Справа № 761/886/19
Провадження № 1-кс/761/1164/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представників власника майна адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора відділу Прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під за № 0002096 від 27.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора відділу Прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під за № 0002096 від 27.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Ставить питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: на транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 200» держаний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , із забороною на відчуження, розпорядження та/або користування до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні № 0002096 від 27.10.2018.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого управління ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002096 від 27.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

09.01.2019 в період з часу 13 год. 03 хв. до 15 год. 40 хв. на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва № 761/47169/18 від 11.12.2018, в гаражному приміщенні № НОМЕР_3 розташованому на території гаражно-будівельного кооперативу «Сигнал», що за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишко, 6, проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 200» держаний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 200» держаний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_4

Вилучений в ході обшуку транспортний засіб 09.01.2019, постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що вилучені речі мають значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0010221, просять накласти арешт з метою їх збереження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 та її представник вказали, що вилучений автомобіль належить ОСОБА_4 він не може бути доказом у справі, заперечували з приводу задоволення клопотання, яке вважають не обґрунтованим, просили відмовити в задоволенні клопотання.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні прокурор наводить підставу застосування арешту відповідність вилученого автомобіля критеріям, визначеним ст. 98 КПК України щодо речових доказів, який вважають, містить на собі сліди злочину, та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, витягу з ЄРДР, кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В клопотанні прокурор пов`язує необхідність накладення арешту на автомобіль з метою збереження речових доказів, проте прокурором в клопотанні про накладення арешту, постанові про визнання речовими доказами, також в суді не доведено, за якими саме ознаками вказане майно віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні. Таким чином, зі змісту клопотання убачається, що воно виходить за межі доказування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити.

Фактичні дані про те, що на автомобілі містяться сліди злочину, в матеріалах клопотання, які є у розпорядженні слідчого судді, - відсутні.

ОСОБА_4 власнику майна не повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні, з наданих матеріалів не убачається, що автомобіль був використані як засіб вчинення злочину.

Постанова слідчого про визнання вказаного автомобіля речовим доказом не мотивована, є формальною, слідчий не вказав в своєму рішенні, за якими саме ознаками автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200» держаний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , значення якого як речового доказу у даному кримінальному провадженні не доведене.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002096 від 27.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: на транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 200» держаний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1