Справа №463/535/19
Провадження №1-кс/463/710/19
У Х В А Л А
про скасування постанови
про закриття кримінального провадження

04 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова
Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Ван ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 18 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0003017. Просить скасувати вказану постанову.
Скаргу мотивує тим, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснювало досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003017 від 3 грудня 2018 року, за ч. 1 ст. 366 КК України. Постановою слідчого даного бюро ОСОБА_6 від 18 лютого 2019 року дане кримінальне провадження закрито. Зазначає, що винесення даної постанови є наслідком однобічного, неповного та упередженого розслідування під час якого не було здійснено належної перевірки отриманих доказів. Зокрема, слідчим ОСОБА_7 протиправно усунено заявника від участі у кримінальному провадженні у статусі потерпілої. З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим проведено три допити свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак з мотивувальної частини постанови вбачається, що в основу постанови про закриття кримінального провадження взято показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Крім того, слідчим ОСОБА_7 не проведено допит в якості свідка оперуповноваженого ОСОБА_10 автора сумнівного рапорту, на який слідчий покликається в постанові, та на підставі якого ОСОБА_11 до Єдиного реєстр досудових розслідувань було внесено дані за фактом отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Дані показання свідка ОСОБА_8 слідчим ОСОБА_7 не були перевірені. При цьому, стороні захисту в кримінальному провадженні № 000991 інші витяги ЄРДР, які могли б підтвердити показання ОСОБА_8 не відкривались, під час судового слідства вони до матеріалів кримінального провадження прокуратурою не долучались, що спростовує версію ОСОБА_14 . Єдиним способом перевірки показань свідка ОСОБА_8 є отримання тимчасового доступу до речей і документів, які знаходяться у володінні Генеральної прокуратури України, а саме: до інформації, що міститься в Єдиному реєстрі досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000991, однак слідчим ОСОБА_7 цього не було зроблено, а відтак його висновок є передчасним. Зазначає, що однією з підстав закриття провадження слідчий вказує на те, що витяг з ЄРДР в контексті примітки до ст. 358 КК України не є офіційним документом. Однак така позиція суперечить чинному законодавству, оскільки витяг з реєстру є документом, який засвідчує факт реєстрації в реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань. Реєстратори самостійно формують витяг з реєстру у межах унесеної інформації та посвідчують його своїм підписом. Відтак витяг з ЄРДР є офіційним документом, а тому слідчий ОСОБА_15 в оскаржуваній постанові протиправно вказав протилежне. Додатково зазначає, що однією з підстав закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_15 хибно вказує, що «оцінку зібраним доказам у кримінальному провадженні № 0000991 у відповідності до ст. 89 КПК України може надати лише суд в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення», однак така позиція є незаконною, оскільки в межах кримінального провадження № 0000991 встановлюється наявність або відсутність складу злочину в діях ОСОБА_3 , тоді як у кримінальному провадженні № 0003017 натомість слід встановити наявність або відсутність складу злочину у діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зазначає, що висновки слідчого ОСОБА_6 про відсутність об`єктивних ознак кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України у зв`язку з не встановленням факту спричинення істотної шкоди ОСОБА_3 є передчасним, оскільки вважає, що їй спричинена істотна моральна шкода, яку попередньо оцінює в 500 000 гривень. Вважає, що слідчий ОСОБА_16 , не зважаючи на наведене, свідомо та протиправно позбавив її права на участь у кримінальному провадженні в статусі потерпілої.
В судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в ній, просила скаргу задовольнити.
Слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав письмове заперечення на скаргу, відповідно до якого в задоволенні такої просив відмовити, оскільки, на його думку, вчинив всі необхідні слідчі дії, які дали можливість прийняти оскаржувану постанову. Зокрема, допитав в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_17 ,, ОСОБА_9 , оглянув копії матеріалів кримінального провадження № 0000991, які надійшли з прокуратури Львівської області. Зазначає, що в ЄРДР відображаються всі процесуальні рішення та дії реєстратора, також зміни у процесуальних рішеннях прокурора, слідчого. Інших відомостей, зокрема, про рух первинної реєстрації походження інформації про злочин та зміни її походження не відображається. Крім того, в ході досудового розслідування не встановлено спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_3 . Розгляд скарги просив проводити у його відсутності.
За таких обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.
Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0003017, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 2 статті 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
З матеріалів скарги та досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0003017 вбачається, що слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 постановою від 18 лютого 2019 року закрив кримінальне провадження № 003017 від 3 грудня 2018 року за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
З оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим допитано в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_17 ,, ОСОБА_9 , оглянуто копії матеріалів кримінального провадження № 0000991, які надійшли з прокуратури Львівської області. З заяви про вчинення кримінального правопорушення від 9 липня 2018 року вбачається, що заявник вважає, що слідчим прокуратури Львівської області ОСОБА_17 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань неправдиві відомості щодо часу надходження повідомлення про кримінальне правопорушення, вважає, що відомості в реєстр внесено швидше ніж отримано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
З наявної в матеріалах кримінального провадження № 003017 копії витягу з кримінального провадження № 0000991 вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2016 року внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України, реєстратором вказано слідчого ОСОБА_18 .
В оскаржуваній постанові слідчий посилається на обставину, що дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесенні на підставі рапорту працівника УЗЕ у Львівській області, однак в постанові не вказано на підставі якого саме рапорту та якого оперативного працівника, матеріали кримінального провадження не містять протоколу допиту вказаного оперативного працівника. Крім протоколів допиту свідків матеріали провадження не містять письмових доказів, що ОСОБА_17 вносились будь-які дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема витягу з реєстру, де ОСОБА_17 вказувався б реєстратором чи особою, яка вносила відповідні зміни.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду наведеного, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 18 лютого 2019 року винесена передчасно і підлягає скасуванню, слідчому необхідно надати обґрунтовану юридичну оцінку встановленим обставинам, у достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі провести інші необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 18 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0003017 скасувати.
Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1