Справа № 344/7754/19
Провадження № 1-кс/344/4139/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000003 від 02.01.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що з листопада 2018 по травень 2019 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до розробленого злочинного плану, діючи у складі організованої групи вчинили тяжкий злочин, пов`язаний з фальсифікацією лікарських засобів, без отримання ліцензій на право здійснення діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами. ОСОБА_7 як організатор керував підготовкою до вчинення злочину, а саме незаконного виготовлення лікарських засобів а також у відповідності до взятих на себе зобов`язань повинен був здійснювати координацію дій членів організованої групи безпосередньо під час учинення злочину. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відведено роль виконавців скоєння злочину.

Відтак, ОСОБА_7 , будучи організатором злочинної групи, керуючи її діями з підготовки та безпосереднього здійснення незаконного виготовлення, перевезення, зберігання з метою збуту та збут завідомо фальсифікованих лікарських засобів, забезпечуючи фінансування злочинної діяльності організованої групи, в період з листопада 2018 по 04 травня 2019 року, з метою особистого збагачення, розуміючи переваги вчинення цих кримінальних правопорушень у складі організованої групи, переслідуючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, налагодив незаконне виробництво лікарських засобів відомих фармацевтичних компаній ТзОВ «Виробнича фармацевтична компанія «Біо Фарма ЛТД», ТОВ «ДКП» «Фармацевтична фабрика», а саме «СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 96%» та «СЕПТИЛ ПЛЮС» - розчинів для зовнішнього застосування.

З метою здійснення виробництва фальсифікованого лікарського засобу, в листопаді 2018 року, ОСОБА_7 придбав у невстановленої досудовим слідством особи сировину для виготовлення спирту, встановив закуплене та налагоджене обладнання для його розливу у флакони і укупорювання їх кришками за допомогою заздалегідь придбаного укупорювального апарату та зберігав у орендованих ним гаражах (спарені) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що в ГБК № 14 по вул. Головатого, 14 в м. Івано-Франківську. Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_5 діючи за попередньою домовленістю з організатором злочинної групи ОСОБА_7 , отримував від невстановлених осіб заздалегідь підшуканий та придбаний останнім етиловий спирт та спиртовмісну рідину невстановленого походження, перевозив на власному автотранспорті її до орендованих ОСОБА_7 гаражів (спарених) № 1017 та № НОМЕР_2 , що в ГБК № 14 по вул. Головатого, 14 в м. Івано-Франківську.

В подальшому, у вище вказаних гараж, приблизно з листопада 2018, завдяки спільним зусиллям ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за допомогою електричного станка (укупорювального апарату), придатного для виготовлення та фасування лікарського засобу - спирту етилового, підготовлених для цього етикеток фармацевтичних компаній ТзОВ «Виробнича фармацевтична компанія «Біо Фарма ЛТД», ТОВ «ДКП» «Фармацевтична фабрика», скляних флаконів, укупорювальних кришок та паперових ящиків, налагоджено та розпочато виробництво фальсифікованого лікарського засобу спирту етилового.

Безпосереднє виготовлення фальсифікованого лікарського продукту, який за основними фізико-хімічними властивостями являє собою прозору, безбарвну рідину з характерним спиртовим запахом, проводилося ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за допомогою електричного станка (укупорювального апарату), придбаного раніше етилового спирту та спиртовмісної рідини невстановленого походження.

Відповідно до відведеної ролі, ОСОБА_8 за відома і погодження із організатором та ОСОБА_5 , власноручно розливала спирт та спиртовмісні рідини у скляні флакони ємністю по 100 мл, які в подальшому за допомогою укупорювальних кришок та укупорювального апарату здійснювала їх закручування, після чого з метою приведення їх до промаркованого вигляду, наклеювала неоригінальними етикетками українських підприємств-виробників етилового медичного спирту, а саме:

- «СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 96%», серія 010715, ліцензія серія АВ № 302571, виробництво ТзОВ «ВФК «Біо Фарма ЛТД», Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межиріч, вул. Молодіжна, 1/а;

- «СЕПТИЛ ПЛЮС», серія 40218, виробництво ТОВ «ДКП» «Фармацевтична фабрика», Житомирська область, Житомирський район, с. Станишівка, вул. Корольова, 4.

В свою чергу, ОСОБА_8 , діючи в складі організованої групи, відповідно до відведеної їй ролі, узгодивши із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 необхідну кількість скляних флаконів із фальсифікованим лікарським засобом - спиртом етиловим під торговими марками «СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 96%», серія 010715, ліцензія серія АВ № 302571, виробництво ТзОВ «ВФК «Біо Фарма ЛТД», Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межиріч, вул. Молодіжна, 1/а та «СЕПТИЛ ПЛЮС», серія 40218, виробництво ТОВ «ДКП» «Фармацевтична фабрика», Житомирська область, Житомирський район, с. Станишівка, вул. Корольова, 4, здійснювала їх фасування по коробках особисто та разом із ОСОБА_5 в орендованих гаражах (спарених) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що в ГБК № 14 по вул. Головатого, 14 в м. Івано-Франківську.

