Провадження № 1-КП/200/827/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0001999, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001999 відносно ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовжити відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_7 може в подальшому переховуватися від суду, впливати на потерпілу та свідків.

Просив відмовити в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 підтримали думку прокурора, в клопотанні захисника відмовити.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 просила суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому й прохала змінити останньому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки до правоохоронних органів не надходило жодного письмового звернення щодо тиску обвинуваченого, жодного разу він не перешкоджав кримінальному провадженню. ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, на своєму утриманні має батьків пенсіонерів, які потребують допомоги і піклування. Також, ОСОБА_7 є підприємцем платником єдиного податку.

Вказала, що лише тяжкість інкримінованого обвинувачення не може бути підставою для тримання під вартою, а позиція прокурора про доцільність продовження не доведена, є уявною і спростовується матеріалами кримінального провадження та відсутністю доказів.

Також, як зазначено в письмовому клопотанні, відповідно до практики ЄСПЛ, а саме рішення «Белевитський проти Росії», при вирішенні даного питання повинні чітко бути визначені підстави обрання та продовження запобіжного заходу, в тому числі ризиків, а також відповідно до рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. При цьому, слідчим суддею має бути проведено аналіз усіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням особливостей провадження (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», «Ягчі і Саргін проти Туреччини, «Вренчев проти Сербії».

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такі його незначені ступені, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення (Рішення ЄСПЛ «Марченко проти України», «Хайреддінов проти України»).

При цьому, на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя, а також з урахуванням тривалості перебування під вартою обвинуваченого, зменшується ризик втечі або уникнення правосуддя («Рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії», «Єлоєв проти України»).

Також, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, національні суди повинні з`ясовувати, чи є тримання особи під вартою єдиним запобіжним заходом, а також чи є можливість обмежитись застування менш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив розглянути клопотання прокурора та розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів, суд,з урахуванням положень діючого законодавства та практики ЄСПЛ,приходить до висновку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, при цьому вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Станом на 20 лютого 2019 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 23 лютого 2019 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, не допитані свідки, обвинувачений, не досліджені письмові докази, а наступна дата судового засідання призначена поза межами дії попередньої ухвали - 13 березня 2019 року.

При цьому, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, й перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Суд вважає, що вказані ризики, на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується.

Так, ОСОБА_7 звинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.

А тому, суд вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 та серйозність висунутого йому обвинувачення, характер висунутого обвинувачення, яке має значний суспільний інтерес, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.
Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, тобто немає офіційного доходу, а також, враховуючи стадію судового провадження, коли свідки по справі не допитані, докази в повному обсязі не досліджені, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.
Таким чином, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням складності справи, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, й такий, що виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, впливу на потерпілу та свідків.
При цьому, питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст.ст.177,178 КПК України, шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, а не матеріалів, які характеризують кримінальне провадження або виключно з тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, за наявності ознак того, що цього вимагаються істинні вимогу публічного інтересу, які в даному випадку, переважають правило поваги до особистої свободи обвинуваченого, оскільки інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, з особливою зухвалістю проти громадського порядку, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя, спокійний відпочинок, дотримання правил поведінки.

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_7 , а обраний запобіжний захід тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Посилання захисту, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, утриманців (батьків та доньку), суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, так як вищезазначені обставини мали місце й при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й дані обставини не зможуть мінімізувати встановлені наявні ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_7 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суворість покарання, може переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Тривалий розгляд справи не може бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки термін розгляду справи пов`язаний з її складністю та процесуальною поведінкою учасників процесу, а тому доводи сторони захисту в цій частині також не приймаються.

Посилання захисту як на підставу, яка обґрунтовує недоцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на рішення ЄСПЛ у справах «Белевитський проти Росії», «Смирнова проти Росії», «Ягчі і Саргін проти Туреччини, «Вренчев проти Сербії», «Марченко проти України», «Хайреддінов проти України», «Пунцельт проти Чехії», «К.-F. Проти Німеччини», суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходить з оцінки досліджених конкретних аргументів, прав та свобод людини, а не матеріалів, які характеризують справу або виключно з тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. При цьому, ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання та незаконного впливу на свідків, потерпілої встановлені, про що свідчать вищевикладені обставини.

Твердження захисту, що не існує ризику того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази його винуватості, що є підставою для зміни йому запобіжного заходу, суд не вважає підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, так як питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів по справі у розумінні ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст.176-177, 183-184, 193-194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 квітня 2019 року, включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1