Справа № 468/50/17-к
Провадження № 1-кп/487/219/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року Колегія суддів Заводського районного суду м. Миколаєва у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9
за участю
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000687 від 25.10.2016 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який народився в смт. Тернівка Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України; із середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, розлученого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, без постійного місця проживання,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016, близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та маючи умисел на розбій, а саме на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисних мотивів, перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , почав вимагати у ОСОБА_11 гроші та застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, шляхом нанесення кухонним ножем 1 удару в область грудей та 1 удару в область ніг ОСОБА_11 незаконно заволодів його грошовими коштами у сумі 1450 грн., завдавши при цьому останньому матеріальний збиток на вказану суму та спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді 2 рубців: на тильній поверхні верхньої третини правого передпліччя; на задньо-внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна, які стали наслідком заживлення якихось різаних чи колото-різаних ран, про що свідчать рівні краї і гострі кінці рубців на шкірі, які згідно висновку експерта №07 від 16.01.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, чим створив реальну небезпеку для життя та здоров`я потерпілого.

У подальшому ОСОБА_10 розпорядився грошима ОСОБА_11 на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, а саме в нападі з метою заволодінням чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Крім того органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України за наступних обставин:

25.10.2016 ОСОБА_10 , вчинив інший злочин, а саме закінчений замах на умисне вбивство, з метою приховати інший злочин.

Так, після заволодіння коштами ОСОБА_11 25.10.2016, близько 13 години 40 хвилин, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, з метою приховати розбій.

ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті, умисно почав наносити удари ножем потерпілому в життєво важливі органи, а саме в область тулубу, голови та ніг, з метою позбавити життя ОСОБА_11 , щоб останній не повідомив про злочин до поліції і його злочинні дії не були викритті, чим спричинив останньому, згідно висновку експерта № 07 від 16.01.2017, тілесні ушкодження у вигляді 9 рубців: в лобній області зліва; підключичної області справа; в міжпальцьовому проміжку між 3 та 4 пальцями тильної поверхні лівої кисті; на задній поверхні середньої третини правого стегна; на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки; на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки три вертикально орієнтованих рубці; в області лівої сідниці, які стали наслідком заживлення якихось різаних чи колото-різаних ран, про що свідчать рівні краї і гострі кінці рубців на шкірі, усвідомлюючи, що в результаті його злочинних дій може наступити смерть потерпілого ОСОБА_11 та бажаючи настання таких наслідків.

Після нанесення зазначених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , вважаючи, що спричинив смерть останньому, ОСОБА_10 залишив будинок АДРЕСА_1 .

За таких обставин, ОСОБА_10 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , з метою приховати інший злочин, однак не довів свій умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України, а саме - в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні описаних злочинів визнав частково, пояснивши, що 25.10.2016 в обідній час знаходився разом з потерпілим ОСОБА_11 у його будинку в с. Костянтинівка Баштанського району Миколаївської області, у якого побачив гроші та вирішив ними заволодіти. Для цього він схопив кухонний ніж та почав наносити удари ножем потерпілому в різні частини, заволодів коштами, після чого покинув місце скоєння злочину. У вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 187 КК України щиро кається. У частині вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України обвинувачений ОСОБА_10 вину не визнав, пояснив, що не мав умислу на скоєння вбивства.
Будучи допитаним в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_11 суду пояснив, що 25.10.2016 вони разом з ОСОБА_10 вживали спиртні напої, після чого він заснув. Прокинувся від того, що обвинувачений наносив йому удари ножем, він підтягнув коліна до грудей, закрив ногами грудь та живіт та намагався зупинити удари ножем руками, в результаті чого йому були спричинені численні тілесні ушкодження кінцівок рук та ніг. Він запитав обвинуваченого, що він бажає від нього, на що той зупинився та відповів, що хоче грошей. Він дістав з задньої кишені штанів гроші та віддав ОСОБА_10 . Потім він сів на ліжко та отримав ще два удари ножем від обвинуваченого в голову. Після цього ОСОБА_10 кинув йому рушник та вийшов.
Будучи допитаним в судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_12 суду пояснив, що рани, які завдані ріжучими предметами, діляться на різані та колото-різані. У колото-різаної рани глибина каналу перевищує розміри рани на шкірі, у різаної рани навпаки, розмір рани на шкірі перевищує глибину каналу. В історії хвороби, з 11 ран написана глибина тільки однієї рани в області грудної клітини, всіх інших ран надано тільки шкіряні розміри та вони є не суттєвими. Після огляду рубців у потерпілого, зробити висновок про глибину каналів не виявилось можливим. Таким чином, однозначно можливо характеризувати як різану, тільки рану в області грудної клітини. Шви на рани накладались з метою кращого загоєння. Та нанесення даних ран, не могло потягнути за собою смерть, навіть при ненаданні медичної допомоги.

