Справа № 740/266/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/84/18
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2017 року за № 0001525 за апеляційними скаргами прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 22 квітня 2010 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.186 КК України до 02 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 02 роки;

2) 18 квітня 2012 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 02 років 01 місяця позбавлення волі;

3) 16 серпня 2012 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 02 років 04 місяців позбавлення волі;

4) 21 лютого 2017 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 02 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.3 ст.189 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17 листопада 2010 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ст.ст.71,72 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст.189 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року:

ОСОБА_9 визнано винуватим і призначено йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

за ч.3 ст.357 КК України у виді 3 місяців арешту,

за ч.3 ст.189 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна.

За сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_9 у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна.

За сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2017 року у виді 6 місяців позбавлення волі і призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна.

ОСОБА_10 визнано винуватим і призначено покарання:

за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі,

за ч.3 ст.357 КК України і призначено йому покарання у виді 3 місяців арешту.

за ч.3 ст.189 КК України і призначено йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна

За сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_10 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки особисто належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з моменту його затримання, а саме, з 27 листопада 2017 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 постановлено обчислювати з моменту його затримання, а саме, з 27 листопада 2017 року.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у виді тримання під вартою - залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у виді тримання під вартою - залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_12 15000 грн. моральної шкоди. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави 593 грн. 22 коп. витрат на залучення експертів.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь держави 197 грн. 74 коп. витрат на залучення експертів.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий за злочини проти чужої власності, повторно вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідування час та день серпня 2017 року ОСОБА_9 , перебуваючи з дозволу власника в приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_3 , де, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, переконавшись, що його дії є непомітними, повторно здійснив таємне викрадення електропили марки «Витязь» ПЦ-2200, вартістю 1668 грн. 81 коп., належної ОСОБА_13 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілій ОСОБА_13 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 1668 грн. 81 коп.

У невстановлений досудовим розслідуванням час 07 жовтня 2017 року ОСОБА_9 , перебуваючи у кв. АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, здійснив таємне викрадення нетбука марки «Samsung» NF210, вартістю 1800 грн., належного потерпілому ОСОБА_14 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілому ОСОБА_14 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 1800 грн..

27 листопада 2017 року, близько 04 год. 30 хв., ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , який теж раніше судимий 17 листопада 2010 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ст.ст. 71, 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи спільний умисел на вимагання чужого майна, з корисливим мотивом, з метою незаконного одержання чужого майна потерпілого ОСОБА_12 , прибули на перехрестя вулиць Широкомагерська та Бузкова м. Ніжина Чернігівської області, де на той час перебували потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , з підстав, не передбачених чинним законодавством, повідомивши, що ОСОБА_16 вагітна від ОСОБА_12 , у зв`язку з чим останній повинен передати грошові кошти в сумі 2000 грн. на медичний огляд та припинення її вагітності, що не відповідало дійсності, і під зазначеним приводом, із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , умисно нанісши руками та ногами ОСОБА_12 та ОСОБА_15 численні удари по різним частинам тіла, спричинивши таким чином тілесні ушкодження, застосовуючи при цьому погрози застосування фізичного насильства, повторно, пред`явили вимогу потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_15 передати їм грошові кошти в сумі 2000 грн. та повернути речі, які нібито належать ОСОБА_16 і перебувають за місцем проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , на що потерпілий ОСОБА_12 в частині передачі грошових коштів відповів відмовою. Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , сприймаючи погрози ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як реальні, надали дозвіл на входження останніх до їх будинку в АДРЕСА_3 .

Під час слідування до місця проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , перебуваючи у попередній змові із ОСОБА_9 , реалізовуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я, з корисливим мотивом, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_12 насильство, що не є небезпечним для здоров`я та полягало у нанесенні удару в область потилиці та з погрозами застосування такого насильства, близько 04 год. 45 хв. 27 листопада 2017 року, перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_5 , повторно, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Самсунг GTT1202i», вартістю 220 грн., який належить потерпілому ОСОБА_12 .

