Справа № 182/2129/18
Провадження № 1-кп/0182/543/2018
У Х В А Л А
21.12.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2016 за № 0004613 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Олексіївка, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської обл., який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
(в режимі відеоконференцзв`язку з ДУВП №4),
захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
У провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2016 за № 0004613 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду від 29.08.2018 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 24.12.2018.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, а також те, що ОСОБА_3 покинув своє місце проживання, не проживав за місцем реєстрації та перебував у розшуку; продовження злочинної діяльності, оскільки він не має постійного місця роботи та законних джерел доходів; впливу на потерпілого, а також репутація обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, родичів, які могли б його забезпечувати, а також те, що обвинувачений вчинив новий злочин в період іспитового строку.
Обвинувачений заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що, перебуваючи в умовах ДУВП №4, він зробив належні висновки, усвідомив свою вину та зобов`язується обов`язково з`являтись до суду.
Захисник обвинуваченого, посилаючись на практику ЄСПЛ, підтримав клопотання обвинуваченого та просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки коштів на сплату застави ні у обвинуваченого, ні у його родичів, немає.
Вислухавши сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, а також те, що ОСОБА_3 , якому було відомо, що відносно нього в провадженні суду перебуває кримінальне провадження, перестав з`являтися у судові засідання, почав переховуватися від суду та був оголошений у розшук; продовжувати злочинну діяльність, оскільки він не має постійного місця роботи та законних джерел доходів; впливати на потерпілого. Також судом врахована тяжкість вчиненого ним злочину, репутація обвинуваченого, відсутність у нього постійного місця проживання, законного джерела доходу та роботи, стійких соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачений вчинив новий злочин в період іспитового строку, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 24.12.2018, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суддя, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити підозрюваному розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, те, що він обвинувачується у вчиненні корисливого злочину середньої тяжкості, вважаю доцільним обрати йому заставу в сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 35 240 грн.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 20 лютого 2019 р.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави в сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 35 240 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом у даній ухвалі, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1