Справа № 161/759/19
Провадження № 1-кп/161/426/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 25 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000981, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 16.01.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білостік Луцького району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, гр.України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні шестеро малолітніх дітей, в порядку ст.89 КК України судимості не має,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 03.11.2018 року близько 09.30 год., перебуваючи на земельній ділянці поблизу житлового будинку, по АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс не менше трьох ударів кулаками рук в обличчя останньої, спричинивши тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта №807 від 19.11.2018 року потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми на лобній ділянці голови справа, синців в ділянці обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто умисно наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_6 не визнав. Цивільного позову прокурора в інтересах закладу охорони здоров`я про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину, а також позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судових витрат не визнав. Суду дав показання, що на протязі тривалого часу у нього з потерпілою, яка є сусідкою, виникають різного роду побутові конфлікти (словесні). 03.11.2018 року близько 09.30 год., перебував на земельній ділянці поблизу житлового будинку по АДРЕСА_3 та мав словесний конфлікт з потерпілою, під час якого вони ображали один одного, однак жодних тілесних ушкоджень останній не наносив. Свідками того, що він не наносив жодних ушкоджень потерпілій були його дружина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В подальшому від дачі показань відмовився. Просив виправдати його, оскільки жодних неправомірних дій він не вчиняв.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду дала показання про те, що 03.11.2018 року вранці перебувала на земельній ділянці за місцем свого проживання, де між нею та обвинуваченим виник словесний конфлікт. Дійсно, першою словесно ображати обвинуваченого, з яким у них протягом тривалого часу неприязні стосунки через різного роду побутові конфлікти, почала вона, на що ОСОБА_4 ображав її у відповідь. В процесі сварки вона почала йти додому, тоді обвинувачений підбіг до неї, замахнувся (в той момент вона подумала, що він її просто відіпхне), однак він схопив її за голову, вдарив кулаком руки в лоб, потім кулаком наніс удар в обличчя та бороду, що відбувалось далі не пам`ятає. Припинив бити тоді, коли почав її чоловік кричати та бігти до них з поля, окрім того, вона чула голос дружини обвинуваченого. Вже в хаті вона почала викликати працівників поліції, а коли зайшов її чоловік, то повідомив, що обвинувачений наніс і йому один удар рукою в вухо. У неї відразу ж з`явилась велика гематома на лобі, а потім синці, оскільки на наступний день значно погіршилось самопочуття (тошнота, запаморочення), тому звернулась до Торчинської ЦРЛ, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 05.11. по 16.11.2018 року. Просить задовольнити цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 946, 21 грн. (витрати на лікування, що стверджується чеками та медичною документацією щодо лікарських призначень), моральної шкоди в сумі 10 000 грн. та судових витрат в частині оплати судового збору про відшкодування моральної шкоди. Щодо покарання вважає, що слід призначити покарання у виді громадських робіт.

Свідок ОСОБА_9 суду дав показання, що з ОСОБА_4 вони є сусідами, протягом тривалого часу у них виникають різного роду конфлікти, під час яких останній наносив побої як йому, так і його дружині, однак вони не звертались до поліції. 03.11.2018 року вранці він виорював поле, до нього прийшла дружина, щоб допомогти провести коня. Під час роботи з сусідом обвинуваченим ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, під час якого усі словесно ображали один одного. Дружина пішла до хати, однак обвинувачений прибіг у садок, схопив її за волосся та почав бити. Коли він побачив, що той б`є дружину кулаками, почав бігти та кричати, намагаючись перешкодити обвинуваченому. Після цього дружина пішла додому та викликала працівників поліції, а він повернувся, щоб закінчити роботу. Однак обвинувачений продовжував сваритись, підійшов до нього та наніс один удар рукою в вухо. Зайшовши в хату побачив дружину, у якої була велика гематома на лобі, а потім з`явились синці, на наступний день вона звернулась до Торчинської ЦРЛ, де проходила лікування. Ствердив, що під час конфлікту та побиття жодних осіб на вулиці не було.

Згідно висновку експерта №807 від 19.11.2018 року потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, підшкірної гематоми на лобній ділянці голови справа, синців в ділянці обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться, відповідно, струс головного мозку та підшкірна гематома до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 6 діб, решта ушкоджень - до категорії легких. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмету), більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час, вказаний підекспертною та в ухвалі суду.

Експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді від 08.11.2018 року.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2018 року, проведеного в присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , та з оглянутого безпосередньо в судовому засіданні відеозапису даної слідчої дії, вбачається, що потерпіла вказала на місце вчинення відносно неї кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та механізм спричинення ним тілесних ушкоджень. Свідок розповів про обставини конфлікту, вказав на місце та розповів про механізм нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень його дружині. При цьому, такі їх показання повністю відповідають їх показанням, даним безпосередньо в судовому засіданні та іншим здобути та дослідженим у справі доказам.