Прийшовши до будинку, де проживають потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , в АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , продовжуючи спільні дії на доведення умислу, направленого на вимагання чужого майна, застосовуючи насильство, яке полягало у нанесенні ударів потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , з підстав необхідності припинення вагітності ОСОБА_16 , що не відповідало дійсності, повторно, пред`явили останнім вимогу передати їм грошові кошти в сумі 2000 грн. в строк до 09 год. 00 хв. 27 листопада 2017 року, та в подальшому відкрито, з кишені куртки ОСОБА_15 , незаконно заволоділи паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_15 серії НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покинули місце проживання потерпілих, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном та незаконно вилученим паспортом громадянина України. Потерпілому ОСОБА_12 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 220 грн.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 315 від 08 грудня 2017 року у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, перелому носа з незначним зміщенням уламків, рвана рана правого кута ока та крововиливу у кон`юктиву правого ока, а також забої обличчя у вигляді синців м`яких тканин орбіт та носу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 302 від 30 листопада 2017 року у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лобної області, волосяної частини голови, садна носа, крововиливу лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 просить вирок відносно ОСОБА_9 скасувати та закрити кримінальне провадження за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 189 КК України. За ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_9 визнати винуватим та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі. За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання у виді 1 року 6 міс. позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок суду відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. За ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 189 КК України вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України в тому, що судом при винесенні рішення про призначення покарання не було враховано пом`якшуючі вину обставини такі як щире каяття, сприяння слідству, відшкодування заподіяної шкоди. На думку захисника, суд мав підстави для призначення покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України в мінімальному розмірі, проте цього не зробив. Неповнота судового розгляду, на думку апелянта, полягає в тому, що суд безпідставно під час судового засідання припинив допит свідка ОСОБА_16 , яка є єдиним свідком, що надавала логічні свідчення про обставини справи, а довідка МСЕК відносно ОСОБА_16 не містить відомості про можливість чи неможливість ОСОБА_16 надавати свідчення про обставини справи, а тому вона підлягає допиту безпосередньо в судовому засіданні. Невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження, вбачає в тому, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 186 КК України не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вказує, що обвинувачені не мали на меті отримання будь-якої користі для себе особисто, а діяли в інтересах ОСОБА_16 , яка мала право ставити вимоги перед ОСОБА_12 , а тому в діях обвинувачених відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 189 КК України. Вказує, що висновок суду про наявність попередньої змови між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_12 нічим не підтверджується, є безпідставним, а отже і відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України. Зазначає, що висновок суду про те, що паспортом ОСОБА_15 заволоділи ОСОБА_18 та ОСОБА_17 спільними діями є безпідставним, оскільки потерпілий ОСОБА_15 показав, що паспорт громадянина України, який йому належить, забрав Румянцев як заставу сплати грошей на користь ОСОБА_16 , і в цей час ОСОБА_17 поруч не було. Вважає, що суд не взяв до уваги показання потерпілих та обвинувачених в частині, що спростовують висунуті обвинувачення та могли вплинути на висновок суду, а ухвалив вирок на припущеннях. На думку захисника, дії ОСОБА_9 безпідставно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 та ч. 3 ст. 189 КК України, та підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, адже, він щиро кається, попросив вибачення в потерпілих, компенсував понесені витрати в розмірі 3 тис. грн. Наголошує на безпідставному незастосуванні судом положень ч. 3 ст. 337 КПК України. Вважає вину ОСОБА_9 в скоєнні кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 та ч. 3 ст. 189 КК України не доведеною, а тому в цій частині останній має бути виправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду відносно нього скасувати, справу направити на новий судовий розгляд. Зазначає, що вину за ч. 2 ст. 185 КК України визнає в повному обсязі, а за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357 КК України вину не визнає та вважає обвинувачення невмотивованим, і таким, що не відповідає дійсності скоєного правопорушення. Вину за ч. 3 ст. 189 КК України не визнає, оскільки на досудовому слідстві та у суді потерпілі чітко вказали на те, що він не мав умислу, корисливого мотиву та мети незаконного одержання чужого майна (вимагання), а саме, 2000 грн. від потерпілих на свою користь. Звертає увагу на показання потерпілого ОСОБА_12 , якай вказав, що вимагання грошей під час бійки не було, розмова про гроші розпочалась лише вдома після слів ОСОБА_19 про її вагітність. Свідок ОСОБА_19 зазначала, що гроші потрібні були саме їй, а не йому, і що він не мав ніяких корисливих мотивів на вимагання грошей від ОСОБА_12 . Щиро кається в нанесенні тілесних ушкоджень, просив вибачення в суді перед потерпілими та відшкодував ОСОБА_12 матеріальну шкоду і частково моральну в розмірі 3000 грн. Вказує, що за ч. 2 ст. 186 КК України також вину не визнає, оскільки не мав попередньої згоди з ОСОБА_18 на викрадення мобільного телефону ОСОБА_12 . Так само не визнає вину за ч. 3 ст. 357 КК України, тому що потерпілий ОСОБА_15 підтвердив, що віддав паспорт Румянцеву у якості застави. Наголошує про свою непричетність до заволодіння паспортом та телефоном потерпілих, оскільки не бачив, яким чином ці речі опинилися у Румянцева.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить визнати частково недопустимими докази по справі відносно нього за ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 186 КК України. Також просить викликати свідка ОСОБА_19 для дачі показань. Зазначає, що свою вину визнає частково щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_20 , адже він лише підняв біля стовпа телефон для збереження цілісності речей ОСОБА_12 , не маючи умислу на заволодіння чужого майна, та не маючи злочинної змови ні з гр. ОСОБА_19 , ні з ОСОБА_9 . Показання ОСОБА_12 та ОСОБА_15 вважає такими, що не відповідають дійсності. Наголошує на неправильності застосування до нього ч.3 ст. 189 КК України, оскільки прямих проявів вимагання, морального чи фізичного тиску він не застосовував.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого ОСОБА_10 . Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 місяців арешту;

- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частки майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частки майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Також просить дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_10 , які наявні у кримінальному провадженні.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_10 судом не було враховано вимоги п.3 ч. 1 ст. 65, ч. 1 ст. 69 КК України та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення покарання № 7 від 24.10.2003 року. Вказує, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме те, що останній раніше засуджувався за злочини проти власності, має не зняту та непогашену судимість. Зауважує, що ОСОБА_21 у ході судового розгляду свою вину не визнав, жодним чином не відшкодував шкоду, заподіяну кримінальними правопорушеннями, а також встановлено наявність обтяжуючих обставин, а саме, рецидив злочинів та вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, а хворобливий стан, який судом враховано як пом`якшуючу обставину, жодним чином, на думку прокурора, не вплинув на особу обвинуваченого у момент вчинення ряду кримінальних правопорушень. Наголошує, що будучи особою працездатного віку, ОСОБА_10 ніде не працює, будь-яких доказів на підтвердження отримання доходів не надав, що свідчить про те, що він не приймає участі в утриманні малолітньої дитини. На думку прокурора, вчинення ОСОБА_10 нових злочинів свідчить про недосягнення мети покарання і його небажання стати на шлях виправлення. Вбачає всі підстави вважати, що призначене ОСОБА_10 покарання є явно несправедливим через його м`якість, та порушує вимоги статей 50, 65-67 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_10 просить виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу обставину, а саме, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. В задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити. Викликати в судове засідання та повторно допитати свідка ОСОБА_19 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_15 .

В своєму запереченні прокурор ОСОБА_11 просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.06.2018 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185 КК України та доведеність його вини в цій частині в апеляційній скарзі не оспорюється, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах і є правильним, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 186 КК України при зазначених у вироку обставинах, за які їх засуджено, відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені та, на думку колегії суддів, стороною захисту не спростовані.

Так, судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами.

