Номер справи149/1171/16-к
1-кп/137/18/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.12.2015 постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області обвинуваченого ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк сім діб. 04.02.2016 інспектором Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , для виконання постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, ОСОБА_3 затримано та поміщено для відбування стягнення в ІТТ Хмільницького ВП. ОСОБА_3 05.02.2016 не відбувши стягнення, за рекомендаціями лікарів у госпіталізації, звільнений.
Під час несення служби з забезпечення публічної безпеки та правопорядку в м. Хмільнику 06.02.2016, згідно із наказом Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області № 18 від 20.11.2015 року «Про забезпечення охорони публічної безпеки і порядку на території Хмільницького району у осінньо-зимовий період 2015-2016 років», нічною мобільною групою в складі старших інспекторів Хмільницького ВП капітана поліції ОСОБА_6 та капітана поліції ОСОБА_9 , об 21 годині 24 хвилини, під час руху по вулиці 1-го Травня, було встановлено що дії водія автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 не відповідають вимогам п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, а саме задній номерний знак транспортного засобу не освітлювався. В зв`язку з цим, працівниками поліції за допомогою проблискових маячків та звукових сигналів водієві зазначеного транспортного засобу було подано вимогу про необхідність зупинки транспортного засобу. Водієм автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 вимогу працівників поліції було проігноровано та прискоривши швидкість продовжено рух. По вулиці Лисенка м. Хмільника, коли водій зазначеного автомобіля зупинив рух, капітан поліції ОСОБА_6 представився працівником поліції водієві автомобіля, яким виявився ОСОБА_3 , та одночасно з цим пред`явив йому законну вимогу надати документи, що підтверджують його особу, право володіння та керування вище вказаним транспортним засобом. Однак, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що перед ним знаходиться представник правоохоронного органу та переслідуючи при цьому умисел спрямований на опір працівникові правоохоронного органу, з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відмовився виконувати законні вимоги капітана поліції ОСОБА_6 . Після наполягань останнього виконати його законні вимоги ОСОБА_3 , з метою перешкодити здійсненню покладених на працівників поліції службових обов`язків, усвідомлюючи, що своїми умисними протиправними діями чинить опір працівникам правоохоронного органу та бажаючи перешкодити виконанню ними своїх обов`язків, застосовуючи фізичну силу, почав вчиняти активну фізичну протидію здійсненню службових обов`язків покладених на інспектора Хмільницького відділу поліції ОСОБА_6 , який відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників судів та правоохоронних органів» являється працівником правоохоронного органу. З метою не бути притягнутим до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вчинив опір працівникові правоохоронного органу, який відповідно до вимог ст. 44 Закону України «Про національну поліцію» здійснював його затримання, а саме намагався уникнути затримання, почав відштовхувати працівника поліції руками, спричиняючи при цьому фізичний біль, хапати за одяг, вириватися, з метою втекти від нього, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому передпліччі та садна на п`ятому пальці лівої кисті, які згідно з висновком експерта № 19 від 17.02.2016 відносяться до легких тілесних ушкоджень, чим в свою чергу вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а також умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легке