ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2330/19
Справа № 11-сс/819/189/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: постанова про обрання Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000046, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із вищою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2019 року відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000046, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Встановлено строк дії ухвали до 03.05.2019 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною, оскільки повідомлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, оскільки жодного доказу, який вказує на причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину стороною обвинувачення не надано та є припущенням слідчого.

Також зазначає, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не зазначено чим підтверджуються ризики того, що ОСОБА_7 може перешкоджати встановленню об`єктивної істини шляхом незаконного впливу на свідка ОСОБА_10 .

Крім того, слідчим суддею не надано оцінку доводам сторони захисту щодо можливості застосування ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, натомість обраний відносно нього домашній арешт фактично позбавляє його свободи та виключає можливість утримувати сім`ю.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 07.03.2019 року, постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді, якою відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, незаконною та не обґрунтованою.

Зокрема зазначає, що суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого корупційного злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна. Тому підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, може здійснювати вплив на потерпілого ОСОБА_10 та працівників Каховського МУВГ та понятих.

Просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2019 року - скасувати.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 153 680 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги та вважав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 безпідставною, захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

06.03.2019 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п. 57,58) та 07.03.2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України (а.п. 52-56) і ця підозра підтверджена матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом обшуку від 06.03.2019 службового кабінету начальника Каховського міжрайонного управління водного господарства ОСОБА_7 ;

- протоколом обшуку від 06.03.2019 службового кабінету головного інженера Каховського міжрайонного управління водного господарства ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду та вручення грошових коштів від 06.03.2019.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, і беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним та наявність існування ризику незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_10 з метою уникнення кримінальної відповідальності обрав запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки інших ризиків прокурором не зазначено, ні у погодженому ним клопотанні, ні під час судового засідання.

Крім того ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою реєстрації, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, згідно його пояснень має родину, в тому числі батька похилого віку, неповнолітню дитину, тобто міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Як убачається з клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років та наявність ризику здійснення впливу на потерпілого ОСОБА_10 .

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення .

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).
Враховуючи, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, а також зобов`язання ОСОБА_7 носити електронний засіб контролю, дає підстави для перешкоджання останньому встановленню істини у кримінальному провадженні та слідству, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_8 про те, що усі докази, які вказують на причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину є припущенням слідчого, то слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя перевірив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження та встановив, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, раніше не судимий.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується показаннями потерпілого, свідка, протоколами обшуків, іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Колегією суддів також досліджено, що в сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, судом враховано дані, що характеризують особу підозрюваного, а саме те, що він має постійне місце проживання за адресою реєстрації, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, згідно його пояснень має родину, в тому числі батька похилого віку, неповнолітню дитину, крім того тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, а також те, що обраний судом запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 та зможе запобігти ризикам переховування від слідства та суду, здійснення впливу на потерпілого ОСОБА_10 та працівників Каховського МУВГ та понятих.

Тому доводи захисника ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , щодо можливості обрання ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів ніж цілодобовий домашній арешт є безпідставними, оскільки у справі відсутні докази, які б підтверджували викладені в їх апеляційних скаргах доводи.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2019 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2