КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Києві, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Встановлено строк тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом не більше 60 днів з моменту його затримання, а саме до 08.04.2019 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду;

- цілодобово не залишати місце проживання - квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

В обґрунтування ухвали, слідчий суддя зазначив, що як у самому клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_6 , а тому слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 8 лютого 2019 року та постановити нову ухвалу про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України - 500 (п`ятсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В мотивування апеляційної скарги вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Крім того, на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку сторони обвинувачення, судом першої інстанції при відмові в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не враховано обсяги психотропних речовин, які збував ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_10 .

Вважає, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде не достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, оскільки враховуючи зібрані на даний час докази у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 є складовою частиною добре налагодженої злочинної мережі систематичного збуту психотропних речовин на території міста Києва, а тому будучи обізнаним про наявні шляхи постачання та подальші шляхи збуту психотропних речовин, перебуваючи на волі, підозрюваний може перешкоджати органу досудового розслідування у встановлені інших можливих співучасників, зокрема організаторів злочинної діяльності та джерела надходження психотропної речовини - амфетаміну.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дніпровського управління поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006591 від 10 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, вступила у злочинну змову з ОСОБА_6 з метою подальшого збуту психотропної речовини - амфетаміну, з метою подальшого збуту на території м. Києва невизначеному колу осіб.

08 лютого 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

08 лютого 2019 року слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого суді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 із визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора, та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України,
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Що стосується посилань прокурора на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони є непереконливими, оскільки жодних переконливих доказів на підтвердження даних тверджень стороною обвинувачення надано не було.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 характеризуючих даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 8 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, до 8 квітня 2019 року, із покладенням відповідних процесуальних обов`язків залишити без змін, аапеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1466/2019
Категорія: ст. 181 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1