Справа № 698/68/17
Провадження № 1-кп/698/19/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 р.смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000531 від 21.11.2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радчиха, Катеринопільського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого обробником зерна на ТОВ «Катеринопільський елеватор», розлученого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7

представників потерпілого: ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 21.10.2016 року близько 16 год. 00 хв., знаходячись в смт. Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області, за місцем своєї реєстрації в кухонній кімнаті будинку, яке розташоване по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_7 впав на підлогу, а ОСОБА_3 продовжуючи свої дії наніс йому два удари руками в область голови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забійної рани м`яких тканин лоба, синців на повіках обох очей, лобі на спинці носа, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 05-9-01-/488 від 19.12.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
2
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, по суті фактичних обставин справи пояснив, що він після розлучення зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 проживавали окремо. Колишня дружина проживала в придбаному, під час їх шлюбу, будинку в АДРЕСА_2 , а він за іншою адресою однак періодично прибував до будинку де проживає колишня дружина з метою спілкування з їх спільною донькою, разом з тим він забороняв колишньому тестю ОСОБА_7 приходити до даного будинку. Того дня 21.10.2016 року він прибув до будинку в АДРЕСА_2 , де перебував з дітьми та топив на кухні у плиті, а колишньої дружини вдома не було. Незважаючи на його заборону, прибувати до даного будинку, туди близько 16 год. 00 хв., прибув ОСОБА_7 з та ОСОБА_10 . Перебуваючи в приміщенні кухонної кімнати будинку, ОСОБА_7 у нього запитав, що він тут робить, а потім почав наносити йому удари в обличчя кулаками і таких ударів, що дістали обличчя було 2 чи 3, а від отримання інших ударів, які йому намагався ще нанести ОСОБА_7 , він ухилявся, а далі сам наніс останньому один удар лівою рукою останньому в обличчя від якого той сів на підлогу. Обвинувачений стверджує, що не міг іншим шляхом закінчити конфлікт, оскільки потерпілий перекрив йому вихід з цієї кімнати будинку стоячи в дверях, хоча і не заперечує, що міг ще до початку конфлікту викликати працівників міліції, але не встиг цього зробити бо на нього напав ОСОБА_7 , який на його думку перебував в стані алкогольного сп`яніння від чого повів себе агресивно. Обвинувачений наполягає на тому, що така поведінка потерпілого загрожувала його життю та здоров`ю, а тому удар він наніс ОСОБА_7 виключно захищаючи своє життя, здоров`я та честь і гідність при цьому перебуваючи в стані афекту. Після чого вийшов з будику де на подвірр`ї зустрів свою колишню дружину ОСОБА_9 , яка сиділа в саломі автомобіля, що був припаркованим біля двору. Далі з будинку вибігла ОСОБА_10 , яка була свідком всього конфлікту в будину та покликала ОСОБА_9 , яка вислухавши останню викликала швидку допомогу потерпілому ОСОБА_7 , та не випускала його ОСОБА_3 з двору посилаючись на те що вона викликала працівників поліції на що він в свою чергу зателефонував своїй сестрі ОСОБА_11 . Далі прибули медики та забрали ОСОБА_7 , а він пішов на 20 год 00 хв. на роботу. Обвинувачений показав, що не вважав необхідним повідомляти, в ході досудового слідства, про те що того дня його вдарив ОСОБА_7 при цьому він також не звертася за медичною допомогою за наслідком отриманих ударів від ОСОБА_7 та не звертався, щодо фіксації таких отриманих пошкоджень.
Тому обвинувачений, вважаючи, що потерпілому він наніс удар виключно захищаючи своє життя, здоров`я та честь і гідність, при цьому перебуваючи в стані афекту, просив його виправдати.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого, суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 , у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , даних в судовому засіданні, з яких слідує, що обвнувачений є її колишнім зятем, з яким після розлучення його донька ОСОБА_9 , проживає окремо. І саме за проханням своєї доньки він періодично приходить до неї де допомогає по господарству хоча проти цього був ОСОБА_3 . Того дня 21.10.2016 року

3

він разом зі своєю донькою ОСОБА_9 та співмешканкою ОСОБА_10 та відмічали празник в ході чого він дійсно вживав невелику кількість алкоголю. Близько 16 год. 00 хв. до доньки зателефонували її донька ОСОБА_12 і повідомила, що ОСОБА_3 не дає їм їсти, а сам при цьому їсть. Тому вони прибули на автомобілі до будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 . Після чого донька ОСОБА_9 залишились в автомобілі, а він зі співмешканкою ОСОБА_10 піщли до будинку, де в кухонній кімнаті побачив ОСОБА_3 , який сидів за столом та їв, а діти почали скаржитися, що він їм не давав їсти. На запитання поставлене до ОСОБА_3 , що відбувається останній вдарив його кулаком в ліву частину обличчя над бровою і від отриманого удару він упав та тимчасово втратив свідомість, а потім його госпіталізували прибулі медики. Потерпілий категорично заперечує, що наносив будь-які удари ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала аналогічні за змістом показання, що і топерпілий, та пояснила, що дійсно 21.10.2016 року вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 та його донькою ОСОБА_9 прибули до будинку в АДРЕСА_2 . При цьому, з метою уникнення можливих проблем, ОСОБА_9 залишилась на дворі, а вона з ОСОБА_7 зайшли до кухонної кімнати будинку де перебував ОСОБА_3 , вона стала між ними з метою уникнення можливого конфлікту, однак ОСОБА_3 , будучи на її думку наляканим цим візитом став агресивним і на запитання потерпілого, щодо того що він не дає дітям їсти, вдарив спочатку кулаком лівої руки ОСОБА_7 в обличчя, а коли той впав то вона помітила ще удар правою рукою. Після падіння ОСОБА_7 втратив свідомість та у нього була видна кров, а тому вона вибігла на вулицю та почала кликати його доньку ОСОБА_9 , яка і викликала потім швидку допомогу, а вона до прибуття медиків надавала потерпілому допомогу та витерала кров. Свідок стверджувала, що потерпілий лише словесно звернувся до ОСОБА_3 з метою захисту дітей, а той відреагував агресивно та почав його бити.

Згідно показань свідка ОСОБА_9 , обвинувчений ОСОБА_3 , є її колишнім чоловіком з яким після розлучення живуть окремо при цьому вона проживає в спільно придбаному ними, під їх час шлюбу, будинку. Саме за її проханням її батько ОСОБА_7 періодично прибуває до неї та допомагає по господарству проти чого висловлюється ОСОБА_3 21.10.2016 року вона перебувала в гостинах у батька і до неї зателефонувала донька та повідомила, що ОСОБА_3 позбавляє їх їжі, а сам при цьому їсть. На що вона разом з батьком та його співмешканкою ОСОБА_10 прибули до будинку, де з дітьми перебував обвинувачений. До будинку зайшли батько та ОСОБА_10 , а вона не бажаючи конфлікту з колишнім чоловіком була в дворі. Через короткий проміжок часу вибігла з хати ОСОБА_10 та повідомила, що після словесного конфлікту ОСОБА_3 почав бити ОСОБА_7 , який отримавши удари втратив свідомість та лежить на підлозі. На що вона забігла до будинку та виявила батька, який без свідомості лежав на підлозі, а тому вона викликала швидку допомогу. Перебуваючи в подальшому в дворі будинку вона не випускала з двору ОСОБА_3 , оскільки викликала поліцію, а останній, на її думку будучи в шокованому стані, бив її. Окрім того з показань даного свідка слідує, що до вказаних подій ОСОБА_3 і раніще неодноразово бив її так як є агресивною людиною.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що працює фельдшером швидкої допомоги і 21.10.2016 року прибув за викликом до будинку в АДРЕСА_2 , де виявили потерпілого ОСОБА_7 , яким мав пошкодження лоба, рвану рану лобу та

4

кровотечу. Потерпілий повідомив, що його побив зять, далі потерпілого перевезли до лікарні, де йому хірург наклав шви.

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 20.12.2016 року та фото таблиці до нього з яких вбачається, що 20.12.2016 року потерпілий ОСОБА_7 в присутності слідчого та понятих показав, як саме ОСОБА_3 , наносив йому удари 21.11.2016 року в будинку в АДРЕСА_2 . (а.с 29-30).

