Справа № 314/5375/18
Провадження № 1-в/314/57/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

захисника засудженого ОСОБА_4

представників колонії ОСОБА_5

ОСОБА_6

секретар судового засідання ОСОБА_7
розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігорівка, Приазовського району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого: 10.11.2016 року Приморським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

По даній справі засуджений: 08.09.2017 року Приморським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч2, 71 ч1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч5 КК України зарахувати строк тримання під вартою у строк відбуття покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 24.04.2017 року по 20.06.2017 року

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.06.2018 року відмовити у задоволенні клопотання засудженого про застосування ст. 72 ч 5 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10.09.2018 року ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.06.2018 року скасувати. На підставі ст. 72 ч 5 КК України зарахувати строк тримання під вартою у строк відбування покарання з 21.06.2017 року по 17.01.2018 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 24.04.2017 року. Кінець строку: 30.01.2020 року.

Про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В :

До Вільнянського районного суду від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_3 та його захисник просили суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.

Представник адміністрації установи при вирішення справи покладався на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_3 з 26.02.2018 року відбуває покарання у державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував за, що 4 рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення виражалися у порушенні розпорядку дня, та у порушені локалізації. Останнє стягнення накладене 31.01.2019 року. Стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має. Працевлаштований різноробочим в цеху №2. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.Намагається дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Роботи з благоустрою не виконує. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу на засуджених. Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не займається самоосвітою, не відвідує бібліотеку. Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій. Відповідно до ст. 110,113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки зі своїми рідними шляхом листування та особистих побачень, отримує від них посилки та передачі.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Рішенням комісії установи від 30.11.2018 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.
Ухвала може бути оскарженна до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

13.05.2019