Справа №295/6876/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді……. ОСОБА_1 ,

секретаря.......................... ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора………………. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої………………. ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої………… ОСОБА_6 ,

представника потерпілої……………………… ОСОБА_7 ,

педагога………………………………………… ОСОБА_8 ,

захисника………………. ОСОБА_9 ,

обвинуваченої…………. ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадженні №0001550 про обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, працюючої помічником лісничого ДП Житомирський військовий лісгосп, проживаючої у АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

12.04.2018, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_10 , керуючи технічно-справним автомобілем FORD моделі FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух у лівій смузі руху проїзної частини вул. Чуднівської у м. Житомирі, в напрямку від вулиці Чумацький Шлях в сторону провулку Корбутівського. У зазначений день, час та місці, здійснюючи проїзд нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться поблизу будинку №113 по вул. Чуднівській у м. Житомирі, ОСОБА_10 порушуючи вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху України, в час коли перед нерегульованим пішохідним переходом зупинився транспортний засіб, який здійснював рух у правій смузі руху вул. Чуднівської, не вжила заходів до зменшення швидкості, в разі потреби зупинення та не переконалась в тому що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створено небезпеку, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину вул. Чуднівської по нерегульованому пішохідному переходу, з правої сторони наліво відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівої верхньої кінцівки у вигляді перелому великого горбика лівої плечової кістки з невеликим зміщенням уламку плечової кістки із формуванням локальної деформації зовнішнього контуру її верхньої третини, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Так, необережні дії ОСОБА_10 , які виразились в порушенні нею вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 винною себе у вчиненні злочину визнала повністю, щиро розкаялася і показала, що дійсно вчинила злочин за обставин, які зазначені у обвинуваченні, а саме, що 12.04.2018, поверталася з роботи додому. Приблизно о 18 годині 40 хвилин керувала автомобілем FORD моделі FIESTA, рухалася у лівій смузі проїзної частини вул.Чуднівської у м. Житомирі, в напрямку центру міста. В тому ж напрямку попереду в правій смузі руху рухався автобус маршрутного таксі. Коли під`їжджала до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться поблизу будинку №113 по вул. Чуднівській, за 50 м. до нього побачила, як зліва направо по пішохідному переходу переходить дорогу жінка. Вона вирішила, що автобус пропускає жінку пішохода, яка вже перейшла її смугу руху і продовжила рух з швидкістю 25-30 км/год. В цей час з-за автобуса на відстані 1-1,5 м попереду її автомобіля раптово виїхала на роликових ковзанах дитина-дівчинка, яка перетинала дорогу з правої сторони наліво відносно руху її автомобіля. Коли побачила дитину, загальмувала, однак уникнути зіткнення не змогла. Зразу після зіткнення викликала швидку допомогу, хоча дівчинка казала, що все в порядку, наполягла на тому, щоб дівчинку оглянули лікарі в лікарні, дочекалась швидку та поліцію. Як з`ясувалось у подальшому, дівчинка - ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, зазначені у обвинуваченні, які визнає як такі, що отримані внаслідок ДТП. Дитину не бачила та не передбачала, що на проїзній частині можуть бути діти. Її автомобіль застраховано. На місці події та на наступний день цікавилася здоров`ям дівчинки, спілкувалася з ОСОБА_11 , який приїхав на місце події та назвався батьком ОСОБА_5 та є, як з`ясувалося пізніше, її вітчимом, пропонувала матеріальну допомогу на лікування дитини. Останній сказав, що допомоги вони не потребують.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що 12.04.2018, приблизно о 18 годині 40 хвилин, вона зупинилась на правому узбіччі вул. Чуднівської, якщо рухатися в напрямку центра міста, біля спортивного комплексу «Динамо» поблизу пішохідного переходу. Перед пішохідним переходом зупинився автобус маршрутного таксі, який рухався в напрямку центра, і з іншої сторони дороги в її напрямку по переходу перейшла жінка матір її подруги. Тоді вона на роликових ковзанах виїхала на пішохідний перехід, проїхала три метри і на другій смузі руху сталося зіткнення з автомобілем FORD, який рухався зі сторони Гідропарку в напрямку центру. Внаслідок зіткнення вона вилетіла на капот, вдарилася плечем об лобове скло та впала на дорогу. Перед зіткненням автомобіля вона не бачила. На ковзанах рухалась вдвічі швидше, ніж звичайний пішохід. Автомобіль зупинився, водій ОСОБА_10 підійшла до неї, запитала, чи все добре. Після чого викликали швидку допомогу, яка забрала її до лікарні, куди вона їхати не хотіла, думала, що все добре. Однак в лікарні їй наклали гіпс.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченою своєї вини у вчиненні злочину, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, а саме що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, враховуючи показання обвинуваченої, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, суд вважає винність обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні злочину доведеною та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття у вчиненні злочину.

Доводи представника потерпілої ОСОБА_7 про те, що у обвинуваченої відсутнє щире каяття суд відкидає як такі, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки, як вбачається з обвинувального акту, таке каяття мало місце як під час досудового розслідування та його завершення, так і під час судового розгляду, де обвинувачена визнала вину, розповіла про обставини події, а також відмовилася від можливості розгляду клопотання трудового колективу про передачу її на поруки та звільнення від кримінальної відповідальності з мотивів того, щоб не склалося враження, що вона бажає уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинене, а отже готова нести покарання, яке визначить суд, на місці вчинення злочину, вживала заходів для виклику для надання необхідної медичної допомоги потерпілій, що свідчить про щиру тривалу негативну оцінку та осуд свого діяння на протязі всього часу як з моменту вчинення злочину так і під час кримінального провадження.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд також враховує матеріали досудової доповіді Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області, відповідно до якої цей орган прийшов до висновку, що обвинувачена не представляє загрози для суспільства, а також і те, що ОСОБА_10 вперше вчинила злочин, який відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості, враховуючи що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченої, а також попередження вчинення нею нових злочинів, з урахуванням особи винної, яка одружена, веде суспільно-корисний спосіб життя - працює, за місцем роботи характеризується позитивно, має власний дохід, а тому приходить до висновку, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає основне покарання у виді штрафу, без призначення додаткового покарання, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Речові докази по справі:

- диск «DVD-R» з відеозаписом події з камери відеоспостереження, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, підлягає залишенню в матеріалах провадження.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експерта при проведенні Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової експертизи дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди № 3/392 від 24.05.2018 в сумі 1144 гривні, судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/391 від 11.05.2018 в сумі 1144 гривні, а всього в сумі 2288 гривень, - слід покласти на обвинувачену.

Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 371 - 374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити основне покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази:

- диск «DVD-R», - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судових експертиз №№ 3/391, 3/392 у сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1