Показання допитаних в судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо того, що обвинувачений ОСОБА_4 не наносив тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки вони цього не бачили, судом до уваги не беруться, оскільки вони не увесь час спостерігали за діями обвинуваченого (відволікались по своїх справах), а сам процес нанесення тілесних ушкоджень тривав незначний проміжок часу, так як свідок ствердив, що він навіть не встиг добігти від місця, де він стояв (за кілька метрів). Окрім того, такі їх показання не підтверджуються належними та допустимими доказами, натомість повністю спростовуються дослідженими вище доказами.

Так, свідок ОСОБА_7 дала показання, що 3.11.2018 року близько 09.30 год. вона вийшла з чоловіком ОСОБА_4 на вулицю, де останній підійшов до ОСОБА_9 та зробив зауваження через коней, які ходили по їх городі. Після чого вибігла потерпіла та почала їх ображати нецензурною лексикою, внаслідок чого виник словесний конфлікт. Ствердила, що чоловік постійно перебував у них на подвір`ї, не залишав його та майже постійно перебував у її полі зору, а тому вважає, що жодних ударів, від яких у потерпілої були б тілесні ушкодження не наносив. Того ж дня близько 16.00 год. вона бачила потерпілу (за метрів 10-15), жодних ушкоджень на ній не було. При цьому, не заперечувала, що вона відходила кілька разів по своїх справах (у кухню, до дитини), однак наполягала, що обвинувачений межі подвір`я не залишав і в той момент.

Свідок ОСОБА_8 дав показання, що 03.11.2018 року перебував у кухні обвинуваченого та штукатурив грубку. Чув словесний конфлікт між потерпілою (кричала перша) та обвинуваченим, який кричав у відповідь з свого подвір`я. Ствердив, що обвинувачений майже постійно знаходився у полі його зору (двері на вулицю були відчинені та знаходились з боку відносно його роботи), відходив лише раз, оскільки заплакала дитина. Особисто він під час конфлікту на вулицю не виходив, дружина обвинуваченого була на вулиці (чистила квасолю) та також сварилась з потерпілою.

Обоє свідків також ствердили про наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, при цьому свідок ОСОБА_8 , опосередковано ствердив і показання потерпілої щодо того, що у конфлікт словесно вмішувалась і дружина обвинуваченого (що заперечував як обвинувачений, так і свідок ОСОБА_7 ).

Окрім того, фактом того, що внаслідок саме цього конфлікту (про наявність якого ствердили усі, без винятку свідки та сам обвинувачений) потерпіла отримала тілесні ушкодження (наявність яких чітко зафіксована у медичній документації наступного дня) є те, що повідомлення про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 сусідом ОСОБА_4 вже 3.11.2018 року о 9.53 год. зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення (дзвінок надійшов 03.11.2018 р. о 09.49 год.).

Таким чином, судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що він не наносив ударів потерпілій, оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення, а показання свідків сприяння у цьому обвинуваченому.

Враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_6 дані безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, аналогічними за змістом, що відображені у протоколі проведення слідчого експерименту, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими та не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у спричиненні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуючи його дії за ст. 125 ч.2 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, де згідно характеристики сільського голови №886 від 26.11.2018 р. характеризується посередньо (надходили скарги від сусідів, односельчан про його агресивну поведінку, на зауваження реагує частково), на його утриманні перебуває шестеро малолітніх дітей, що стверджується довідкою про склад сім`ї, вчинений ним злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, однак вину не визнав та не розкаявся у вчиненому, даючи суперечливі показання, намагався уникнути відповідальності за фактично вчинені ним дії, в порядку ст.89 КК України - судимості не має (хоча раніше притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі тричі за ст.125 КК України), не працевлаштований, що виключає можливість призначення покарання у виді штрафу, а тому суд, з врахуванням думки потерпілої щодо покарання, призначає покарання в межах санкції ст.125 ч.2 КК України, у виді громадських робіт.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст.ст.36, 37, 128, 129 КПК України, ст.1206 ЦК України цивільний позов прокурора Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької районної ради до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину - задовольнити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь місцевого бюджету Луцького району 3 915 (три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про задоволення даного позову у повному обсязі суд враховує ступінь вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність документів, що підтверджують понесені закладом охорони здоров`я витрати (довідка про розрахунок вартості лікування від 27.12.2018 року).
На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, судових витрат задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 946 (дев`ятсот сорок шість) грн. 21 (двадцять одну) коп. та 3 (три тисячі) грн. спричиненої моральної шкоди.
Матеріальна шкода судом стягується відповідно до ступеню вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням ступеню спричиненої шкоди, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілої та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.
В решті позовних вимог потерпілої відмовити.
Відмовляючи в частині позову потерпілої ОСОБА_6 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних витрат у справі, понесених щодо сплати державного мита в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходив із постанови об`єднаної палати ККС ВС від 23.01.2019 року, відповідно до якої при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого, який несе цивільну відповідальність, не допускається, оскільки таке стягнення суперечить закріпленим у ст..ст.2,7,9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч.5 ст.128, 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених вказаним Кодексом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, призначивши покарання 200 (двісті) годин громадських робіт.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь місцевого бюджету Луцького району 3 915 (три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 946 (дев`ятсот сорок шість) грн. 21 (двадцять одну) коп. та 3 (три тисячі) грн. спричиненої моральної шкоди.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1