22.01.2019
Ленінський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
Іменем України
22 січня 2019р. Справа №642/687/18-к Провадження 1-кп/642/189/19

Суд у складі: Головуючого судді: ОСОБА_1

Секретаря: ОСОБА_2

За участі: Прокурора ОСОБА_3

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5

Обвинувачений ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою.
В свою чергу захисниками заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт с застосуванням електронного засобу контролю.
З урахуванням думки учасників судового засідання, судом встановлено:
Статтею 331 КПК України визначено:
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час досудового слідства відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням вимог ст. 177 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків які дають достовірні підстави судді вважати що обвинувачений може здійснити дії передбачені частиною 1 цієї статті, а також судом було враховано особу обвинуваченогопри обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Суд, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, згідно ст.12 КК України, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також враховуючи те, що він обвинувачуються у злочині, вчиненому відносно фізичної особи. Крім того, обвинувачений раніше неодноразово був засуджений за злочини вчиненні проти життя та здоров`я фізичних осіб, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень. На теперішній час усі свідки сторони обвинувачення недопитані, а тому, можливість в разі зміни запобіжного заходу впливати на свідків та переховуватися від суду, не зміншилась. Суд вважає, обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Отже, суд не може погодитись з правовою позицією захисника, щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж обрано.
Підстави яки були враховані слідчим суддею при обранні міри запобіжного заходу не відпали, а тому є доцільним продовжити запобіжні заходи щодо обвинуваченому на період, визначений ч.3 ст.331 КПК України.

Керуючись ст. 3141, 331, 336, 372, 392 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.
В задоволені клопотання захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , щодо зміни запобіжного заходу відмовити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів обвинуваченому - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до «24.00» год. 20 березня 2019р. з триманням обвинуваченого в закладі кримінально-виконавчої системи України.
Копію ухвали направити до виконання до закладу кримінально-виконавчої системи України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1