КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

власника майна ОСОБА_5

представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0004275 від 17.11.2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0004275 від 17.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, а саме: грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) доларів СШАякі були вилучені під час проведення 08.08.2018 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини,що майно, відповідає критеріям, визначеним ст.. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004275 від 17.11.2017 року, а тому наявні достатні підстави для арешту, відповідно до вимог ч.1,2,3 ст.170 та ч.3 ст. 171 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що присутніми ні він, ні його довіритель під час розгляду клопотання про накладення арешту не були, про ухвалу слідчого судді дізнались лише 13.10.2018. Просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на кошти, які належать ОСОБА_5 постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування та повернути власнику майна вилучені кошти. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в клопотанні органу досудового розслідування відсутня аргументація накладення арешту на майно. В ухвалі слідчого судді невмотивовано яким чином грошові кошти співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується. Крім того в ухвалі слідчого судді дозвіл на вилучення грошових коштів не надавався.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте причину неявки суду не повідомив. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за його відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 , про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно ні власник, ні його представник присутніми не були, про ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах судового провадження інформації дізнались лише 13.10.2018 року

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представників, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, в провадженні управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606 від 17.11.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.205, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 212 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно. В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США які були вилучені під час проведення 08.08.2018 року обшуку є предметом та доказом розслідування злочинів передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.205, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 212 КК України, здобуті злочинним шляхом та є речовими доказами і є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання та наклав арешт на грошові кошти.
З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту майна - грошових коштів які були вилучені під час проведення 08.08.2018 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином грошові кошти ОСОБА_5 мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на них та чи можна взагалі їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні. Вартість майна, яке належить арештувати повинна бути спів-мірною розміру шкоди завданої кримінальним правопорушення у відповідності до положення ст. 170 КПК України. Проте, матеріали по розгляду клопотання не містять даних про ухилення ОСОБА_5 від сплати податків, про суми будь які збитків та їх обґрунтування. Слідчий суддя не звернув увагу на відсутність в матеріалах клопотання фінансово-господарських документів по ОСОБА_5 та актів перевірок фінансово-господарської діяльності або ж аналітичних досліджень такої діяльності фіскальними органами, на відсутність у ЄДРДР даних про те, що відносно ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування. Відсутні в матеріалах клопотання і дані про те, що останній є підозрюваним у вищевказаному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення грошові кошти, які належать ОСОБА_5 мають до розслідування вчинених кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що у даному провадженні органом досудового розслідування не доведено необхідності у накладенні арешту на майно, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було зроблено слідчим суддею.

За наведеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню. При цьому, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апелянта, щодо вирішення питання апеляційною інстанцією про повернення грошових коштів власнику майна ОСОБА_5 , оскільки тимчасово вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучене на підставі ст. 169 КПК України.

Керуючись ст. ст. 117, 98, 170, 171, 172 ,173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0004275 від 17.11.2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0004275 від 17.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, а саме: грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США, які були вилучені під час проведення 08.08.2018 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0004275 від 17.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, а саме: грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США, які були вилучені під час проведення 08.08.2018 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 .

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1128/2018 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1