Доводи адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 об`єктивно спростовуються доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що давно знає ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були у нього вдома 26 листопада 2017 року півгодини і вживали алкогольні напої, пішли близько 21 години. В подальшому близько 4 години ранку йому зателефонувала ОСОБА_16 , яка домовилась з ним про зустріч з метою купівлі для неї алкогольних напоїв, на зустріч він пішов разом із братом. Він був п`яним. На місці зустрічі він привітався із ОСОБА_16 , яка була в стані алкогольного сп`яніння, і в подальшому розмовляла із його братом. ОСОБА_10 вдарив його брата у потилицю, і його, він впав, одночасно їх бив також ОСОБА_9 , били і руками і ногами, сварка і погрози зі сторони ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знову бійка, ОСОБА_9 сказав іти до нього додому для повернення машинки для підстригання, яка належить ОСОБА_16 .. На вимогу ОСОБА_10 він віддав йому свій телефон, ОСОБА_16 весь час була поряд, після чого всі пішли до його будинку. ОСОБА_10 сказав йому повернути його телефон, щоб він не міг телефонувати, коли він діставав свій телефон, то ОСОБА_9 вдарив його. Пішли до його будинку, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тиснули на нього. Віддав ключі від будинку, оскільки боявся подальшого побиття. Вдома були погрози від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_16 була поряд. Вдома машинки для підстригання не знайшли, після чого сказали, що він повинен вернути гроші за машинку та 2000 грн., оскільки ОСОБА_16 вагітна від нього і їй необхідно пройти обстеження. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 намагались забрати телефон у його брата, але не знайшли, при цьому витягли із кармана брата його паспорт і повідомили, якщо до 9 години не поверне гроші, то на паспорт оформлять кредит. Тілесні ушкодження спричинялись ОСОБА_9 та ОСОБА_10 йому та брату біля колонки і вдома, вимогу про 2000 грн. пред`явили вдома. Телефон у нього забрав ОСОБА_10 , паспорт у брата- ОСОБА_10 .. ОСОБА_16 є його колишньою співмешканкою, спільне проживання припинене восени 2017 року до цієї події, остання не могла бути вагітною від нього. Біля колонки було тільки побиття, вимог про гроші не було. ОСОБА_9 повідомляв йому, що живе із ОСОБА_16 .. Не міг чинити опір, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Матеріальна шкода пов`язана із стаціонарним лікуванням, моральна шкода-у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. В судовому засіданні 04 квітня 2018 року потерпілий ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також вимагали у нього гроші і біля колонки, він втрачав свідомість, телефон забрав у нього ОСОБА_10 .. Паспорт у його брата забрав ОСОБА_10 .. ОСОБА_9 повідомив йому, що якщо вранці віддасть 2000 грн.-то повернуть і паспорт і телефон.

- показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який в судовому засіданні показав, що є рідним братом ОСОБА_12 . 26 листопада 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували вдома у брата, останні вживали алкогольні напої, в подальшому пішли. Близько 4 години ранку брату зателефонувала ОСОБА_16 з проханням придбання алкогольних напоїв. На зустріч він пішов разом із братом. На місці зустрічі отримав удар в ліве око, втратив свідомість, коли прийшов до свідомості- ОСОБА_9 та ОСОБА_10 били брата, ОСОБА_10 вдарив його в груди, біля колонки вони вимагали 2000 грн. на переривання вагітності ОСОБА_16 , ОСОБА_10 силоміць відтягнув його до стовпа і погрожував, останні вимагали також машинку для підстригання, після чого всі пішли додому до ОСОБА_12 , по дорозі ОСОБА_9 забрав у брата телефон, він з метою збереження викинув свій телефон у кущі, ОСОБА_9 обшукував його, знайшов його паспорт, який забрав ОСОБА_10 .. ОСОБА_9 забрав у брата ключі від вхідних дверей до будинку. В будинку зі сторони ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були погрози та побиття, останні повідомили, що він є братом ОСОБА_12 і також повинен платити, якщо завтра не буде грошей до 9 години-то на паспорт отримають кредит. ОСОБА_10 бив брата біля колонки, в будинку тільки погрожував та штовхав. ОСОБА_16 весь час була поряд і ображала ОСОБА_12 і вказувала, що вагітна від нього.

