Дата документу 27.03.2019 Справа № 323/3307/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 323/3307/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/643/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянула 27 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році»відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Приморського районного суду Запорізької області від 24.04.2018 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Встановлені ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року обставини:

До Оріхівського районного суду Запорізької області засуджений ОСОБА_7 звернувся із клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», посилаючись на те, що у нього на утриманні знаходяться непрацездатні батьки.

Суд прийшов до висновку про неможливість застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній засуджений за злочин, який вчинено 20.09.2017 року, тобто після набрання Закону України «Про амністію у 2016 році» чинності.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить розглянути його клопотання та дати йому шанс, при цьому звертає увагу на стан здоров`я його батьків, те, що він є єдиним годувальником свого сина, який на даний час проживає з його батьками, працює в установі, де відбуває покарання, має одне заохочення, багато переосмислив та більше не хоче вчиняти побідних помилок.

Враховуючи, що засуджений належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотання останнього про особисту участь у судовому засіданні і відсутність питань, які б погіршували правове становище засудженого, апеляційний суд у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги засудженого, вказавши про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_7 не є суб`єктом Закону України «Про амністії у 2016 році».

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до положень ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Частиною 2 статті 86 КК України передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ набрав чинності 07.09.2017 року.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Дана норма дублюється у ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Приморського районного суду Запорізької області від 24.04.2018 року за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, якевчинив 20 вересня 2017 року (а.п. 13).

Закон України «Про амністію у 2016 році» набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме 7 вересня 2017 року, тобто до вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування відносно засудженого ОСОБА_7 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810 - VIII «Про амністію у 2016 році», оскільки останній вчинив злочин після набрання наведеного Закону (07.09.2017 року) чинності.

Отже, доводи апелянта про наявність правових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 . Закону України «Про амністію у 2016 році» не ґрунтуються на законі.

Стосовно інших аргументів апелянта про наявність позитивних відомостей відносно останнього за час відбування покарання, то вони з урахуванням наведеного не мають вирішального значення і можуть бути в подальшому враховані при розгляді відповідних питань в порядку ст. ст. 81, 82 КК України, що не є предметом розгляду у даному провадженні, а тому ці доводи не приймаються до уваги.

Таким чином, підстав для скасування судового рішення, що оскаржується та задоволення заяви, колегія суддів не знаходить, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2018 року про відмову у застосуванні Закону України про амністію в 2016 році» відносно ОСОБА_7 , засудженого вироком Приморського районного суду Запорізької області від 24.04.2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4