Крім того, судом досліджені матеріали кримінального провадження, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2016 року відповідно до якого, ОСОБА_11 повідомив, що 25.10.2016 року біля 13-30 год. невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_13 , наніс йому тілесні ушкодження та заволодів його грошовими коштами у сумі 1400 грн;

- протокол огляду місця події від 25.10.2016 та фототаблиць до нього, відповідно до якого вбачається, що при огляді будинку АДРЕСА_1 , де проживає потерпілий ОСОБА_11 , були виявлені та вилучені ніж, який знаходився на підлозі, два ножі зі столу, фрагмент тканини зі спинки дивана, фрагмент тканини зі смугастого покривала, фрагмент ковдри та наволочки зі слідами бурого кольору, два недопалки;
- протокол огляду місця події від 25.10.2016 та фототаблиць до нього, відповідно до якого вбачається, що при огляді ділянки вулиці перед будинком АДРЕСА_1 , де проживає потерпілий ОСОБА_11 , був виявлені плями бурого кольору на дерев`яній лавці та вилучений фрагмент деревини з лавки з плямою бурого кольору;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.10.2016 та фототаблиць до нього, відповідно до якого вбачається, що у присутності понятих свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_10 як особу на ім`я ОСОБА_13 , яка мешкала у його будинку разом зі ОСОБА_11 ;
- протокол проведення слідчого експерименту від 26.10.2016 та аудиозапису до нього, який був досліджений в судовому засіданні, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 у присутності понятих та свого захисника показав та розповів про те, яким чином він скоїв кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_11 ;
- висновок судово-медичного експерта за №07 від 12.01.2017 - 16.01.2017 відповідно до якого вбачається, що у ОСОБА_11 мали місце пошкодження у вигляді 11 рубців: на тильній поверхні верхньої третини правого передпліччя; на задньо-внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна; в лобній області зліва; підключичної області справа; в міжпальцьовому проміжку між 3 та 4 пальцями тильної поверхні лівої кисті; на задній поверхні середньої третини правого стегна; на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки; на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки три вертикально орієнтованих рубці; в області лівої сідниці, які стали наслідком заживления якихось різаних чи колото-різаних ран, про що свідчать рівні краї і гострі кінці рубців на шкірі, та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- висновок експерта №731 від 09.11.2016 на підставі даних судово-медичного дослідження зразка крові було встановлено, що кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО;
- висновок експерта № 233/ц від 09.11.2016 - 21.11.2016 відповідно до якого вбачається, що на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів було встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. На ножі, представленому для дослідження (об.1-3), знайдена кров людини. При серологічному дослідженні крові людини на ножі (об.1-3) виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Виявлені сліди крові можуть походити від особи (осіб) в групову характеристику якої (яких) входить виявлений антиген, у тому числі від потерпілого ОСОБА_11 ;
- висновок експерта №747 від 05. -13.12.2016 відповідно до якого вбачається, що на светрі, наданому на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і Н, а в об. №3 сумісно з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи /осіб/ групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_11 ;
- висновок експерта №741 від 05.-12.12.2016 відповідно до якого вбачається, що на фрагментах деревини, наданих на експертизу, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигани А і Н і ізогемаглютинін анти-В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_11 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішення крові і походження її від осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н і О з ізогемаглютиніном анти-А, анти-В;
- висновок експерта №732 від 28.11. - 09.12.2016 відповідно до якого, вбачається, що на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів було встановлено, що кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На фрагменті махрової бавовняної тканини (об.№1), фрагменті бавовняної тканини (об.№2), сорочці в перетинаючиїся смуги, куртці, піджаку та штанах, наданих на експертизу, знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і Н, а в об. №1; 2; 5, 6 ( сорочка), 12 ( куртка), 17, 18, 19, 20, 21, 22 ( піджак), 24, 25 (штани) - сумісно з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи /осіб/ групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_11 . В разі змішування крові її походження не виключається від осіб з групами: А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н і О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від ОСОБА_11 . На фрагменті щільної бавовняної тканини (об№3), та на сорочці світло-зеленого кольору з сіруватим відтінком (об.№9,11), знайдена кров людини, при серологічному дослідження якої виявлені антигени А, В, Н. Походженя крові не виключається від особи /осібАз групами: А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, АВ з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_11 . В об.№8, 10 (сорочка) виявлені антигени А і Н, а в об. №10 сумісно з ізогемаглютиніном анти-В. Походження крові не виключається від особи /осіб/ групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н в тому числі від ОСОБА_11 . В разі змішування крові, її походження не виключається від осіб з групами: А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н і О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від ОСОБА_11 ;
- висновок експерта №2083 від 06.12.2016 року відповідно до якого вбачається, що при огляді місця події були знайдені сліди папілярних узорів пальців рук з розмірами 15 х 18 мм, 16 х 18 мм та 11 х 15 мм, які були відкопійовані на відрізок прозорої клейкої стрічки з розмірами 38 х 109 мм, які, як стверджує висновок експертизи, були залишені вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_10 ;
- висновком експерта №462 від 13.12.2016 року відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічне захворювання не страдає та не страждав, в період часу, до якого відноситься інкримінує йому діяння, а виявляє ознаки епізодичного вживання алкогольних напоїв. В період часу, до якого відноситься інкримінуєме йому діяння, він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час він може розуміти значення своїх дій та керувати ними. У застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 не потребує.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, експерта дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.1 ст. 187 КК України доведена повністю, і дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Але колегія суддів вважає не достатніми докази для доведення винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, з наступних підстав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 не визнав свою вину за ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України. Пояснив, що він не бажав вбити потерпілого. При цьому пояснив, що перед скоєнням злочину він разом з потерпілим вжили близько двох літрів горілки, а тому погано пам`ятає всі обставини скоєння злочину.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Органами досудового розслідування вказується на те, що ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зник, при цьому не зміг довести свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.
Але, як вбачається з обставин скоєння вказаного злочину та наявних доказів, досліджених судом, ОСОБА_10 мав можливість виконати всі дії, направлені на позбавлення життя потерпілого, але не зробив цього по власній волі, оскільки він досяг мети по заволодінню грошима потерпілого. Та обставина, що ОСОБА_10 не зміг довести свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується дослідженими доказами, в тому числі висновком експерта, показами потерпілого та показами експерта ОСОБА_12 .
Крім того, виходячи з висновку судово-медичної експертизи про характер, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень, завданих обвинуваченим потерпілому, які свідчать про направлення умислу не на позбавлення життя потерпілого, а на полегшення заволодіння його майном. Більша кількість ударів потерпілому була нанесена в кінцівки, а тілесні ушкодження, нанесені в живіт, грудну клітину, голову, є поверхневими, такими, що нанесені з незначною силою, та такими, що не змогли причинити смерть потерпілому.
Покази обвинуваченого ОСОБА_10 про не визнання ним вини в частині замаху на вбивство потерпілого, підтверджуються показами потерпілого, які об`єктивно підтверджуються даними судово-медичної експертизи та слідчого експерименту за участю самого обвинуваченого.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 охоплювалися єдиним умислом саме на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_11 , а не на позбавлення життя потерпілого. Засуджений утримався від подальших протиправних дій, намагався надати першу допомогу, а саме надав потерпілому рушника для того щоб перемотати руку з метою зупинити кров. Отже ОСОБА_10 усвідомив свою вину та намагався запобігти тяжким наслідкам, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.