- показаннями обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 даними в судовому засіданні суду першої інстанції, які не заперечували проти факту їх перебування за місцем проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , подальшого залишення даного місця та перебування за місцем проживання ОСОБА_16 , що підтверджується також і показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_15 .. Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_9 він, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 у вечірній час 26 листопада 2017 року вживали алкогольні напої, про що заперечення потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_15 при їх допиті в суді першої інстанції були відсутні, також алкогольні напої вживались ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і за місцем проживання ОСОБА_16 , що підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , згідно показань в суді першої інстанції не заперечувався факт телефонної розмови ОСОБА_16 із ОСОБА_12 близько 04 год. 27 листопада 2017 року та їх домовленості про зустріч, яка відбулася поблизу вулиць Широкомагерська та Бузкова м.Ніжина, де відбулася бійка між останніми, спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , подальшого спрямування до будинку потерпілих, в якому виниклий конфлікт продовжився.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені повідомили, що зустріч з потерпілими поблизу вулиць Широкомагерська та Бузкова м.Ніжина відбувалася у вечірній час, що розцінюється колегією суддів як намір будь-яким чином спотворити картину перебігу подій 27 листопада 2017 року. Встановлений досудовим розслідуванням час вчинення злочину, а саме близько 4 год.30 хв., не свідчать про зустріч з метою захистити ОСОБА_16 та забрати речі, а навпаки вказує наявність цілеспрямованих дій та попередньої змови обвинувачених на вчинення протиправних дій щодо потерпілих.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_12 , під час зустрічі на вулиці його брата ОСОБА_15 першим ударив ОСОБА_10 , тілесні ушкодження спричинялись йому та брату ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вимагали сплати грошових коштів на користь ОСОБА_22 , вказані вимоги із продовженням фізичного та психологічного насильства були продовжені і за місцем його проживання, про що він заперечував, вказані дії він сприймав, як реальну загрозу для його життя, на вимогу ОСОБА_10 віддав свій телефон. Під час перебування вдома його брата обшукали, паспорт брата забрав ОСОБА_10 , ОСОБА_9 повідомив йому, що якщо вранці віддасть 2000 грн.-то повернуть і паспорт і телефон. Вказані показання узгоджуються із показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 щодо першого удару ОСОБА_10 по відношенню до ОСОБА_15 , який втратив свідомість, спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , повідомлення про вагітність ОСОБА_16 та потреби у зв`язку з цим 2000 грн., які повинен надати ОСОБА_12 .. Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_10 , він штовхнув ОСОБА_15 і наказав йому лежати, в будинку він запропонував ОСОБА_12 віддати ОСОБА_16 гроші і щось у заставу. Паспорт ОСОБА_15 та телефон ОСОБА_12 перебували у нього, також він повідомив про можливість повернення паспорту та телефону після надання грошей. Вищезазначене узгоджується також із показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_15 щодо отримання удару на місці зустрічі та втрати свідомості, нанесення тілесних ушкоджень йому та брату на вулиці і за місцем їх проживання, відібрання телефону у ОСОБА_15 та у нього паспорта громадянина України, вимагання на вулиці і вдома 2000 грн. на аборт ОСОБА_16 , надання даних грошових коштів до 9 год. ранку.

Не заперечували проти спричинення фізичного насильства щодо потерпілих і обвинувачені. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_9 показав, що наніс близько 10-12 ударів руками. А обвинувачений ОСОБА_10 стверджував, що вдарив 2-3 рази долонею.

А тому заперечення обвинувачених щодо вимагання у потерпілих передати їм грошові кошти в сумі 2000 грн. та повернути речі, які нібито належать ОСОБА_16 , спростовуються зібраними доказами, показаннями потерпілих. При цьому колегія суддів звертає увагу, що потерпілі допитувалися судом, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень. І вони підтвердили своїми показаннями дані, що містяться в заявах про вчинення злочину, а також факт вимагання у них грошових коштів. Ці показання не містять жодних суперечностей, є логічними та послідовними, будь-яких даних щодо наявності неприязних стосунків між потерпілими та обвинуваченими на момент вчинення злочину заявлено не було, а тому відсутні підстави стверджування про обмовляння чи то про якусь вигоду зі сторони потерпілих, як про це заявив в засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 .

