Єдиний унікальний номер № 285/796/17
Провадження № 1-кп/0285/301/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/796/17 0000055) по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Хорошів, Хорошівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, неодруженого, на утримані неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
06 вересня 2014 року солдата ОСОБА_5 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року № 607/2014.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 06 вересня 2014 року №119 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідник оператор 3-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 14-ї механізованої роти 5-го механізованого батальйону.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, ЗО, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби за наступних обставин.
Реалізуючи задумане, військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, ЗО, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) військової частини та поважних причин знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, 08.00 год. 13 листопада 2014 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд до 12.00 год. 23 листопада 2016 року.
23 листопада 2016 року о 12.00 год. солдат ОСОБА_5 самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
23 листопада 2016 року наказом ТВО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №190 солдата ОСОБА_5 звільнено в запас.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишені військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причини, тривалістю понад один місяць, вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, та пояснив, що все вказане в обвинувальному акті відповідає дійсності, добавити більше нічого неможне. Із за пропонованим видом та мірою покарання згоден. Просить затвердити угоду про визнання винуватості. В скоєному щиро розкаюється.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, є середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам КПК України.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Клопотання обвинуваченого про розстрочку йому виплату штрафу на п`ять місяців підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 14 лютого 2019 року по кримінальному провадженню № 0000055про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону та підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і обрати йому покарання за цим законом 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Даний вирок може бути оскаржений, не з підстав заперечення обставин, зазначених відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: