Дело № 636/2833/18 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«30» жовтня 2018 р. м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

військового прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000058 від 23.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Краснодарського Краю, Майкопського району, пос. Тульський, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», -
у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 26.06.2017 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_5 .

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по особовому складу) від 26.06.2017 року №37-РС зарахований на військову службу за контрактом на посаду кулеметника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

19.02.2018 року згідно наказу №34-РС командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) призначений на посаду кулеметника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

18.05.2018 року згідно наказу №96-РС командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду стрільця - помічника гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014, на території України почав діяти особливий період та тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження' військової служби сержанту ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, сержант ОСОБА_4 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, 12.04.2018 р. о 07 год. 00 хв. сержант ОСОБА_4 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та у подальшому перебував за місцем мешкання, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

14.05.2018 ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, 12.04.2018 року сержант ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 до 14.05.2018 року.

Отже, сержант ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 12.04.2018 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза межами військової частини до 14.05.2018 у зв`язку із цим вільний час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим порушив встановлений порядок проходження військової служби.

Таким чином, сержант ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 12.04.2018 проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді кулеметник 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», в порушенні вимог ст.ст. 17,65, 68 Конституції України, ст.ст. 11,16, 30, 35, 37,127,128, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог ст.ст 1,2,3,4,6 Дисциплінарного статуту України Збройних Сил України, діючи умисно, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби до 14.05.2018. р.

У судовому засіданні обвинувачений провину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю про обставини його скоєння пояснив так, як викладено у вироку.

Згідно клопотання сторін кримінального провадження з`ясування обставин та перевірка їх доказами проводилися з урахуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження тих фактичних даних, які не оспорюються сторонами кримінального провадження.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення суд вважає доведеною та підтвердженою зібраними по справі доказами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України у судовому засіданні досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно, довідок лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, за місцем служби характеризується формально.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст.407 КК України тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, враховуючи особу винного, який не судимий, формально характеризується за місцем служби, у скоєнні злочину щиро розкаявся, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, з застосуванням до нього ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (три) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України засудженого звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції(органів пробації), повідомляти вказані органи про зміну місця мешкання та праці, періодично з`являтись на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції (пробації).

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через Чугуївський міський суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: