В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2019 року Справа № 608/108/18
Номер провадження1-кп/608/23/2019
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
в злочині, передбаченому ст. 198 Кримінального кодексу України,--
Обвинувачений ОСОБА_4 в період часу з 22-ї години 30 хвилин до 23-ї години 51 хвилини 14 вересня 2017 року, перебуваючи на вулиці неподалік берега річки Серет та гуртожитків Чортківського гуманітарно-педагогічного коледжу в м. Чорткові, заздалегідь не обіцяючи ОСОБА_6 придбання, отримання, зберігання чи збуту викрадених ним речей, усвідомлюючи, що мобільний телефон марки «Айфон-5», білого кольору, викрадений ОСОБА_6 у ОСОБА_7 , отримав від ОСОБА_6 для зберігання вищевказаний засіб мобільного зв`язку, який до повернення вранці 15 вересня 2017 року ОСОБА_6 , зберігав за місцем свого проживання в приміщенні квартири по АДРЕСА_1 .
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, дав показання, якими підтверджуються те, що 14 вересня 2017 року він з своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 сиділи за столиком на березі річки Серет неподалік гуртожитку педагогічного коледжу. За цей час, що вони там були, ОСОБА_7 відлучалася по своїх потребах, а через деякий час вона заявила, що в неї пропав телефон. Вони всі шукали телефон, думали, що він десь випав. Але ОСОБА_8 сказав йому, що телефон викрав ОСОБА_6 , і попросив про це нікому не говорити. Коли ОСОБА_7 пішла додому, то ОСОБА_6 витягнув телефон з кущів і вони пішли в напрямку центра міста. Там ОСОБА_6 дав йому телефон на збереження, а наступного дня зранку його забрав. Він щиро розкаюється в вчиненому.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що вона дала в користування своїй дочці ОСОБА_7 мобільний телефон марки "Айфон 5". В один з вечорів вересня 2017 року вона телефонувала до дочки, але та не відповідала. Коли вона повернулась, то повідомила, що вона з друзями була на березі річки Серет і там в неї пропав телефон. Вони його шукали, але не знайшли. Дочка думала, що телефон вона загубила. Вже пізніше стало відомо, що в той вечір телефон викрав ОСОБА_6 і передав його на зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 ..
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала показання, якими підтверджується те, що в вересні 2017 року вона зустрілась з однокласниками і вони сиділи за столиком на березі річки і там в неї, коли вона відлучалась, пропав мобільний телефон, який лежав на столику. Вони всі його шукали, але знайти не змогли. На даний час їй відомо, що телефон в той день в неї взяв ОСОБА_6 , він про це зізнався наступного дня. ОСОБА_6 того ж вечора, коли він взяв телефон, віддав його обвинуваченому ОСОБА_4 , а наступного дня вранці в нього його забрав.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що в вересні 2017 року він, обвинувачений ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сиділи за столиком біля річки Серет. Там він взяв телефон ОСОБА_7 , який лежав на столі, але цього ніхто не помітив. Остання стала шукати телефон, а коли вона пішла додому, то він сказав ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що взяв телефон і дав його обвинуваченому на зберігання. Обвинувачений ОСОБА_4 знав, що він викрав цей телефон в ОСОБА_7 ..
Такі обставини підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_8 ..
Вищезазначені докази, які було досліджено в ході судового розгляду кримінального провадження, є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши докази, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 і його дії кваліфікує за ст. 198 Кримінального кодексу України, за ознаками заздалегідь не обіцяного зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить з наступних мотивів.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
З врахуванням таких вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога.
Обставинами, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім цього, органом досудового розслідування до обставин, що пом`якшують покарання віднесено і вчинення обвинуваченим злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин.
Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, який до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання в вигляді обмеження волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачуються і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 Кримінального кодексу України.
Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винуватим за ст. 198 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.
Згідно ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1