Крім того, вина обвинувачених підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 01 грудня 2017 року з потерпілим ОСОБА_15 та безпосередньо відтвореного відеозапису до нього, наявна інформація: ОСОБА_15 перебував разом із братом вдома, близько 4-30 год. брату зателефонувала ОСОБА_16 з проханням купити їй самогон, брат був п`яний, тому він пішов з ним на зустріч, коли брат і ОСОБА_16 розмовляли, підійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , він першим отримав удар, внаслідок чого втратив свідомість, коли прийшов до свідомості- ОСОБА_9 та ОСОБА_10 били брата, їм допомагала ОСОБА_16 .. ОСОБА_10 вдарив його в груди і наказав не підніматись, при цьому ОСОБА_9 продовжував бити ОСОБА_12 , ОСОБА_10 тягав його по землі, повідомивши «...хочеш жити мовчи, уб`ю...», велися розмови про золоте кільце та машинку для підстригання, останні вказували йти додому, брат не хотів, у брата забрав телефон ОСОБА_9 , вдома ОСОБА_16 стала обшукувати меблі, ОСОБА_9 бив брата по голові і запитував про золоте кільце. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_16 вимагали 2000 грн. у зв`язку з вагітністю ОСОБА_16 , останні повідомили, що гроші треба завтра о 9 годині. ОСОБА_10 його обшукував і знайшов паспорт громадянина України, після чого ОСОБА_10 став стрибати на ньому, він побоювався за своє життя і віддав свій паспорт (а.с.64-67, Том №2).

- даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 02 грудня 2017 року з ОСОБА_10 за участі його захисника адвоката ОСОБА_23 та безпосередньо відтвореного відеозапису до нього, наявна інформація: під час перебування вдома у ОСОБА_16 остання повідомила про свою вагітність від ОСОБА_12 2 тижні, а з ОСОБА_9 живе 3 тижні, про що вона повідомила ОСОБА_9 , який сказав останній, щоб вона зателефонувала ОСОБА_12 і домовилась про зустріч, на яку пішли всі втрьох. На місці зустрічі перебував ОСОБА_12 із своїм братом. Він брав телефон, щоб Іващенки дали гроші ОСОБА_16 на переривання вагітності. Біля колонки він штовхнув ОСОБА_15 в область лоба, щоб він не заважав. У будинку за місцем проживання ОСОБА_24 сказав, що потрібно 2000 грн., ОСОБА_12 повідомив про відсутність у нього грошей, ОСОБА_9 брав ОСОБА_12 за груди. ОСОБА_9 помітив у ОСОБА_15 паспорт і вимагав його. ОСОБА_9 був агресивний, і сказав, що телефон закладе у ломбард, а паспорт-як залог. Він взяв телефон і віддав його ОСОБА_16 з метою, щоб вона могла отримати гроші. Паспорт і телефон залишився в них. ОСОБА_16 повідомляла йому, що ОСОБА_9 живе з нею 3 тижні. ОСОБА_9 йшов на зустріч агресивний і мав намір взяти ножа, він відмовив його брати ніж, ОСОБА_9 сказав, що заб`є ОСОБА_12 ногами, це змова ОСОБА_16 і ОСОБА_9 .. Телефон був у нього, паспорт забрав ОСОБА_9 (а.с.68-71, Том №2);

Вірним є і висновок суду, що в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_10 не зазначено про примус щодо них при проведенні слідчих експериментів та вірності відеозаписів.

- даними, що містяться в заяві від 27 листопада 2017 року ОСОБА_12 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_25 та ОСОБА_9 , які 27.11.2017 року близько 4 год. 30 хв. заволоділи належним йому мобільним телефоном та спрчинили тілесні ушкодження (а.с.160, Том №1);

- даними, що містяться в заяві від 27 листопада 2017 року ОСОБА_15 , де він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_25 та ОСОБА_9 , які 27.11.2017 року близько 4 год. 30 хв. відкрито заволоділи паспортом на його ім`я та спричинили тілесних ушкоджень (а.с.161, Том №1);

- даними з протоколу огляду місця події від 27 листопада 2017 року та фототаблиці до протоколу, згідно яких підтверджується порушення обстановки та розкидання речей за місцем проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_15 у буд. АДРЕСА_3 , що свідчить про правдивість показань потерпілих щодо вимагання у них грошей обвинуваченими, вторгнення в їхнє житло та його обшук. (а.с.189-190, Том №1);

- даними протоколу огляду місця події від 27 листопада 2017 року та фототаблиці до протоколу, згідно якого на ділянці місцевості, розташованої на перехресті вулиць Широкомагерська та Гоголя поблизу буд.33 виявлені плями бурого кольору а.с.191-192, Том №1);

- даними з висновку експерта № 315 від 08 грудня 2017 року, відповідно до яких у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, перелому носа з незначним зміщенням уламків, рваної рани правого кута ока та крововиливу у кон`юнктиву правого ока, а також забої обличчя у вигляді синців м`яких тканин орбіт та носу,-які могли утворитись внаслідок ударів тупим предметом (предметами). Тілесні ушкодження, які могли утворитись в термін 27 листопада 2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження, характерні для самозахисту, не виявлені. Тілесні ушкодження отримані не менш ніж від двох травматичних дій. Комплекс тілесних ушкоджень не міг утворитись внаслідок одноразового падіння з положення стоячи на рівну поверхню. Дана експертиза проведена на підставі медичної документації-медичної картки стаціонарного хворого №11641 на ім`я ОСОБА_12 , який перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 27 листопада 2017 року по 04 грудня 2017 року (а.с. 195-198, Том №1);

- даними з висновку експерта № 302 від 30 листопада 2017 року, якими підтверджується наявність ушкодження у ОСОБА_15 у вигляді забою м`яких тканин лобної області, волосяної частини голови, садна носа, крововиливу лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Ушкодження, які спричинені дією тупого предмету за механізмом удару, відповідають строку 27 листопада 2017 року, і могли бути спричинені від ударів кулаками та металевим ключем в лобну область голови. Тілесні ушкодження, характерні для самозахисту, не виявлені. Тілесні ушкодження не могли утворитись внаслідок одноразового падіння з положення стоячи на рівну поверхню. Згідно довідки травматологічного відділення КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня» клінічні дані на підтвердження стану алкогольного сп`яніння відсутні. Дана експертиза проведена на підставі медичної документації-довідки травматологічного відділення КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня» №4368 на ім`я ОСОБА_15 (а.с. 201-205, Том №1);

Апеляційний суд, задовольняючи клопотання сторони захисту, викликав і допитав в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , яка показала, що вона перебуває в дружніх відносинах з обвинуваченими та напередодні події запросила ОСОБА_9 на чай до себе додому (При цьому обвинувачені самі показали, що вживали спиртні напої). Потім прийшов ОСОБА_26 і вона розповіла, про можливу вагітність «від ОСОБА_27 ». Вказала, що зустріч відбулася по її ініціативі і саме вона «требувала» в усній формі гроші від ОСОБА_28 . Вимог про гроші від обвинувачених під час побиття потерпілих свідок не чула, проте зазначила, що хлопці били потерпілих за власною ініціативою. На запитання суду про те, чому ОСОБА_18 забрав телефон та паспорт свідок відповіла: «навіщо». Щодо запитання захисника чому ОСОБА_16 визначила саме таку суму відшкодування від ОСОБА_12 пояснити не змогла.

До показань цього свідка колегія суддів відноситься критично, оскільки відповідно до довідки МСЕК № 021445 від 01 липня 2008 року ОСОБА_16 є інвалідом з дитинства другої групи безстроково, згідно висновку Диспансерного психоневрологічного відділення КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М.Галицького», в якому перебуває на обліку з приводу психічного розладу з 1991 року, від 13 листопада 2017 року обмежена у здатності контролювати свою поведінку.