Після цього, продовжуючи реалізовувати злочинний план організованої групи, спрямований на отримання прибутку, ОСОБА_7 за домовленістю із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , організовували збут незаконно виготовлених фальсифікованих лікарських засобів іншим особам на території Івано-Франківської області та прилеглих областей, від чого незаконно отримував грошові кошти, які розподіляв між усіма учасниками організованої групи у заздалегідь обумовлених частинах.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого розділами 3 та 6 Закону України «Про лікарські засоби», на початку травня 2019 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи у складі організованої групи повторно вчинили тяжкий злочин, пов`язаний з фальсифікацією лікарських засобів, без отримання ліцензій на право здійснення діяльності з виробництва та реалізації лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами.

З метою здійснення виробництва фальсифікованого лікарського засобу, в листопаді 2018 року, ОСОБА_7 придбав у невстановленої досудовим слідством особи сировину для виготовлення спирту, встановив закуплене та налагоджене обладнання для його розливу у флакони і укупорювання їх кришками за допомогою заздалегідь придбаного укупорювального апарату та зберігав у орендованих ним гаражах (спарені) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що в ГБК № 14 по вул. Головатого, 14 в м. Івано-Франківську

ОСОБА_7 як організатор керував підготовкою до вчинення злочину, а саме незаконного виготовлення лікарських засобів а також у відповідності до взятих на себе зобов`язань повинен був здійснювати координацію дій членів організованої групи безпосередньо під час учинення злочину.

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відведено роль виконавців скоєння злочину.

04 травня 2019 року, в період часу з 10:03 -14:46 год., в ході проведення обшуку в орендованих ОСОБА_7 гаражах (спарених) № 1017 та № НОМЕР_2 , що в ГБК № 14 по вул. Головатого, 14 в м. Івано-Франківську, було виявлено та вилучено дві полімерні ємкості по 200 л. із рідиною, що має характерний запах спирту, 127 опечатаних тар (в кожній по 83-84 флакони, 100 мл.) 9 опечатаних тар (в кожній по 112 скляних флакони), обладнання для розливу спирту у флакони (електричний насос), укупорювальні кришки, укупорювальний апарат, етикетки, паперові заготовки а також готовий фальсифікований лікарський засіб спирт етиловий під назвами «СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 96%», серія НОМЕР_3 , ліцензія серія НОМЕР_4 , виробництво ТзОВ «ВФК «Біо Фарма ЛТД», Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межиріч, вул. Молодіжна, 1/а в кількості 9 600 флаконів та «СЕПТИЛ ПЛЮС», серія 40218, виробництво ТОВ «ДКП» «Фармацевтична фабрика», Житомирська область, Житомирський район, с. Станишівка, вул. Корольова, 4, в кількості 150 флаконів, що є великим розміром, які ОСОБА_7 за відома та домовленістю із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 діючи у складі організованої групи незаконно виготовляли та зберігали з метою повторного збуту.

04 травня 2019 року, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України і того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні в складі організованої групи кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_5 усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 321-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років з конфіскацією майна, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні ним кримінальні правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому в ході досудового розслідування стануть відомі їх анкетні дані; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час органом досудового розслідування проводяться ряд слідчих (розшукових) дій, зокрема обшуків в аптечних пунктах, куди члени організованої групи збували фальсифіковані лікарські засоби. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 маючи змогу зв`язку із власниками таких аптек, може сприяти їм у знищенні речових доказів; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 , з метою отримання коштів може знову вчиняти корисливі злочини, пов`язані із незаконним виготовленням, зберіганням з метою збуту та збуті фальсифікованих лікарських засобів. Окрім цього, ОСОБА_5 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків та в подальшому може займатися злочинною діяльністю.

Вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та всіх причетних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі до восьми років з конфіскацією майна, а тому застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане із незаконним виготовленням, зберіганням з метою збуту та збуті фальсифікованих лікарських засобів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити, а визначаючи заставу вийти за визначені ст. 182 КПК України межі та визначити заставу 300 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні захисник підозрюваного клопотання заперечив, оскільки вважає підозру не обґрунтованою, а наведені прокурором ризики - не доведеними, просив врахувати характеризуючі особу підозрюваного дані, та в задоволенні клопотання просив відмовити.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

З матеріалів клопотання вбачається, що 04.05.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжких злочинів, відповідальність за які, згідно ч. 2 ст. 321 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією фальсифікованих лікарських засобів, сировини, обладнання для їх виготовлення та майна.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаних вище злочинів підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: протоколами обшуків, протоколами допитів свідків, протоколами оглядів, виявленими та вилученими речовими доказами, висновками судово-хімічних експертиз та в інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності в тому числі негласних слідчих (розшукових) дій.

При цьому доводи захисника підозрюваного фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності його вини, що не стосується питань даного судового розгляду.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначених вище злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, одружений, не працює та раніше не судимий.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш мяких запобіжних заходів та обґрунтування обовязків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання та відповідно для застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкриміновані злочини.

Однак обставин, які сторона обвинувачення в частині визначення застави в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в клопотанні не зазначила та не обґрунтувала. В судовому засіданні прокурором також не зазначено обставин, які є винятковими, та обгрунтованих підстав вважати, що застава у межах передбачених ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та враховуючи, молодий вік підозрюваного та його майновий стан слідчий суддя вважає, що такий її розмір буде завідомо непомірним для підозрюваного та суперечитиме практиці Європейського суду з прав людини в цій категорії справ.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 25 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 02 липня 2019 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити заставу 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 48025 ( сорок вісім тисяч двадцять пять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 02 липня 2019 року обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з усіма свідками, іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07 травня 2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1