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 20.12.2016 року та фото таблиці до нього з яких вбачається, що 20.12.2016 року свідок ОСОБА_10 , в присутності слідчого та понятих показала, як саме ОСОБА_3 , наносив удари ОСОБА_7 , 21.11.2016 року в будинку в АДРЕСА_2 . (а.с 32-34).

Даними висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/497 від 26.12.2016, у відповідності до якої в ОСОБА_7 , виявлено легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забійної рани м`яких тканин лоба, синців на повіках обох очей, лобі на спинці носа, які спричиненні дією тупого твердого предмету, давність спричинення їх може відповідати вказаному в постанові часу. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забійної рани м`яких тканин лоба, синців на повіках обох очей, на лобі на спинці носа могли виникнути при обставинах та в час вказаний постанові про призначення експертизи 21.11.2016 року, а також дані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах та час вказаний потерпілим під час проведення слідчого експерименту. (а.с 35-36).

З показань свідка захисту ОСОБА_11 проте що 21.11.2016 року їй зателефонув її брат ОСОБА_3 та повідомив, що в будинок де він перебував з дітьми, в АДРЕСА_2 прибули ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , де у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_7 в ході якого останній махав на нього руками і виганяв з хати не підтверджують факту нанесення обвинуваченому ОСОБА_3 потерпілим ударів. При цьому суд відкидає як неогрунтовані твердження даного свідка про перебування її брата ОСОБА_3 в стані афекта, в момент нанесення ним ударів потерпілому, оскільки це є її припущеннями, які нічим не підтверджено.

Протягом всього провадження у справі ОСОБА_3 не заперечував нанесення ним удару потерпілому ОСОБА_7 , а його твердження щодо нанесення цього удару потерпілому з метою самозахисту, який першим наносив йому ударів, суд оцінює як такі, що пов`язані з обраним ним способом захисту і намаганням обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і об`єктивно спростовуються вищезазначеними доказами та відсутності доказів отримання обвинуваченим будь-яких отриманих пошкоджень від дій потерпілого.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не мав умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому і твердження про те, що він наніс удар потерпілому діючи в межах самооборони, захищаючись від побиття його потерпілим не відповідають фактичним обставинам встановленим під час судового розгляду, та повністю спростовуються наведеними вище доказами дослідженими під час судового розгляду. Отже,

5

судом встановлено, що обвинувачений, який вступив в словесний конфлікт з потерпілим, який є особою похилого віку наніс останньому ударів кулами рук і що на момент, коли наносив їх потерпілому, той не становив жодної загрози обвинуваченому, отже він не потребував захисту, що виключає існування поняття необхідної оборони, яке визначено ст. 36 КК України, та полягає у вчиненні певної дії з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересіві застосування якої до себе просить обвинувачений з винесення судом виправдувального вироку.
Щодо доводів обвинуваченого про його перебування в стані афекту в момент нанесення ним удару потерпілому суд приходить до слідуючого.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в ухвалі від 22.01.2015 у справі 5-36-кс14, дії, що вчиняються в афектному стані, мають особливий характер, їх специфіка полягає в тому, що вони обмежені в часі - тривалості стану фізіологічного афекту. Одним із критеріїв стану сильного душевного хвилювання в момент скоєння злочину є раптовість вчинення дій як безпосередня реакція на подію, що їх викликала, внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Будь яких доказів вчинення вищезазначених дій потерпілим стороною захистк не надано, а клопотання про призначення психолого-психіатричної експертизи стороною захисту заявлено не було, що вказує на безпідставність доводів обвинуваченого про перебування в момент нанесення ним удару потерпілому в стані афекту.

Поведінка ОСОБА_3 до вчиненого, під час події злочину та після нього (тривале спілкування з донькою потерпілого, яка не випускала його з подвір`я, спілкування по телефону зі своєю сестрою, якій під час розмови послідовно виклав події, які з ним відбулися, швидке залишення місце вчинення злочину також свідчить про те, що він не перебував у стані сильного душевного хвилювання.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої сторони.

ОСОБА_3 вчинив умисний злочин невеликого ступеня тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце роботи, за місцем постійного проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом під час розгляду справи не встановлено.

6

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину, щодо особи похилого віку.

Враховуючи виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 та досягнення інших цілей покарання, достатнім буде покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що ОСОБА_3 вчинив злочин при обтяжуючих вину обставин при цьому має постійне місце проживання та реєстрації. Має постійне місце роботи де має позитивні характеризуючі дані і на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та враховуючи думку потерпілого, який посилаючись на те, що обвинувачений не вжив будь-яких дій для примирення та відшкодування завданої шкоди в зв`язку з чим наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого, суд вважає за можливе, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів у виді громадських робіт, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України. При цьому суд підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачає.
Цивільний позов, речові докази в провадженні відсутні. Процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи слід віднести на рахунок держави.

Вирішуючи клопотання представника потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого процесуальні витрати на правову допомогу, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 120 КПК України - граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законодавством.

Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Як визначено ч. 3 ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат становить предмет доказування у кримінальному провадженні.

При цьому частиною 2 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

7

При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Зі змісту клопотання представника потерпілого вбачається, що між потерпілим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 укладено договір про надання правової допомоги у судовій справі № 698/68/17, ( без зазначення дати його укладання ) відповідно до якого вартість послуг адвоката за цим договором становить 650, 00 грн. за годину роботи.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 13.06.2017 згідно договору про надання правової допомоги адвоката (без зазначення дати його укладення) надано правову допомогу клієнту, пов`язану з представництвом та захистом прав та законних інтересів клієнта як потерпілого у судовій справі № 698/68/17 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, витрачено часу 10 годин, вартість послуг складає 6500 грн.

Зазначена сума сплачена потерпілим ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 218 від 13.06.2017.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 01.08.2018 згідно договору про надання правової допомоги адвоката (без зазначення дати його укладення) надано правову допомогу клієнту, пов`язану з представництвом та захистом прав та законних інтересів клієнта як потерпілого у судовій справі № 698/68/17 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, витрачено часу 09 годин, вартість послуг складає 5850 грн.

Зазначена сума сплачена потерпілим ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 618 від 01.08.2018.

Разом з тим, звіту про конкретні дії, що виконані адвокатом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , розрахунку витраченого адвокатом часу матеріали провадження не містять.

Тож суд виходить з того, що згідно журналів судових засідань адвокат ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000531 приймав участь в 15 судових засіданнях (15.02.2017 з 12-33 год. до 12-44 год., 03.03.2017 з 12.01 год. до 12-28 год., 29.03.2017 з 15-13 год. до 15-14 год, 26.04.2017 з 12-14 год. до 12-54 год., 23.05.2017 з 16-00 год. до 17-58 год., 13.06.2017 з 11-25 год. до 12-17 год., 01.02.2018 з 12-39 год. до 12-44 год., 27.02.2018 з 11-41 год. до 13 год. 17 хв., 13.03.2018 з 17-19 год. до 17-25 год., 20.03.2018 з 14-26 год. до 15-19 год., 12.04.2018 з 15-17 год. до 15-26 год., 19.06.2018 з 17 год.43 год до 17 год.48 хв., 07.08.2018 з 15-43 год. до 15 -47 год., 18.12.2018 з 18-29 год. до 19-13 год., 26.12.2018 з 13-42 год. до 14-28 год), загальною тривалістю 08 год. 06 хв., тобто за правову допомогу, яка полягала в участі в судових засіданнях, враховуючи встановлену договором вартість послуг адвоката 650 грн. за годину роботи, з обвинуваченого підлягає стягненню на користь потерпілого 5239 грн.

8

Розрахунку інших проведених адвокатом дій суду не надано, та докази щодо цього в матеріалах провадження відсутні, визначити обсяг проведених дій та час, необхідний для їх проведення, на власний розсуд суд позбавлений можливості.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, під час судового розгляду відповідних клопотань сторонами не заявлено, тому правові підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 , до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Процесуальні витрати за залучення експерта на стадії досудового розслідування лишити на рахунок держави. Речові докази відсутні.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 процесуальні витрати, а саме витрати на правову допомогу, в сумі 5239, 00 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1