Справа № 355/551/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1188/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України

У Х В А Л А
іменем України
05 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка Київської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, пільг та державних нагород не маючого, не одруженого, раніше судимого: 15.03.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 15.06.2011 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 17.05.2017 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,
визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 17.05.2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Баришівки Київської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянин України, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, пільг та державних нагород не має, не одруженого, раніше судимого: 05.03.2001 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 81 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 45 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки зі сплатою штрафу 1 000 грн.; 07.08.2002 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; 19.05.2006 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки; 11.11.2013 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 ч.1 ст. 311 КК України до покарання позбавлення волі строком 6 років, 04.12.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений на строк 1 рік 9 місяців 29 днів,

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 11.11.2013 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців;
В С Т А Н О В И Л А:
Судом встановлено, що 06.02.2018 року в вечірній час, після 17 години, перебуваючи біля річки Красилівка, ОСОБА_8 помітив на подвір`ї домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_11 , металеві ворота та хвіртку.
В подальшому, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_7 , який був разом з ним, здійснити крадіжку вказаних воріт та хвіртки. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 пішли до прийому металобрухту ФОП « ОСОБА_12 », який розташований за адресою АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 взяв металеву будівельну тачку, та разом пішли до домоволодіння ОСОБА_11 . Там, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зайшли на територію домоволодіння, звідки скоїли крадіжку однієї частини металевих воріт. Після цього залишили територію домоволодіння, маючи на меті повернутися наступного дня та завершити розпочтий ними раніше спільний злочинний умисел.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 07.02.2018 року ОСОБА_8 разом ОСОБА_7 повернулись до домоволодіння ОСОБА_11 , заздалегідь взявши металеву будівельну тачку та скоїли крадіжку другої частини металевих воріт.
Згідно висновку експерта №12-4/382 від 22.02.2018 року ринкова вартість брухту чорного металу вагою 220 кг станом на 07.02.2018 року становила 1 555 грн. 40 коп.
В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Баришівського районного суду Київської області від 03.10.2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасувати в частині призначення ОСОБА_7 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ст. 71 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; в іншій частині вирок суду залишити без змін. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Так, прокурор зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Баришівського районного суду Київської області від 11.11.2013 року за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна і був звільнений від відбуття основного покарання умовно-достроково з невідбутою частиною покарання строком 1 рік 9 місяців 29 днів. Прокурор зазначає, що, враховуючи вказані обставини, в порушення вимог ч. 3 ст. 71 КК України, суд першої інстанції при визначенні остаточного покарання, не приєднав ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації майна.
- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Баришівського районного суду від 03.10.2018 року змінити та призначити йому таке покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, яке є співрозмірним його діянням та особі, із застосуванням ст. ст.75, 76 КК України. Вимоги обґрунтовує тим, що не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію його дій, обвинувачений вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. На думку апелянта, судом не в повній мірі було враховано роль кожного з обвинувачених у вчиненому злочині, та ту обставину, що він самостійно відшкодував потерпілій шкоду в повному обсязі. Також суд першої інстанції не врахував дані, які характеризують його особу, та інші обставини, які пом`якшують його покарання, зокрема, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, та той факт, що 18.06.2018 року він відбув умовний термін покарання.
Заслухавши доповідача, прокурора, який відмовився від поданої прокурором апеляційної скарги щодо ОСОБА_7 та заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ОСОБА_8 апеляційну скаргу та не заперечував проти відмови прокурора від апеляційної скарги щодо нього; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
05 грудня 2018 року прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_13 звернувся до апеляційного суду з заявою, в якій відмовляється від апеляційної скарги щодо ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст.403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Враховуючи думку учасників процесу з приводу поданої відмови від апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що за даною скаргою необхідно закрити апеляційне провадження .
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України.
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Абзацами 1, 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України№7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Так, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання враховано характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Окрім того, судом визнано як обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування збитків, а обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено, а тому аргументи апелянта щодо неврахування судом при призначенні покарання зазначених обставин, не знайшли свого підтвердження.
Також суд взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини та інкримінований злочин вчинив під час відбування покарання за інший злочин.
Щодо посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 на необхідність застосування щодо нього положень ст.ст.75, 76 КК України, то слід зазначити наступне.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 був засуджений 17 травня 2017 року Баришівським районним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК країни на 3 роки позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік.
Новий злочин обвинувачений вчинив 06.02.2018 року, тобто під час іспитового строку.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Отже, враховуючи наведене, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, яке, на думку колегії суддів, є домірним вчиненому та достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Наведені в апеляційній скарзідоводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Баришівського районного суду Київської області від 03.10.2018 року щодо ОСОБА_7 .
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Баришівського районного суду Київської області від 03.10.2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Справа № 355/551/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1188/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України

У Х В А Л А
іменем України

05 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000099 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 03.10.2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка Київської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, пільг та державних нагород не маючого, не одруженого, раніше судимого: 15.03.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 15.06.2011 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 17.05.2017 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 17.05.2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців;

та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Баришівки Київської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянин України, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, пільг та державних нагород не має, не одруженого, раніше судимого: 05.03.2001 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 81 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 45 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки зі сплатою штрафу 1 000 грн.; 07.08.2002 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; 19.05.2006 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки; 11.11.2013 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 ч.1 ст. 311 КК України до покарання позбавлення волі строком 6 років, 04.12.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений на строк 1 рік 9 місяців 29 днів,

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 11.11.2013 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців;
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно на користь держави рахунок держави Банк одержувач ГУДСКУ у Київській області м. Київ р/р 0016 МФО 821018 одержувач УК у Баришівському районі Київській області 24060300 судові витрати в сумі 286 грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи. Цим же вироком вирішено питання про речові докази,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання судового рішення потребує певного часу, колегія суддів у відповідності до ст.376 КПК України обмежується складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали в наступній редакції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Баришівського районного суду Київської області від 03.10.2018 року щодо ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 03.10.2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду буде проголошено о 16 годині 30 хвилин 11 грудня 2018 року.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4