Відповідно до Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог ст. ст. 7, 17 КПК України про загальні засади кримінального провадження, положень про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України та п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя №9 від 01.11.1996 року, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_10 за ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим його потрібно виправдати на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , судом встановлено що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_10 , суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1 не перебуває, на обліку Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває, страждає на тяжке захворювання - туберкульоз.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.
Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, передбачене санкцією статті ч.1 ст.187 України, у вигляді позбавлення волі.

З обвинуваченого ОСОБА_10 підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 1650,75 грн.

Доля речових доказів підлягає вирішенню за правилами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця 8 (восьми) днів позбавлення волі.
ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його затримання з 26.10.2016 року.
На підставі ст..72 ч.5 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_10 у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 26.10.2016 року по 14.11.2018 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою - скасувати, звільнити його з-під варти у зв`язку із повним відбуттям покарання.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення понесені на залучення експертів в розмірі 1650,75 грн.

Речові докази - светр з плямами бурого кольору, джинсові штани, одяг потерпілого ОСОБА_11 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області - передати потерпілому ОСОБА_11 .
Речові докази - п`ять недопалків сигарет, фрагмент деревини з лавки із плямами бурого кольору, змиви крові з підлоги кімнати, фрагмент смугастої тканини з плямами бурого кольору, фрагмент наволочки з плямами бурого кольору, фрагмент тканини зі слідами бурого кольору, фрагмент ковдри зі слідами бурого кольору, зразки крові потерпілого ОСОБА_11 , два аркуші поперу та дактилоскопічну карту, три кухонні ножі, сім-карту оператора лайф, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області- знищити.
На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2