Справа № 308/4001/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.11.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/350/18 щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , підозрюваних у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 18.09.2018, якою обвинувальний акт повернуто прокуророві через його невідповідність вимогам КПК України.

В обвинувальному акті вказується про встановлення досудовим розслідуванням таких фактичних обставин.

28.04.2018 приблизно о 19:00 ОСОБА_5 у змові з ОСОБА_6 з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна проникли на територію ПрАТ «Мукачівський лісокомбінат» і викрали звідти 1110 кг металобрухту вартістю 6438 грн., який мали намір продати.

Так само в обвинувальному акті сформульовано обвинувачення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

В ухвалі суду зазначено, що висунуте ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретним, не містить викладу обставин, які свідчили б про подію кримінального правопорушення, зокрема крадіжки, місця його вчинення, про приміщення, в яке проникли обвинувачені, кому саме кримінальним правопорушенням спричинено матеріальну шкоду. Окрім цього, вказується, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування немає відомостей про те, яким чином встановлено вартість викраденого майна.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та направити обвинувальний акт до Мукачівського міськрайонного суду «на стадію підготовчого судового засідання». На обґрунтування цієї вимоги стверджує, що викладені в ухвалі судження є безпідставними, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що в ньому зазначено місце вчинення крадіжки металобрухту територія ПрАТ «Мукачівський лісокомбінат», а суд, на порушення вимог ст. ст. 314, 315 цього Кодексу, вдався до оцінки правильності кваліфікації дій обвинувачених. Стосовно зауважень щодо реєстру матеріалів досудового розслідування, прокурор вказує, що реєстр є лише додатком до обвинувального акту, містить відомості щодо проведених процесуальних дій і прийнятих рішень і ці відомості не впливають на відповідність обвинувального акту вимогам закону. Вказівка в обвинувальному акті на те, що шкода кримінальним правопорушенням спричинена не ПрАТ «Мукачівський лісокомбінат», а його представнику ОСОБА_12 , на думку прокурора, проведенню підготовчого судового засідання і призначенню кримінального провадження до судового розгляду не перешкоджає. Звертає увагу на те, що сторони у підготовчому судовому засіданні проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника і обвинувачених, які не заперечили проти апеляційних вимог, провів судові дебати, перевірив обвинувальний акт і додані до нього матеріали, обговорив доводи сторін та вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, а не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.

Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пунктами другим і десятим частини першої статті 56 цього Кодексу передбачено, що потерпілий має право знати сутність підозри та обвинувачення, право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч. 4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, і ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.

Апеляційний суд звертає увагу, що правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді.

Перевірка відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 цього Кодексу, віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. Після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому, в разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, має прийняти рішення про повернення його прокурору.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а отже і в межах викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.

У разі ухвалення вироку на суд, згідно зі ст. 374 КПК України, покладається формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.

Без дослідження судом фактичних обставин кримінального правопорушення виконання цього припису є неможливим. А таке дослідження суд, відповідно до ст. 337 КПК України, здійснює в межах, установлених на стадії досудового розслідування і викладених слідчим в обвинувальному акті.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим і прокурором не дотримані.

Частина 3 статті 185 КК України визначає злочином таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, або що завдала значної шкоди потерпілому.

Приписам частини другої ст. 291 КПК України, надісланий до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не відповідає: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в ньому текстуально співпадає з формулюванням обвинувачення кожного з них, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілого щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст. 42 і 56 цього Кодексу, унеможливлюють правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та виконання завдань кримінального провадження.

Зокрема, в обвинувальному акті не вказано, з яких джерел підозрюваним стало відомо про знаходження металобрухту на охоронюваній території ПрАТ «Мукачівський лісокомбінат», за яких обставин вони змовились, як розподілили між собою ролі, якими знаряддями скористались, у який спосіб проникли на територію підприємства; чи охоронялась вона у дійсності, якщо так, то ким і в який спосіб; чому підозрювані були переконані, що не будуть помічені охоронцями; де саме, з якого часу, в якій кількості, якого виду (чорних чи кольорових металів тощо), в якому вигляді, з якою метою зберігався на території ПрАТ «Мукачівський лісокомбінат» металобрухт; хто є його власником; у який спосіб, у скільки прийомів підозрювані викрали 1100 кг (1 тону і 100 кг) металобрухту, протягом якого часу, на чому (або на кому) і куди його перемістили, як ним розпорядились, ким, коли і в зв`язку з чим крадіжку було виявлено, також інші, з числа зазначених у ст. 91 КПК України, фактичні обставини, які, мають значення для кримінального провадження.

Такий брак відомостей про фактичні обставини кримінального правопорушення та вказані порушення вимог кримінального процесуального закону унеможливлювали судовий розгляд, тому суд першої інстанції, виявивши невідповідність обвинувального акту вимогам ст.ст. 91, 92, 291 КПК України, згідно з приписами ст. 314 цього Кодексу, обґрунтовано повернув його прокуророві.

Твердження прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що викладені в ухвалі судження є безпідставними, а суд вдався до оцінки правильності кваліфікації дій обвинувачених, не відповідає дійсності. Натомість суд зазначив, у чому саме полягає невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України і у своїх судженнях за межі кола питань, які досліджуються у підготовчому судовому засіданні, не вийшов.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 18.09.2018, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , підозрюваних у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокуророві, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: