УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 678/100/15-к

провадження № 51-8634ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ч. 5 ст.72 КК(в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 02 серпня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 07 грудня 2018 року змінив вирок місцевого суду. Визнав недопустимими докази вини ОСОБА_5 протокол № 731 т про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 07 вересня 2015 року щодо потерпілого ОСОБА_4 з СД-R диском № 4/253т та протокол № 734 т про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 07 вересня 2015 року щодо свідка ОСОБА_6 з СД-R диском № 4/251т та виключив посилання на них з мотивувальної частини вироку.
Також виключив з вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання засудженому ОСОБА_5 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі ч. 5 ст.72 КК(в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 07 грудня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу мають право подати потерпілий або його законний представник чи представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.
Як видно з вимог та доводів касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 , скарга подана ним фактично в інтересах засудженого, що суперечить вищенаведеним приписам процесуального закону. При цьому доводів необхідності скасування постановлених у кримінальному проваджені судових рішень щодо ОСОБА_5 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які б стосувались інтересів потерпілого, касаційна скарга не містить.
Крім того Верховний Суд звертає увагу на те, що посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону ОСОБА_4 , вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, фактично наводить доводи щодо неповноти судового розгляду, неправильно наданої оцінки доказам та по суті заперечує правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому потерпілий не конкретизував, яких саме порушень допустилися суди першої і апеляційної інстанцій, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , та не вказав у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених у кримінальному проваджені судових рішень.
Також потерпілий не обґрунтував, чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду так і ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 без руху і встановити йому десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3