ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6868/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/383/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Хуліганство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області і прокурора у кримінальному провадженні на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 вересня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, на підставі ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

Визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 КК, ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання

за ч. 1 ст. 296 КК у виді 2 років обмеження волі.

за ч. 1 ст. 122 КК у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України

Згідно вироку ОСОБА_7 , 10 травня 2015 року, близько 16 години перебував на території гаражного кооперативу «Хімік», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Кібальчича, 37-а, безпричинно, з хуліганських спонукань розпочав висловлюватися нецензурною лайкою на адресу раніше незнайомих йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходилися поблизу його гаражу. Після цього вони у відповідь, почали кидати в ворота його гаражу каміння. На шум конфлікту з сусіднього гаражу вийшов ОСОБА_11 , який помітивши, що ОСОБА_7 намагається почати бійку, зробив йому з цього приводу зауваження.

В цей час у ОСОБА_7 , упродовж вчинення протиправних дій, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, пов`язаних з насильством у відношенні ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи з хуліганських мотивів, з причин явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та існуючі в суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, почав підбирати з землі фрагменти цегли та частини старого покриття асфальту, які, використовуючи в якості знаряддя злочину, кидав у бік ОСОБА_11 та влучив ними у тулуб останнього не менш трьох разів та один раз у передпліччя.

В подальшому ОСОБА_7 , помітивши, що ОСОБА_11 не може йому чинити активний опір та, бажаючи протиставити себе суспільству, прагнучі самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, діючи з особливою зухвалістю, висловлюючись нецензурною лайкою, підняв із землі правою рукою фрагмент каміння, який вирішив використати в знаряддя злочину, підбіг до потерпілого та наніс ним два удари в область лівого передпліччя, коли потерпілий, захищаючись, закривав голову від ударів нападника. Від отриманих ударів ОСОБА_11 упав на землю, а потім зміг вирватися від ОСОБА_7 та почав тікати від нього. При цьому ОСОБА_7 , діючи умисно, підняв із землі фрагмент каміння та кинув його у бік ОСОБА_11 , влучивши потерпілому у задню праву частину плеча.

Продовжуючи свої злочинні, хуліганські дії ОСОБА_7 , після того, як ОСОБА_11 зміг від нього втекти, відійшов за гаражі, а потім, повернувшись через хвилину, тримаючи в руці каміння, використовуючи його в якості знаряддя злочину, кинув його у бік автомобіля ОСОБА_11 , який стояв поблизу його гаражу, в результаті чого розбив скло задніх пасажирських дверей.

У цей час до гаражу ОСОБА_11 підійшла його дружина, ОСОБА_12 , для того щоб закрити його та забрати автомобіль. Помітивши її, ОСОБА_7 , продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, знову підібрав із землі каміння та, використовуючи його в кості знаряддя злочину, намагався ним нанести їй удар. Однак, ОСОБА_11 , який підійшов до гаражу та, захищаючи свою дружину, корпусом відштовхнув ОСОБА_7 від неї. У відповідь на це ОСОБА_7 , діючи з хуліганських мотивів, кулаком руки наніс два ковзних удари ОСОБА_11 в праве вухо та праву скроневу частину голови.

ОСОБА_7 побачивши, що із сусіднього гаражу виглядають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відійшов від ОСОБА_11 та, продовжуючи хуліганські дії, розпочав ногою наносити удар по воротам гаражу, де вони ховалися від нього.

Після того, як ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поїхали, ОСОБА_7 закінчив свої тривалі хуліганські дії, які продовжувались близько 30 хвилин, та з місця скоєння злочину зник.

В результаті протиправних, злочинних дій ОСОБА_7 , спричинив ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: садна на голові та лівій руці, садно на правій руці, синці на лівій руці та тулубі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також тупу травму лівої верхньої кінцівки у вигляді перелому суглобового відростку ліктьової кістки зі зміщенням к переду на діаметр кістки, та вивиху обох кісток лівого передпліччя, що відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 2846-ая/15 від 26.06.2015р.

В апеляційних скаргах:

Прокурор у кримінальному провадженні та заступник прокурора Харківської області, апеляційні скарги яких за змістом та вимогами є аналогічними, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, просять вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч.1 ст. 296 КК України на підставі ст. 49 та ч.5 ст. 74 КК України. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання

Апелянти зазначають, що з моменту вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України 10.05.2105 року та до моменту винесення оскаржуваного вироку минуло 3 роки, а тому обвинувачений підлягає звільненню від покарання на підставі положень ст.ст. 49, 74 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційні скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги частково та просили звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили, зокрема, минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з кримінального провадження, злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України, вчинено 10 травня 2015 року, таким чином строк притягнення до кримінальної відповідальності станом на 20 вересня 2018 року сплинув.
Обвинувачений ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції повідомив, що визнає себе винним та зазначив, що наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження йому зрозумілі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині належить закрити.
Вказані обставини відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 КК України, з подальшим звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, ст. ст. 284, 49 КК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області і прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 вересня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 в частині засудження за ч.1 ст. 296 КК України - скасувати.
На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині закрити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного судом покарання за ч.1 ст. 122 КК України.
В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді -