Справа № 463/71/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/163/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 463/71/19, за участю

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2019 року,

встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Львові ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

В мотивах рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Обгрунтованість підозри у вчиненні злочину підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди із додатками, показаннями підозрюваного ОСОБА_8 та інших свідків.
При цьому наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України: а саме: ОСОБА_8 працює на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Національної поліції України, а тому має широке кого знайомих, у тому числі і серед службових осіб різних правоохоронних органів, та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи. Всупереч вимогам чинного законодавства ОСОБА_8 після дорожньо-транспортної пригоди покинув місце події та зник в невідомому напрямку, що дає підстави припускати можливість ухилення його від слідства та суду у разі зміни йому запобіжного заходу.
На дану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову ухвалу, якою продовжити застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід з визначенням застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвалу вважає незаконною, через грубе порушення слідчим суддею норм кримінального процесуального закону, що пояснюється наступними доводами.
Як передбачено ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя місцевого суду не взяв до уваги, що стороною обвинувачення, не викладено обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
Є очевидним, що на даний час відсутні інші підстави чи ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а відтак, відпала потреба у продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під варту без визначення розміру застави.
З моменту застосування запобіжного заходу пройшло два місяці. За цей період органом досудового розслідування проведено численну кількість слідчих (розшукових) дій, огляд відеофайлів отриманих в ТОВ «ФК «Альфа Інвест» відібрано у підозрюваного ОСОБА_8 букальний епітелій, допитано свідків.
Крім цього, 13 лютого 2019 року, проведено додатковий допит підозрюваного ОСОБА_8 , перехресний допит зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Всі слідчі дії зафіксовані у процесуальних документах, відповідно ОСОБА_8 , не зможе впливати на свідків чи експерта, або спотворити будь-яким чином надані свідками покази, чи експертні висновки.
Таким чином ризику того, що ОСОБА_8 , може впливати на свідків, експерта, спеціаліста, оскільки проведено лише невідкладні слідчі дії, не допитано всіх свідків та не проведено їх перехресний допит, немає висновків експертів, в даний момент вже не існує.
ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню, оскільки повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяє органу досудового розслідування у розкритті злочину, добровільно надає покази та біологічні зразки.
Крім цього, на прохання ОСОБА_8 , його родичі систематично перераховують потерпілому ОСОБА_13 кошти в рахунок відшкодування завданої майнової та моральної шкоди.
На даний час потерпілому сплачено 40000,00 грн., з яких 25000 грн. по безготівковому перерахунку, що підтверджується банківськими платіжними документами, та 15000 грн. надано готівкою.
ОСОБА_8 повністю усвідомлює наслідки, що можуть настати від переховування від органів досудового розслідування чи суду. На момент затримання ОСОБА_8 проживав разом з сім`єю та доглядав свою тяжко хвору на онкологічне захворювання матір.
Що стосується обставин так званої «втечі підозрюваного з місця злочину», на чому наполягає сторона обвинувачення, то звертає увагу на те, що ОСОБА_8 під час допиту 30.12.2018 року, в судових засіданнях Личаківського районного суду м. Львова 02.01.2019 року та Львівського апеляційного суду 10.01.2019 року, під час додаткового допиту 13.02.2019 року, ствердив, що безпосередньо перед ДТП на зупинці громадського транспорту не бачив потерпілої. Після того як він зупинився, в його усвідомленні було переконання того, що від здійсненого ним наїзду на зупинку громадського транспорту, жодна особа не постраждала.
Стосовно того, що ОСОБА_8 , може використовувати свої попередні службові зв`язки для отримання інформації по справі, зазначає що підозрюваний ОСОБА_8 є працівником Управління патрульної поліції у Львівській області ДПІ1 НПУ.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється слідчими Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, яке не має жодного відношення до Національної поліції України.
Відтак. ОСОБА_8 ніяким чином не може використовувати свою посаду працівника НПУ для отримання інформації по справі.
Крім цього, ОСОБА_8 відсторонено від роботи і він відповідно не може використовувати свої службові зв`язки з протиправною метою.
Стосовно того, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик є абстрактним та надуманим. ОСОБА_8 не може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже не розуміє в чому полягає цей спосіб перешкоджання.
Продовжуючи ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не навів жодних мотивів незастосування (невизначення) ним застави, що суперечить позиції ЄСПЛ та порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
Застосування до ОСОБА_8 більш м`якшого запобіжного заходу, чи у вигляді домашнього арешту, чи застави, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та виконання ним процесуальних обов`язків.
Таким чином вважає, що на даний момент ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не має, як і не має підстав для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Однак, якщо суд дійде до протилежного висновку, то з метою запобігти ОСОБА_8 спробам вчинити, передбачені ч.1 ст.177 КПК України дії, вважає, що до підозрюваного цілком можливим та прийнятним буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не порушуючи при цьому норми КПК України. Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту унеможливлював би пересування підозрюваним поза межами свого житла та контактування зі свідками чи іншими особами, дотичними до кримінального провадження № 0000677 від 30.12.2018 року.
Крім цього, будучи під домашнім арештом, підозрюваний може надалі доглядати за своєю матір`ю, яка страждає на невиліковну онкологічну хворобу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та виступ захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив таку та просив залишити ухвалу без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Рішення слідчого судді про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави чи зміни запобіжного заходу на домашній арешт є безпідставними та не приймаються до уваги, оскільки органом досудового слідства та судом встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, скрився з місця події, є працівником правоохоронних органів, має широке коло знайомих, обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи.
Наведені захисником в апеляційній скарзі дані, які характеризують особу ОСОБА_8 , в тому числі відшкодування шкоди потерпілим, можуть бути використані як обставини, які пом`якшують покарання у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому ризики, що існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися, а це дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.
Також слідчий суддя вірно встановив, з чим погоджується колегія суддів, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, через особливу складність провадження, неможливо. Необхідно провести низку слідчих дій, спрямованих на повне, всебічне з`ясування обставин вчиненого правопорушення.
Слідчий суддя приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, прийшов до правильного висновку, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної поведінки та не надасть можливості уникнути зазначених ризиків.
Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2019 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в його інтересах без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4