Провадження № 1-кп/679/24/2019
Справа № 679/1269/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин кримінальні провадження №0000254, №0000273 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нетішин Хмельницької області, громадянки України, українки, неодруженої, непрацюючої, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 15 квітня 2016 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. 13 жовтня 2016 року відповідно до ст. 53 КК України Нетішинським міським судом Хмельницької області змінено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень на покарання у виді 50 годин громадських робіт;

- 13 листопада 2017 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з встановленим іспитовим стоком один рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимою за злочини проти власності, востаннє 13 листопада 2017 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з встановленим іспитовим стоком один рік, на шлях виправлення не стала, продовжила свою злочинну діяльність та вчинила новий умисний злочин проти власності.

28 травня 2018 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , побачила в кімнаті на дивані мобільний телефон марки «LG» моделі «G3», який належний ОСОБА_9 , де в неї виник умисел на таємне викраденню чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викраденн чужого майна, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «LG» моделі «G3», чорного кольору, вартістю 1660 грн. 00 коп., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар, вартістю 25 гривень, що належать ОСОБА_9 . Викраденим ОСОБА_7 розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимою за вчинення злочинів проти власності та відносно якої 19 вересня 2018 року направлений до суду обвинувальний акт за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не стала, продовжила свою злочинну діяльність та вчинила новий умисний злочин.

Так, 24 вересня 2018 року приблизно о 01 годині 14 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на коридорі загального користування в будинку АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 покинув приміщення квартири АДРЕСА_5 , в якій проживає, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, з умислом, спрямованим на таємне незаконне заволодіння чужим майном, через незачинені вхідні двері проникла в приміщення вказаної квартири, де зайшла до приміщення спальні, звідки викрала планшет (планшетний комп`ютер) «Apple iPad A1395» із зарядним пристроєм і USB-кабелем, вартістю 1693 грн. 33 коп.

В подальшому ОСОБА_7 з викраденим майном покинула приміщення квартири та розпорядилась таким на власний розсуд.

Своїми незаконними діями ОСОБА_7 заподіяла потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1693 грн. 33 коп.

Таким чином, своїми діями, що виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднаній у проникнення у житло, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 24 вересня 2018 року приблизно о 01 годині 46 хвилин ОСОБА_11 , діючи умисно, піднялась на дев`ятий поверх житлового будинку та через незачинені двері незаконно проникла до приміщення квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_12 , в результаті чого порушила конституційне право останнього на недоторканість його житла.

Цього ж дня, приблизно о 02 годині 13 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою вчинення крадіжки, піднялась на дев`ятий поверх житлового будинку та через незачинені двері незаконно проникла до приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрала упаковку сухариків «Флінт», вартістю 03 грн., якою розпорядилась на власний розсуд, в результаті чого порушила конституційне право ОСОБА_10 на недоторканість житла.

Таким чином, своїми діями, що виразились у незаконному проникненні до житла, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно вона викрала у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон з сім-картою та на наступний день попросила ОСОБА_13 здати його у ломбард на паспорт останнього, оскільки вона не мала паспорта. У ломбарді за телефон отримала кошти у сумі 400 грн., які витратила на власні потреби.

Щодо подій від 24 вересня 2018 року ОСОБА_7 зазначила, що на той період проживала з ОСОБА_13 у його квартирі, яка знаходиться у будинку, в якому також проживав потерпілий ОСОБА_10 . Пояснила, що 24 вересня 2018 року в нічну пору доби вона, вийшовши з квартири ОСОБА_13 , піднялась на вищий поверх будинку та зайшла в квартиру ОСОБА_10 , двері якої були не замкнені. В даній квартирі був відсутній потерпілий, але був ОСОБА_14 , який спав. Побачивши на підлозі планшет, який належав ОСОБА_10 , про що їй було відомо, взяла такий, щоб покористуватись, після чого пішла до квартири ОСОБА_13 . Через деякий час, знаючи що ОСОБА_10 відсутній у своїй квартирі, знову піднялась до його квартири та взяла там зарядний пристрій до планшета, а пізніше ще раз піднялась до квартири потерпілого і взяла сухарики. На наступний день з ОСОБА_13 , знаючи що вказаний планшет належить ОСОБА_10 , здали останній у ломбард за 300 гривень на паспорт останнього, оскільки вона не мала паспорта. Кошти за планшет забрав ОСОБА_13 на власні потреби.

Водночас ОСОБА_7 заперечила свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки такого не вчиняла.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченою повністю у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, її вина повністю доводиться наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що за день до викрадення його телефону, він разом з ОСОБА_7 та її подругою ОСОБА_15 відпочивали й нього в квартирі. На наступний день, коли він прокинувся, то виявив, що у нього зник телефон. Проте, що його взяла ОСОБА_7 дізнався від ОСОБА_15 .

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду показав, що його дружина ОСОБА_17 працювала у ломбарді «Гулевич та компанія», що знаходиться у м. Нетішин Хмельницької області. Остання подарувала йому мобільний телефон марки «LG-G3», який взяла у ломбарді так, як він уже був інкасований. Даним телефоном він деякий час користувався, проте, що він викрадений не знав, дізнався про це від працівників поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка суду показала, що працювала у ломбарді « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, просп. Незалежності, 22. В червні 2018 року до неї у ломбард прийшли жінка та чоловік, які заставили у ломбард мобільний телефон марки «LG». Через 10 днів термін дії застави мобільного телефону закінчився і він став інкасований. Оскільки телефон їй сподобався, вона подарувала його чоловіку. Проте, що він викрадений не знала, дізналася про це від працівників поліції.

Заявою ОСОБА_16 від 09 вересня 2018 року про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону марки «LG-G3» (арк. спр. 12).

Протоколом огляду предметів від 09 вересня 2018 року, згідно даних якого безпосереднім об`єктом огляду був мобільний телефон марки «LG-G3» (арк. спр. 13).

Висновком експерта №12.1-0634:18 від 12 вересня 2018 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «LG-G3», станом на 28 травня 2018 року, становить 1660 грн. (арк. спр. 20-26).

Довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_18 , за даними якої вартість бувшої у використанні сім-карти мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар», становить 25 грн. (арк. спр. 26).

Водночас суд вважає неналежним доказом показання свідка ОСОБА_13 , оскільки останній в судовому засідання ствердив, що йому нічого не відомо з приводу викрадення ОСОБА_7 мобільного телефону у ОСОБА_9 , тим самим не підтвердив обставини, що підлягають доказуванню у данному кримінальному провадженні.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченою повністю у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, її вина повністю доводиться наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав, що деякий час проживав з ОСОБА_7 у нього в квартирі. Одного разу. не пам`ятає час та дату, він виявив у себе на шкафу планшет. Запитавши у ОСОБА_7 чий планшет, остання повідомила, що такий належить їй. На наступний день він разом з ОСОБА_7 здали планшет у ломбард, оскільки йому необхідні були кошти.

Протоколом огляду від 24 вересня 2018 року з фототаблицями до нього, даними якого зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення квартира АДРЕСА_6 (арк. спр. 16-25).

Протоколом огляду СD-R диску від 18 жовтня 2018 року з фототаблицями до нього та СD-R диску, за даними яких ОСОБА_7 о 01:19:01 годин покидає коридор дев`ятого поверху та в руках тримає планшет, о 01:46:24 та 02:12:09 знову піднімається до квартири на дев`ятому поверсі, а о 02:13:44 виходить з квартири, тримаючи у руках сухарики «Флінт» (арк. спр. 35-41).

Договором № від 24 вересня 2018 року, укладеного між ПТ «Ломбард Роял Кредит», що в м. Нетішин на просп. Незалежності, 22, і ОСОБА_13 , згідно даних якого останній здав у ломбард планшет марки «Айпад» з зарядкою (арк. спр. 43).

Заявою ОСОБА_19 від 28 вересня 2018 року про добровільну видачу працівникам поліції планшета марки «Айпад» (арк. спр. 44).

Протоколом огляду від 28 вересня 2018 року, згідно якого безпосередніми об`єктами огляду був планшет марки «iPad» моделі «А1395» та зарядний пристрій моделі «А1357» (арк. спр. 45).

Висновком експерта №12.1-0714:18 від 09 жовтня 2018 року, згідно якого ринкова вартість планшета марки «Apple iPad А1395» із зарядним пристроєм і USB-кабелем, станом на 24 вересня 2018 року могла становити 1 693 грн. 33 коп. (арк. спр. 52-57).

Зазначені докази винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, є такими, що доповнюють одне одного, належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст. ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у вище зазначених кримінальних провадженнях, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаній у проникнення у житло, за ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла.

При цьому, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення кримінального правопорушення повторно, оскільки така не передбачена диспозицією ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто в тому, що вона незаконно заволоділа будь-яким способом паспортом, за наступних обставин.

24 вересня 2018 року приблизно о 01 годині 46 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою незаконного заволодіння паспортом, піднялась на дев`ятий поверх житлового будинку та через незачинені двері незаконно проникла до приміщення квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_10 , в результаті чого порушила конституційне право останнього на недоторканість його житла. Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_7 зайшла до спальної кімнати, де реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що паспорт громадянина України є офіційним документом, діючи умисно, таємно, із полиці шафи здійснила крадіжку паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_1 , виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 13 вересня 2013 року, яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд, а саме викинула в сміттєвий контейнер.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення не визнала та показала, що не бачила у квартирі ОСОБА_10 паспорта і не брала його.

Сторона обвинувачення свій висновок щодо винуватості ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала.

Однак таке обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час безпосереднього дослідження доказів судом, оскільки воно не було доведене будь-якими доказами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 КПК України доказами визнаються лише фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку.

В матеріалах кримінального провадження міститься лише заява потерпілого ОСОБА_10 і протокол допиту останнього, де він стверджує про викрадення у нього паспорта (арк. спр. 63, 65).

Частина 3 ст. 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин стороною обвинувачення не надано, а судом не здобуто належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 незаконно заволоділа будь-яким способом паспортом.

У відповідності до п.п. 1, 2 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочинів.

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), які у відповідності до вимог ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжким злочином, особу винної, зокрема те, що вона не працює, неодружена, негативно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, будучи раніше неодноразово судимою за злочини проти власності, в період іспитового строку знову вчинила аналогічні злочини, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім наведеного, при визначенні міри покарання суд враховує дані досудової доповіді на обвинувачену, згідно якої ризики вчинення ОСОБА_7 повторного злочину оцінюється як дуже високий, небезпеки для суспільства - низький, виправлення обвинуваченої можливе за умови постійного нагляду та контролю, а також інтенсивного застосування виховних заходів в умовах ізоляції від суспільства.

За вказаних обставин суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71, 72 КК України.

Також суд враховує, що вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року, який набрав законної сили 14 грудня 2017 року, ОСОБА_7 засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового стоку один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року, з урахуванням строку попереднього ув`язнення з 23 жовтня 2018 року.

Також судом при складанні покарань за сукупністю вироків враховується положення ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якої менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

На переконання суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування судом ст. ст. 69 та 75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз №12.1-0634:18 від 12 вересня 2018 року та №12.1-0714:18 від 09 жовтня 2018 року в сумі 1144 гривні підлягають стягненню з обвинуваченої відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Раніше обраний обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зважаючи на призначене покарання, слід продовжити до часу вступу вироку в законну силу, однак не довше ніж до 15 квітня 2019 року.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді двох трьох позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 71, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року, остаточно призначити ОСОБА_7 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

ОСОБА_7 виправдати за ч. 3 ст. 357 КК України за недоведеністю вчинення нею вказаного кримінального правопорушення.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 15 лютого 2019 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 період попереднього ув`язнення з 23 жовтня 2018 року по 14 лютого 2019 року включно.

Обраний обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до часу вступу вироку в законну силу, однак не довше ніж до 15 квітня 2019 року.

Речові докази у справі:

- мобільний телефон марки «LG-G3», який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, повернути власнику ОСОБА_9 ;

- планшет марки «Apple», моделі «iPad А1395» та зарядний пристрій моделі «А1357», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , залишити у власності останнього;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування формату CD-R залишити при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) гривні судових витрат за проведення судових експертиз №12.1-0634:18 від 12 вересня 2018 року та №12.1-0714:18 від 09 жовтня 2018 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1