Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 715/609/17
Провадження № 1-кп/723/29/18
УХВАЛА

26 листопада 2018 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

сторони захисту: обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , -

встановив:
В провадженні Сторожинецького районного суду Чернівецької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000559 від 02.10.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

В ході судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 днів, яке обґрунтував наявністю доказів на підтвердження його причетності до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, необхідністю запобігання спробі переховуватися від суду (враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та передбачених покарань), відсутність підстав для зміни запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на недоведеність обвинувачення та спростованість в ході судового розгляду доказів, наданих стороною обвинувачення. Ризик, вказаний прокурором спростовується тими обставинами, що підзахисний ОСОБА_9 не ухилявся від органів досудового розслідування, звертався самостійно щодо визначення його статусу в кримінальному провадженні, отримавши відповідь про відсутність заборон у виїзді з місця проживання, поїхав в Одесу на заробітки. В подальшому добровільно з`явився до органу досудового розслідування та до суду для вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні клопотання, вказуючи про свою невинуватість та на покази ОСОБА_12 в суді, в яких останній вказав, що його примусили наговорити на них.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисних, особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

ОСОБА_9 був затриманий 11.11.2016 року.

Ухвалою слідчого судді від 11.11.2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався ухвалами слідчого судді та суду, останній раз ухвалою суду від 04.10.2018 року на строк до 60 днів до 02 грудня 2018 року.

Вимогами чинного КПК України визначено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ст. 331 КПК України).

Відповідно до положень ст.199 КПК України при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу суд має перевірити обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду, на який посилається прокурор, продовжує існувати, зважаючи на те, що обвинувачений під час кримінального провадження виїжджав з місця проживання, в тому числі за межі України, що він не заперечував, та приймаючи до уваги тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , і санкцію, яка передбачає покарання, в тому числі у виді довічного позбавлення волі. Вказані обставини враховуються судом в сукупності, як про це зазначено в практиці Європейського суду з прав людини та нормах КПК України, ст.178 КПК України.

Розгляд кримінального провадження неможливо завершити внаслідок об`єктивних причин, які не залежать від суду, в тому числі в зв`язку з виконанням вимог ч.3 ст.338 КПК України після зміни обвинувачення прокурором.

За змістом ст. 177 КПК України запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

З врахуванням наведеного, суд погоджується з доводами прокурора, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім і підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу не має.

З врахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розмір застави, оскільки питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, так як згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю.

Керуючись ст.ст.177,178,183,199, 331 КПК України, суд, -

постановив:
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, на строк до 60 днів - до 24 січня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3