ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
1 листопада 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Дніпропетровськ, освіта середня, не одружений, не працюючий, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 27.03.2017 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,
засуджений за ч.2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.
Вироком також вирішено долю речових доказів.
Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу обвинуваченого, судова колегія, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 засуджений за заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, яке він вчинив при наступних обставинах.
Справа № 759/5784/18 Апеляційне провадження: 11-кп/824/521/2018 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1
______________________________
26 березня 2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись по проспекту Академіка Палладіна, 7-А в місті Києві, знаходився в приміщенні супермаркету «Novus», шляхом зловживання довірою, повторно заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном, марки «iPhone5» imei: НОМЕР_1 , ємкістю 32 Гб. чорного кольору, під приводом здійснення дзвінка. Скориставшись довірою ОСОБА_9 та отримавши від останнього мобільний телефон ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік разом з викраденим майном, однак незабаром був викритий та затриманий разом з вищезазначеним майном.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, правильність юридичної кваліфікації скоєного ним за ч.2 ст. 190 КК України та свою вину, вважає визначене судом покарання надто суворим і просить його пом`якшити, оскільки він повністю визнав свою вину, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_6 просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати вирок Святошинського районного суду міста Києва від 06.06.2018 року та постановити новий вирок із застосуванням ст. 69 та ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів з уточненням про міну, а не скасування, вироку та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання до обмеження, а не позбавлення, волі у межах санкції ч.2 ст. 190 КК України, прокурора проти задоволення апеляційних вимог, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України були отримані в порядку застосування положень ч.3 ст. 349 КПК України, порушень правил застосування цієї процесуальної норми не встановлено, ніким в апеляційному засіданні скарг на такі порушення не заявлено, а тому, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, судова колегія зі вказаними висновками погоджується, не досліджуючи, не перевіряючи та не оцінюючи їх.
Що ж стосується виду та міри покарання, призначеного ОСОБА_6 , справедливість якого оскаржено апелянтом, то при вирішенні цих питань суд, і це прямо вказано у вироку, визнав відсутність обставин, які обтяжували б покарання, наявність обставини, яка його пом`якшує, а саме щире каяття, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відносяться за законом до категорії злочинів середньої тяжкості, відомості про особу винуватця, який, хоча й зарекомендував себе посередньо, але раніше був засуджений, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів наркологів та психіатрів.
Саме на цих підставах суд прийшов до висновку про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції правової норми, за якою його засуджено, визнавши, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та упередження вчинення ним нових злочинів.
Вказане рішення суд переконливо обґрунтував і вмотивував, в тому числі врахувавши і доводи, покладені в основу апеляційної скарги обвинуваченого, інших будь-яких доводів на підтвердження своєї правової позиції, обвинувачений та його захисник в апеляційному засіданні не надали.
Маючи на увазі, що ОСОБА_6 раніше був засуджений за корисливий злочин до арешту, який відбув, із зарахуванням попереднього ув`язнення, 3 квітня 2017 року і в період не знятої та не погашеної встановленим порядком судимості, тобто демонструючи вперте небажання стати на шлях виправлення, вчинив новий корисливий злочин, судова колегія зі вказаним рішенням суду першої інстанції погоджується, бо воно є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а призначене винуватцю покарання відомостям про його особу, ступеню тяжкості скоєного, конкретним обставинам кримінального провадження, в цілому, відповідає та є справедливим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.
Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 6 червня 2018 року відносно нього залишити без задоволення, а вказаний вирок суджу першої інстанції, - без змін.
Ухвала надирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня її проголошення, а засудженим, оскільки він тримається під вартою, в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: