ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1061/19 Справа № 193/81/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2018 року про задоволення подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення.

За ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2018 року 16 січня 2019 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання Начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№ 45)" відносно засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, посилаючись на те, що за час відбування покарання довів своє виправлення та у засудженого фактично настало право на звернення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що з наявної в матеріалах справи інформації щодо особи засудженого ОСОБА_6 вбачається, що останній своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, а тому суд першої інстанції знаходить підстави для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№ 45)" відносно засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме вчинення корисливого злочину, пов`язаного з незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів, який він вчинив в період іспитового строку, одночасно зазначає, що засуджений в період з 2009 року по 2015 рік неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на 04 лютого 2019 рік має 2 непогашені судимості. Також вказує, що судом першої інстанції не надано оцінки, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, не надано оцінки участі ОСОБА_6 в самодіяльних організаціях засуджених.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Засуджений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження і матеріали особової справи, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_6 по даній справі засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 02 лютого 2015 року та остаточно до відбуття призначено 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 25 лютого 2015 року по 17 червня 2015 року згідно ч. 5 ст.72 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, 16 листопада 2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми закону відповідно до ст. 101 КВК України,
30 листопада 2017 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми закону відповідно до ст. 82 КК України,
На думку апеляційного суду заслуговують доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.
Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів (ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України), а саме вчинення корисливого злочину, пов`язаного з незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів, який він вчинив в період іспитового строку, в період з 2009 року по 2015 рік неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, пов`язаних з незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням та збуту наркотичних засобів, на 04 лютого 2019 рік має 2 непогашені судимості.
За час відбування покарання в ДУ Софіївська виправна колонія (№ 45) засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо, має 5 заохочень та одне стягнення.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен грунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого .
Відповідно до ч.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2018 року відносно засудженого ОСОБА_6 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2018 року про задоволення подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№ 45)" відносно засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення скасувати.
Відмовити в задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№ 45) відносно засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4