Категорія:ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0005624 від 06 грудня 2017 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2018 року щодо ОСОБА_10 , яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с.Пульмо, Шацького району, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодружений, не працює, раніше судимий:

- вироком Шацького районного суду Волинської області від 12 червня 2002 року за ч.3 ст.152, ч.2 ст.263, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років;

- вироком Шацького районного суду Волинської області від 22 лютого 2012 року за ч.2 ст.190, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 років;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2016 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. 24 лютого 2017 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань за даним вироком та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року, обвинуваченому ОСОБА_10 призначено остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці, із розрахунку за правилами, передбаченими п.п. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишено попереднім тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 визначено рахувати з моменту його затримання, а саме з 18 липня 2018 року.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за те, що він в період часу з 23.00 год. 06 листопада 2017 року по 06.00 год. 07 листопада 2017 року, перебуваючи в приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон, марки «Мейзі Редмі 4А», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 3 000 грн. та ноутбук, марки «Асус», серійний номер DBNNXCY220928450 вартістю 17 000 грн. чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 20 000 грн.

У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. Вказує, що при призначені покарання судом не враховано, що обвинувачений займається суспільно-корисною працею, проте неофіційно, має на утриманні малолітню дитину. У зв`язку із цим, просить вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, яка є співрозмірним особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який відносно її задоволення заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України та висновок суду про доведеність його винуватості у викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Доводи захисника про неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин, які не зазначені у ст.66 КК України, зокрема наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також те, що обвинувачений займається суспільно-корисною працею є безпідставними, оскільки відповідно до приписів частини другої цієї ж статті це є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, відповідно до обвинувального акту щодо ОСОБА_10 , будь-які обставини, які пом`якшують його покарання, відсутні.

Отже, ні органом досудового розслідування, ні місцевим судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 .

Апеляційний суд також не вбачає підстав для визнання такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, обставин, зазначених в апеляційній скарзі.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за вчинення яких у встановленому законом порядку не знята та не погашена, тричі відбував покарання у місцях позбавлення волі, його суб`єктивне ставлення до вчиненого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим, враховано судом й інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, у тому числі і ті, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник.

Тому суд першої інстанції обрав ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, наближене до мінімального розміру, яке слід відбувати реально, а остаточне за правилами ст.ст.70, 72 КК України шляхом повного складання покарань.

Призначене судом ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і не є надто суворим.

Таким чином, підстав для зміни вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2018 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: