скарги про заперечення цих висновків суду першої інстанції.
Більше того, інші доводи апеляційної скарги не потребують додаткового правового аналізу, оскільки зводяться до незгоди з обґрунтованими, мотивованими і підставними висновками суду у цій частині.
Апеляційна вимога потерпілого ОСОБА_6 щодо порушень правил територіальної підсудності при розгляді даного кримінального провадження не заслуговує на увагу та є безпідставною, оскільки відповідно до обвинувального акту (т.1 а.с.2-4) обвинуваченому ОСОБА_7 ставиться у провину вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, а саме надання завідомо неправдивого показання свідка під час його допиту 22.05.2015 року у період часу з 16.30 год. до 17.20 год. у приміщенні службового кабінету слідчого відділу Львівського міського управління ГУМВС України у Львівській області на вул.Винниченка, 2 у м.Львові, - що відноситься до територіальної підсудності Личаківського районного суду м.Львова.
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено, що провадження закритого з нереабілітуючої підстави, яка його не звільняє від інших видів відповідальності, в тому числі майнової. Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_9 не заперечили проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності у разі визнання ним себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :