н/п 1-кс/640/42/19
УХВАЛА
"11" квітня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, росіянина, гр. Російської Федерації, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,
Слідчий вказує, що ОСОБА_4 , всупереч суспільним відносинам, які гарантують право кожної людини на фізичну свободу (волю), особисту недоторканність і захищають її честь, з корисливих мотивів, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , з метою отримання прибутку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, пов`язаних із здійсненням незаконної угоди щодо людини, в 10-х числах листопада 2010 року, більш точна дата в ході слідства не встановлена, ОСОБА_6 перебуваючи у м. Харкові поблизу кінотеатру «Перемога», розташованого за адресою: м . Харків, пр. Московський, 94, підшукала громадянку України ОСОБА_7 і достовірно знаючи про її важке матеріальне становище, яке виразилося у відсутності постійного місця проживання і джерела доходів, знаходження на утриманні малолітньої дитини, використовуючи її вразливе становище, обумовлене зазначеними зовнішніми чинниками, які обмежили її можливість керувати свої дії, запропонувала ОСОБА_7 виїхати в м. Білгород для надання платних сексуальних послуг різним особам чоловічої статі на банях, саунах, готелях, на квартирах клієнтів, при цьому пояснювала, що вартість надання її платних сексуальних послуг становитиме 1500 тисяч російських рублів за одну годину надання зазначених послуг з кожного клієнта, з яких вона буде отримувати - 30% від вартості наданих її послуг. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконну оборудку щодо людини ОСОБА_6 , умовляючи ОСОБА_7 виїхати в м. Білгород РФ для заняття проституцією, роз`яснила, що проїзд, проживання, харчування та одяг, необхідну для заняття проституцією їй придбає ОСОБА_8 , який забезпечить заняття ОСОБА_7 проституцією. Після умовлянь ОСОБА_6 через збігу тяжких матеріальних і сімейних обставин, ОСОБА_7 дала добровільну згоду на виїзд у м. Білгород РФ для заняття проституцією.
27.01.2011 ОСОБА_7 на залізничному транспорті законним шляхом перетнула державний кордон і прибула в м. Білгород РФ, де її зустріла ОСОБА_6 і передала ОСОБА_8 , який відвіз потерпілу на заздалегідь орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_2 й у наслідку до 30 січня 2011 сексуально експлуатував ОСОБА_7 шляхом організації заняття нею проституцією. На думку слідчого, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України, тобто торгівля людьми, а так само вербування, переміщення, одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 12.12.2010 року ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення шляхом вчинення незаконних угод, об`єктом яких є людина, вербування, переміщення, одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв незаконну оборудку у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_4 , всупереч суспільним відносинам, які гарантують право кожної людини на фізичну свободу (волю), особисту недоторканність і захищають його честь, з корисливих мотивів, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , з метою отримання прибутку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, пов`язаних із здійсненням незаконної угоди щодо людини, 10 грудня 2010 ОСОБА_6 перебуваючи в м. Харкові, в торгово-розважальному комплексі «Караван», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, підшукала громадянина України ОСОБА_9 і достовірно знаючи про його важке матеріальне становище, яке виразилося у відсутності постійного джерела доходів, наявності непогашених кредитних зобов`язань, використовуючи його уразливий стан, обумовлене зазначеними зовнішніми чинниками, які обмежили його можливість керувати свої дії, запропонувала ОСОБА_9 виїхати в м. Білгород РФ для надання платних сексуальних послуг різним особам чоловічої статі на банях, саунах, готелях, на квартирах клієнтів, при цьому пояснювала, що вартість надання їм платних сексуальних послуг становитиме 1500 тисяч російських рублів за одну годину надання зазначених послуг з кожного клієнта, з яких він буде отримувати - 30% від вартості наданих їм послуг. Реалізуючі свій злочинний намір, спрямований на незаконну оборудку щодо людини ОСОБА_6 , умовляючи ОСОБА_9 виїхати в м. Білгород РФ для заняття проституцією, роз`яснила, що проїзд, проживання, харчування та одяг, необхідне для заняття проституцією йому придбає ОСОБА_8 , який забезпечить заняття ОСОБА_9 проституцією. Після умовлянь ОСОБА_6 , дав добровільну згоду на виїзд у м. Білгород РФ для заняття проституцією, після чого ОСОБА_6 визначила час, місце і спосіб виїзду, повідомивши ОСОБА_9 прибути 12 грудня 2010 року на Південний залізничний вокзал м. Харкова, для виїзду у м. Білгород РФ.
12 грудня 2010 р. приблизно о 01.00 год. ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_6 прибув на Південний залізничний вокзал, при цьому взяв із собою громадянку України ОСОБА_10 , у якої через збіг важких сімейних і матеріальних обставин, що виявилися у відсутності постійного місця проживання, джерела доходів склалося важке матеріальне становище через що вона шукала будь-яку добре оплачувану роботу. Зустрівшись з ОСОБА_9 на вокзалі ОСОБА_6 побачила ОСОБА_10 , яку вирішила також перемістити через державний кордон України. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на торгівлю людьми, діючи за попередньою змовою, в групі з ОСОБА_8 , з його відома і згоди, перебуваючи на Південному залізничному вокзалі м. Харкова, розташованому за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1, достовірно знаючи про важке матеріальне положення ОСОБА_10 , використовуючи її уразливий стан обумовлене зазначеними зовнішніми чинниками, які обмежили її можливість керувати свої дії, запропонувала ОСОБА_10 виїхати в м. Білгород для заняття проституцією під керівництвом ОСОБА_8 на вищеописаних умовах. Після умовлянь ОСОБА_6 через збігу тяжких матеріальних і сімейних обставин, ОСОБА_10 дала добровільну згоду на виїзд у м. Білгород РФ для заняття проституцією.12 грудня 2010 ОСОБА_6 на залізничному транспорті законним шляхом перемістила через державний кордон ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , де передала їх ОСОБА_8 , який відвіз потерпілих на заздалегідь орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_2 і в наслідку до 15 грудня 2010р. сексуально експлуатував ОСОБА_10 шляхом організації заняття нею проституцією. ОСОБА_9 через відсутність попиту на надання платних сексуальних послуг особами чоловічої статі 14 грудня 2010 р. виїхав в Україну.
На думку слідчого, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України, тобто торгівля людьми, а так само вербування, переміщення, одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, у відношенні кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 01.02.2011 року ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення шляхом вчинення незаконних угод, об`єктом яких є людина, вербування, переміщення, одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хотів скоїти незаконну оборудку у відношенні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_4 , всупереч суспільним відносинам, які гарантують право кожної людини на фізичну свободу (волю), особисту недоторканність і захищають його честь, з корисливих мотивів, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , з метою отримання прибутку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, пов`язаних із здійсненням незаконної угоди щодо людини, 01 лютого 2011 року в 13.30 год., ОСОБА_6 перебуваючи в м. Харкові, в кафе «Буфет», розташованому за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1, підшукала громадянок України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і достовірно знаючи про їх важке матеріальне становище, яке виразилося у відсутності постійного джерела доходів, постійного місця проживання, перебування на утриманні малолітніх дітей, використовуючи їх уразливий стан, обумовлене зазначеними зовнішніми чинниками, які обмежили їхню можливість керувати свої дії, запропонувала вищевказаним громадянкам України виїхати в м. Білгород РФ для надання платних сексуальних послуг різним особам чоловічої статі на банях, саунах, готелях, на квартирах клієнтів, при цьому пояснювала, що вартість надання їм платних сексуальних послуг становитиме 1500 тисяч російських рублів за одну годину надання зазначених послуг з кожного клієнта, з яких вони будуть отримувати - 30% від вартості наданих ними послуг. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконну оборудку щодо людини ОСОБА_6 , вмовляла ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 виїхати в м. Білгород РФ для заняття проституцією, роз`яснила, що проїзд, проживання, харчування та одяг, необхідну для заняття проституцією їм придбає ОСОБА_8 , який забезпечить ними заняття проституцією. Після умовлянь ОСОБА_6 , через збіг тяжких матеріальних і сімейних обставин, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 дали добровільну згоду на виїзд у м. Білгород РФ для заняття проституцією.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на торгівлю людьми, діючи відповідно до відведеної їй роллю ОСОБА_6 , дала вказівки завербованим нею ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 разом з нею підійти до кас Південного залізничного вокзалу, для придбання квитків до м. Білгорода. Прибувши до зазначених кас, з метою переміщення через державний кордон України, ОСОБА_6 в 14.23 год., на гроші надані їй ОСОБА_8 , придбала чотири білета на поїзд № 818 до м. Білгорода РФ після чого, при спробі роздати квитки завербованим дівчатам ОСОБА_6 була затримана працівниками міліції. На думку слідчого, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України, тобто торгівля людьми, а так само вербування, людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, у відношенні кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, та провести з ним необхідні слідчі дії, можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та свідчить про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, засуджених співучасників, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя, дослідивши надані документи, якими слідчий обґрунтовує клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 189 КПК України клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного у ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії.
Таким чином, 04.04.2019 р. сплинув строк дії ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2018 р. про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте, станом на 04.04.2019 р. і до теперішнього часу підозрюваний ОСОБА_4 до Київського районного суду м. Харкова для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього не з`явився, слідчим, прокурором доставлений не був.
Таким чином, оскільки ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2018 р. про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 втратила законну силу та слідчим СУ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 не виконана, підстави для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , що надійшло до Київського районного суду м. Харкова 03.10.2018 р., відсутні.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Тому, керуючись ст. 107, 177, 188-190, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Оскільки ухвалу слідчого судді ухвалено без виклику особи, яка може її оскаржити, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1