Справа № 163/451/19
Провадження № 1-кс/163/71/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року Слідчий суддя Любомльського районного суду
Волинської області ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з прокурором Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотання слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000090,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що у ЄРДР внесено відомості про отримання о 08:49 годині 07.03.2019 року повідомлення зі служби 102 про вчинення невстановленою особою по АДРЕСА_1 таємного викрадення з господарської споруди шляхом проникнення через двері належних ОСОБА_5 бензопили "Штиль-170", каністри з вмістом 3 літрів бензину, газового балону, пневматичної гвинтівки ИЖ-38с, гирі 24 кг, цвяховитягувача.

07.03.2019 року в ході проведення огляду речей ОСОБА_5 добровільно надав для огляду пластикову каністру з вмістом бензину, ОСОБА_6 добровільно надав для огляду пневматичну гвинтівку.

На думку слідчого, вилучене майно є тимчасово вилученим майном та має силу речового доказу, надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, в тому числі, провести необхідні експертизи, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав.

Власник майна в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду клопотання, заяв про відкладення розгляду не подав.

Під час розгляду клопотання встановлено наступне.

Кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст.185 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07.03.2019 року за № 0000090, що підтверджено відповідним витягом.

Факт звернення ОСОБА_5 в Любомльський ВП ГУНП щодо викрадення його майна підтверджується його письмовою заявою та протоколом його допиту в якості потерпілого від 08.03.2019 року.

Майно, щодо якого подано клопотання, добровільно видали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Воно вилучено під час огляду у приміщенні Любомльського ВП ГУНП по вулиці Володимирській 3 в місті Любомль Волинської області, що стверджено заявами цих осіб, відповідними протоколами, та визнано речовими доказами, що підтверджується постановою слідчого від 07.03.2019 року.

У клопотанні слідчий зазначив, що дане майно є тимчасово вилученим майном, а метою арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження для подальшого проведення відповідних експертиз.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Майно, яке слідчий просить арештувати добровільно видали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тому підстав вважати його тимчасово вилученим майном не має, оскільки воно не вилучалось в порядку ч.ч.1, 2 ст.168 КПК України.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У клопотанні слідчим не зазначено правової підстави для арешту майна з врахуванням чинного кримінального процесуального законодавства, а також не обґрунтовано наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Крім цього, законодавець не обмежує органи досудового слідства у зверненні з клопотаннями до слідчого судді для проведення відповідних експертиз та вчинення інших дій на стадії досудового розслідування без накладення арешту на майно.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, підстави внесеного слідчим клопотання не відповідають вимогам ст.170, 173 КПК України і належним чином не обґрунтовані, через що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт в кримінальному провадженні № 0000090 пластикової каністри з вмістом бензину та пневматичної гвинтівки ИЖ-58с калібру 4,5 мм, власником яких є потерпілий ОСОБА_5 , відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1