Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 505/2354/18
Провадження № 1-кп/506/65/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження запобіжного заходу
10.12.2018смт. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню № 0000480, внесеному в ЄРДР 13.04.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Котовськ Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красноокнянського районного суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому , що 24 квітня 2018 року о 15.15 г ,знаходячись біля б.№2 по вул. Мельніченка в м.Подільськ ,з метою особистого збагачення ,навмисно збув ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено -3 мл концентрату з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,291 г, за що останній сплатив ОСОБА_3 180 грн.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому , що 31 травня 2018 року близько 16.00 г ,знаходячись біля б.№231 по вул. Соборній в м.Подільськ, з метою особистого збагачення ,навмисно збув ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено 2 мл концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,231 г, за що останній сплатив ОСОБА_3 120 грн.

Вказані наркотичні засоби ,відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 умисно, незаконно , з метою збуту , виготовив у власній квартирі АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк застосування якого закінчується 24 грудня 2018 року, посилаючись на те, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, ризики залишились такими ж.

Захисник та обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечували та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною залишати житло в нічний період доби, встановивши обвинуваченому обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Своє клопотання захист мотивував тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, в даному кримінальному провадженні відсутні, а ОСОБА_3 має важкі захворювання: остеохондроз; сподилоартоз пояснично-крестцового відділу хребта ,КТ ознаки двухстороннього коксартроза 1 ст., з приводу яких він звертався до адміністрації Одеської установи виконання покарань №21 та до адміністрації ізолятора тимчасового тримання Подільського ВП ГУНП в Одеській області, з проханням забезпечити йому проведення належного медичного огляду в приміщенні лікарні і за допомогою відповідного обладнання. Таке обстеження було проведено, однак відповідного лікування у умовах ОСІ він отримує.

На переконання захисту, зазначені захворювання потребують постійного лікування, що в умовах тримання під вартою робить це неможливим, а відсутність лікування може призвести до інвалідності, а тому, на думку захисту, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також ОСОБА_3 отримає можливість відвідати лікарню, пройти поглиблений медичний огляд і відповідне лікування, на відміну від установ, де він тримається під вартою. Крім того, після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а продовження тримання під вартою може бути виправдано лише за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, п.60 рішення ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України»).

Вирішуючи клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту щодо запобіжного заходу обвинуваченому, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В п.79 рішення у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Крім того, в п.60 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» зазначено, що зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Так, при вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд виходить з того, що обвинуваченому ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.07.2018 року було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, а ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області строк дії зазначеного запобіжного заходу продовжено до 24 грудня 2018 року. При обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею було враховано як особу обвинуваченого, так і ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які йому відомі, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки останній ніде не працює, і ці ризики на даний час не змінилися та не відпали.

Судом також встановлена фактична відсутність постійного місця роботи обвинуваченого, міцних соціальних зв`язків , які б стримували обвинуваченого від переховування від суду, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його судом винуватим, оскільки санкція статті, яка йому інкримінується, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України і тому, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, має забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти загально-суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому суд вважає, що ризики не зменшились і інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого, і тому клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Клопотання ж захисника про зміну запобіжного заходу обґрунтоване наявністю хвороби обвинуваченого та посиланням на п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», разом з тим, незважаючи на те, що вказаним пунктом зазначеного рішення визначено, що питання чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою має вирішуватися в кожній справі, в тому числі з урахуванням належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти, посилання сторони захисту на захворювання обвинуваченого, які потребують постійного лікування, що не є можливим в умовах тримання під вартою не підтверджені відповідними медичними висновками про необхідність надання йому невідкладного, оперативного чи іншого лікування. При цьому суд зауважує, що сам обвинувачений суду повідомив, що хворіє давно, однак до моменту взяття під варту за медичною допомогою не звертався, що може свідчити про те, що наявність вищевказаних хвороб , існування яких судом не ставиться під сумнів , обвинуваченим використовується лише для маніпуляцій своїм станом здоров`я при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182,183, 194, 331,371,372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів до 08 лютого 2019 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1