тілесне ушкодження, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. Після цього був фізично затриманий капітаном поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчинених злочинах не визнав. Пояснив, що він 06.02.2016 р. у вечірній час, приїхав додому та припаркував автомобіль на стоянці поблизу будинку. Коли вийшов з автомобіля, до нього підбігли два працівники поліції, які заламали йому руки, наділи кайданки та поклали на землю. Через декілька хвилин, до них під`їхав ще один автомобіль з працівниками поліції. Усі разом почали наносити йому удари. Потім, підняли з землі, заштовхали у автомобіль та завезли його до відділу поліції.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що під час несення служби в м. Хмільнику 06.02.2016, разом із капітаном поліції ОСОБА_9 , вони помітили, що дії водія автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 не відповідали вимогам п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, а саме задній номерний знак транспортного засобу не освітлювався. В зв`язку з цим, вони за допомогою проблискових маячків та звукових сигналів водієві зазначеного транспортного засобу подали вимогу про необхідність зупинки. Водієм автомобіля «Мерседес» було проігноровано їх вимогу про зупинку, та збільшивши швидкість продовжив рух. Вони на службовому автомобілі рухалися за автомобілем "Мерседес". Коли водій зупинив автомобіль по вул. Лисенка в м. Хмільнику, де він проживає, вони підійшли до автомобіля та попросили пред`явити документи. В цей час, від ОСОБА_3 вони почули різкий запах алкоголю. Однак, ОСОБА_3 відмовився виконувати їх вимоги. Він вийшов із автомобіля та намагався втекти додому, він хотів його зупинити, натомість ОСОБА_3 почав відштовхувати його руками, спричиняючи при цьому фізичний біль, хапав за одяг, виривався, потім вони впали на землю, почали борікатися, що змусило їх застосувати кайданки та викликати підмогу. Коли приїхала підмога, вони доставили ОСОБА_3 до відділу поліції. Пробувши деякий час у відділі поліції ОСОБА_3 заспокоївся, почав визнавати протиправність своїх дій.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що дійсно, 06.02.2016, він разом із ОСОБА_6 несли службу в м.Хмільнику. По вул. 1-го Травня ними було помічено, що водій автомобіля "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_1 порушив правила дорожнього руху і вони послідували за ним. По вулиці Лисенка, біля власного будинку ОСОБА_3 припаркував автомобіль "Мерседес" і вони до нього підійшли. ОСОБА_6 підійшов безпосередньо до водія автомобіля, та вимагав пред`явити документи. Він стояв за три метри до них, і контролював обстановку. Підтвердив, що ОСОБА_3 категорично відмовився виконувати вимоги ОСОБА_6 надати документи, коли його зупинили та намагався втекти додому, відштовхував ОСОБА_6 , хапав за одяг, виривався, потім вони впали на землю і почали борікатися, що змусило застосувати до ОСОБА_3 кайданки. Потім, на їх виклик, на підмогу приїхав екіпаж поліції, який допоміг доставити ОСОБА_3 до відділу поліції.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 , суду пояснили, що вони 06.02.2016, патрулювали в м.Хмільнику. Були свідками як їхні колеги, та на службовому автомобілі переслідували автомобіль "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_1 , який намагався втекти. Біля світлофора, автомобіль "Мерседес" почав робити невиправдані маневри, тому вони його запам`ятали. Через декілька хвилин, вони отримали прохання про підмогу, і прослідували на вулицю Лисенка. По приїзду, застали ОСОБА_3 , який лежав на землі у кайданках. Він вів себе агресивно, викручувався, терся обличчям об щебінь. Загальними зусиллями посадили ОСОБА_3 в службовий автомобіль та доставили його до відділу поліції.
