ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 192/1849/18
Провадження № - 1в/201/298/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2016 року за ч.1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, раніше судимого:

- 05.04.2002 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням 1 рік;
- 30.01.2003 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України остаточно до позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці. Звільнення: 30.10.2004 з Первомайської ВК (№ 117) за відбуттям строку покарання;
- 27.03.2007 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням 3 роки;
- 14.11.2007 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 71 КК України остаточно до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнення: 03.08.2011 з Солонянської ВК (№ 21) за відбуттям строку покарання;
- 09.10.2012 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнення: 19.07.2014 з Солонянської ВК (№ 21) за відбуттям строку покарання, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

засуджений (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, в якому зазначив, що він працевлаштований в виправній колонії, правила внутрішнього розпорядку виконує, виконує законні вказівки та розпорядження адміністрації, має три заохочення за працю та гарну поведінку, у зв`язку з чим просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України в судове засідання не зявився, надав на адресу суду клопотання про розгляд заяви засудженого за його відсутності.

Суд, вислухавши засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК №21» знаходиться з 16.10.2015 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться добре.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується задовільно, допустив одне порушення режиму утримання, за що має одне стягнення, має чотири заохочення. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере участь в організації виховних заходів, реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, підтримує зв`язки з рідними.
Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу ОСОБА_3 має чотири подяки, застосовані до нього 01.11.2017 року, 23.04.2018 року, 26.07.2018 року та 23.10.2018 року за підсумками відповідних кварталів відповідних років, а також за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також два попередження від 13.04.2016 року та 27.05.2016 року за зберігання заборонених предметів.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і працює, а наявні заохочення застосовані до нього хоча і носять систематичний характер та застосовані за весь період відбування покарання, проте застосовані в основному за підсумками роботи відповідних кварталів року, а не за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінного.

Посилання засудженого про зразкову поведінку під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом враховано те, що ОСОБА_3 вже був засуджений п`ять разів, про те знову вчинив тяжкий злочин, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що є підстави для відмови в задоволенні заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Повний текст ухвали буде проголошено 18.12.2018 року о 09-10 годині.

Головуючий: суддя ОСОБА_1