ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/999/18 Справа № 191/3375/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши 07 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року якою було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну відносно нього невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
За цією ухвалою суду було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року, яким останнього за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі замінено невідбуту частину покарання більш м`якою на обмеженням волі.

Обґрунтовуючи свою позицію суд першої інстанції, зазначив, що засуджений ОСОБА_8 , відбуваючи покарання в СВК № 94, як особа, яка раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі, зарекомендував себе добре, станом на 03.09.2018 року відбув 1/2 частину строку призначеного судом покарання, має 1 подяку та одне стягнення, яке погашене, залучається до робіт з благоустрою в установі, у зв`язку з чим наявні підстави вважати, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення і йому можливо замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеженням волі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести ухвалу якою відмовити у застосуванні до засудженого ст. 82 КК України.

В обґрунтування зазначає, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення і комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України згідно до протоколу засідання комісії №17 від.17.09.2018 року, оскільки останній не став на шлях виправлення. Крім того на думку прокурора суд першої інстанції не взяв до уваги особу засудженого, який неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив. Разом з тим, засуджений ОСОБА_8 не працевлаштований на виробництві установи та за весь час відбування покарання має 1 стягнення та лише 1 заохочення.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, щодо апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як убачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання суду першої інстанції, суд, дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до законного та обґрунтованого висновку.

Так, ОСОБА_8 у цій справі засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України початок строку відбування покарання визначено з 19.12.2016 року до 20.06.2017 року. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України відмовлено.
Відповідно до характеристики засудженого встановлено, що ОСОБА_8 , прибув до Синельниківської ВК № 94 17.01.2018 року. За час перебування в установі характеризується позитивно, має одне заохочення та одне стягнення, яке погашене. На теперішній час залучається до робіт з благоустрою в установі, більше року порушень режиму утримання не допускає. Підтримує взаємовідносини з іншими засудженими, не конфліктний. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`якою згідно з ч.3 ст.82 КК України може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише при умові, якщо засуджений став на шлях виправлення. Питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_8 може слугувати беззаперечним підтвердженням того, що він став на шлях виправлення, а отже доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений своєю працею та поведінкою не довів, що він став на шлях виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд обґрунтовано задовольнив клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України. Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року якою було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну відносно нього невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4