Із показань свідок ОСОБА_13 допитаної в судовому засіданні встановлено, що її чоловік ОСОБА_3 вечером поїхав за піцою. Зауважила, що в той день він алкоголю не вживав. Її син ОСОБА_14 , поки батька не було, то виглядав його у вікно, то сидів за комп`ютером. В той час вона відпочивала. Пізніше в двері хтось постукав та представились поліцією, на що вона сказала синові не відкривати. Син їй повідомив, що бачив події коли його батька посадили в поліцейську машину та повезли. Згодом повернувся Гненний та вона замітила, що її чоловік був побитий, в піску, куртка та футболка порвані. Вона викликала швидку та наряд поліції та просила повернути ключі від автомобіля, які у ОСОБА_3 забрав ОСОБА_15 . Вказала, що її чоловіка не було вдома десь півтори години.Проте як били її чоловіка вона не бачила. Із показань малолітнього свідка ОСОБА_14 судом встановлено, що увечері, 06.02.2016 р., точної години не пам`ятає, його батько ОСОБА_3 знаходився вдома. Крім нього вдома була присутня ще його мама ОСОБА_13 та його сестра. Він попросив батька поїхати за піцою і знаходився в кімнаті та чекав на нього. Коли сидів на підвіконнику та побачив через вікно, як на своєму авто у двір заїхав батько, а за батьком заїхав поліцейський автомобіль, який зупинився. Бачив, як його батько ОСОБА_3 спілкувався з поліцейськими біля хвилини. Потім поліцейські положили батька не землю та почали бити ногами, а один поліцейський бив дубінкою по спині. Поліцейських було чотирьох та вони були всі у формі. Зауважив, що його батько не бив нікого. Вказав, що попри погане освітлення він міг побачити, що то били саме його батька, а також міг розгледіти форму працівників поліції. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що гуляла вночі із собакою поблизу будинку обвинуваченого. Приблизно 21:00-22:00 год., вона одна проходила по вул. Лисенка в м. Хмільник і бачила, як людину пхали в поліцейську машину четверо чи п`ятеро поліцейських. Людина яку запихали кричала. Знаходилась на відстані 100-150 метрів від цієї події. Бачила лише один поліцейський автомобіль бордового кольору. Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_3 , його вина у вчиненому доводиться повністю узгодженими та послідовними показаннями потерпілого, а також показаннями свідків-очевидців, які повністю відповідають показанням потерпілого. Крім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджена наданими стороною обвинувачення доказами, а саме: відповідно до наказу Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області № 18 від 20.11.2015 року «Про забезпечення охорони публічної безпеки і порядку на території Хмільницького району у осінньо-зимовий період 2015-2016 років», встановлено, що нічна мобільна група в складі інспекторів несла службу з забезпечення публічної безпеки та правопорядку в м. Хмільнику 06.02.2016. Крім того, відповідно до постанови Хмільницького міськрайонного суду від 23.03.2016 р. встановлено, що дійсно, 06.02.2016, о 21:24 год. ОСОБА_3 в м.Хмільнику по вул.1-го Травня керував транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння та не виконав вимогу працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу. Його визнано винуватим за ст..130 ч.2 та ст..122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді десяти діб адіміністративного арешту. (а.с. 93 том 2). Відповідно до постанови Хмільницького міськрайонного суду від 01.042016 вбачається, що відносно ОСОБА_3 також було складено адіміністративний протокол за ст.185 КУпАП (злісна непокора працівнику поліції). Однак, в зв`язку із повідомленням про підозру, 03.03.2016, за ст..342 ч.2, ст..345 ч.2 КК України, провадження у справі закрито (а.с. 94 том. 2). Як встановлено в судовому засіданні, протокол було складено одразу після подій та направлено до суду. А після отримання висновку експерта щодо тілесних ушкоджень, було здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.02.2016, встановлено, що оглядався службовий автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_3 , на якому було виявлено відео реєстратор із картою пам`яті. Дана карта вилучена слідчим. Протокол огляду речей та предметів від 08.02.2016 свідчить, що слідчим в присутності понятих оглядалася вищезазначена відео карта та дані із неї перенесені на диск. Даний диск, відповідно до постанови слідчого, визнано речовим доказом та приєднаний до справи. Під час перегляду диску в судовому засіданні встановлено, що працівники поліції переслідували автомобіль під керуванням ОСОБА_3 . Чітко видно, що автомобіль набирав швидкість та намагався втекти. Дана обставина повністю узгоджується із поясненнями потерпілого, свідків та постановою про притягнення ОСОБА_3 до адмінвідповідальності. Крім того, на відео видно, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 , до автомобіля підбіг потерпілий . В цей час, ОСОБА_3 одразу спрямував свої руки в область верхньої частини тіла потерпілого, штовхаючи. На що останній намагався відвести руки обвинуваченого від себе, між ними виникла штовханина. А також, чути агресивні крики та висловлювання нецензурною лайкою з боку обвинученого ОСОБА_3 та його категоричне небажання підкорятися вимогам працівників поліції (а.с. 97-101 том 2). Відповідно до висновку експерта №19 встановлено, що у ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому передпліччі та садна на п`ятому пальці лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, виниклих від дії тупого твердого предмета, можливо в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи, 06.02.2016. (а.с. 88 том 2). Суд не бере до уваги твердження захисника ОСОБА_5 що, її підзахисний ОСОБА_3 не вчиняв злочинів, в яких його звинувачують, а натомість з боку працівників поліції вбачається перевищення повноважень, внаслдіок яких йому завдано тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком експерта №215/302 де встановлено, що у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження, як він пояснив отримав під час його затримання 06.02.2016, оскільки вони спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами та наданими суду доказами. Наявні у ОСОБА_3 тілесні ушкодження він міг отримати під час затримання та здійснення активного опору працівникам правоохоронного органу підтверджують здійснюваний ним опір та завдання тілесних ущкоджень під час такого опору працівнику правоохоронного органу, що узгоджується з показаннями потерпілого та свідків. Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вини не визнав та заперечував щодо вчиненням ним злочинів, в яких його обвинувають, проте в ході судового слідства не було здобуто жодного доказу, який би спростовував пред`явлене обвинувачення. Під час судового розгляду, стороною захисту заявлялися клопотання щодо проведення повторної судово-медичної експертизи та проведення слідчої дії - слідчого експерименту. Проте ухвалою суду від 06.02.2019 року в задоволенні таких клопотань було відмовлено, оскільки такі клопотання мали б заявлятися на досудовому розслідуванні, а наявних в справі доказів достатньо для винесення законного рішення, вони є належними та допустимими та такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному. Суд, критично ставиться до показань малолітнього ОСОБА_14 відносно того, що він бачив, що працівники поліції били його батька ОСОБА_3 , оскільки вони є суб`єктивними, хоча вони і підтверджують, що був конфлікт між ОСОБА_3 та працівниками поліції. Суд також не бере до уваги показання свідка ОСОБА_17 , оскільки вона особисто не бачила подій, які відбувалися 06.02.2016 року біля під`їзду будинку, де вони проживають та показання свідка ОСОБА_16 , яка знаходилась на відстані від місця події та бачила лише силует людини, якого саджали до автомобіля. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, а саме передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та передбаченого ч.2 ст. 345 КК України тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу обвинуваченого, який вини у скоєну не визнав, у скоєному не розкаюється, тому обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України судом не встановлені. До обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Також судом враховано характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_3 , відносно якого за місцем проживання скарги відсутні, активної участі в життєдіяльності будинку не приймає, у спілкуванні з сусідами відкритий та доброзичливий, за характером запальний та нестриманий, що підтверджується довідкою міськвиконкому м. Хмільник (а.с. 92 том 2), на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 85, 86 том 2). Також судом враховано, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває двоє неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів. З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, особи винного, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання передбачене санкцією статтей. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.342 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, тому суд вважає необхідним призначити йому покарання передбачене санкцією статті та на підставі ст.74 ч.5 КК України застосувавши ст. 49 КК України звільнити його від призначеного покарання в зв`язку з закінченням строків давності. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст. 345 КК України, суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання передбачене санкцією статті у виді позбавлення волі . Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ст.ст.49, 50, 63, 65-67, 74, 342, 345 КК України, ст.ст.100, 124, 285, 337, 349, 368, 373-374 КПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, призначивши йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст.49 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.342 КК України в зв`язку закінченням строків давності.
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.
Речові докази: оптичний диск із відеозаписами «18420129 .avi», « НОМЕР_4 .avi», «18420131.avi», «18420132.avi», «18420133.avi», «18420134.avi», «18420135.avi» - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького Апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1