Колегія суддів відноситься до вказаних показань свідка критично і через те, що свідок самостійно повідомила, що перебуває в дружніх стосунках з обвинуваченими, чого не заперечили і обвинувачені при допиті в суді першої інстанції і в апеляційному суді, при її допиті вона чула підказки з боку ОСОБА_29 а тому, на думку колегії суддів, свідок намагається зменшити вину обвинувачених шляхом дачі відповідних показань. Той факт, що свідок не чула вимог передачі коштівз боку обвинувачених, не виключає, що цих вимог не було.

Суб`єктивна сторона вимагання характеризується прямим умислом. При його вчиненні винний має за мету незаконно одержати чуже майно, право на нього або добитися вчинення потерпілим інших дій майнового характеру.

Вимагання є закінченим з моменту пред`явлення майнової вимоги.

З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явленням майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди.

Особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

А тому посилання обвинувачених в їх апеляційних скаргах, так і в засіданні апеляційного суду, що вони не мали на меті особистої вигоди, а всі дії були вчинені на користь ОСОБА_16 , як і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , з цього приводу, а саме відсутності суб`єктивної ознаки корисливого мотиву для себе особисто, колегія суддів вважає безпідставними.

Що стосується твердження сторони захисту, що ОСОБА_16 мала право ставити вимоги перед ОСОБА_12 , то дане твердження спростоване висновками суду першої інстанції, і з ними погоджується колегія суддів апеляційного суду, що не було здобуто належних і допустимих доказів щодо існування у потерпілого ОСОБА_12 невиконаного (існуючого) цивільно-правового зобов`язання перед ОСОБА_16 та обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Посилання захисника про відсутність попередньої змови між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на заволодіння мобільним телефоном спростовуються показаннями самого ОСОБА_17 , який вказав, що дійсно бачив і знав, що телефон у потерпілого ОСОБА_12 і паспорт потерпілого ОСОБА_30 вилучаються ОСОБА_18 протиправно і жодних дій чи слів на зупинення злочинних дій ним вчинено не було. Навпаки обидва обвинуваченні одночасно і цілеспрямовано били потерпілих, вимагали в них гроші погоджуючись з діями один одного. Тому докази щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.3 ст.189 КК України у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують наявність попередньої змови між обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які діяли спільно і узгоджено, із обопільною спрямованістю до досягнення мети, спираючись у своїх діях один на іншого, ці особи усвідомлювали, що спільно вчиняють кримінальне правопорушення та погоджувалися з тими діями, які виконував інший співучасник його вчинення, щодо незаконної вимоги передачі потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_15 2000 грн. з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілих, що підтверджується їх спільними діями щодо явки на зустріч з потерпілими, спричинення ними потерпілим тілесних ушкоджень на місці зустрічі і за місцем проживання потерпілих, вимагання передання грошей, протиправного вилучення за відсутності волевиявлення потерпілих мобільного телефону та паспорта.

Версія обвинуваченого ОСОБА_18 щодо вилучення телефону з метою зберегти його цілісність розцінюється колегіє суддів як захисна ще і тому, що вона була висунута обвинуваченим на стадії апеляційного оскарження та не має жодного обґрунтування.

Таким чином досліджені у судовому засіданні вищенаведені докази в їх сукупності, отримані відповідно до вимог КПК України, за своїм змістом та послідовністю, узгоджуються між собою, відповідають дійсним обставинам кримінального провадження, відповідно до ст.ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими.

Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах захисника та обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених у скоєнні інкримінованих ним кримінальних правопорушень.

Оскільки доводи апеляційних скарг сторони захисту не знайшли свого підтвердження в апеляційній інстанції та спростовуються матеріалами кримінального провадження, інших доводів обвинуваченими та їх захисниками не надано, тому колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Прохання прокурора про посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 також задоволенню не підлягає.

Призначаючи покарання, за правилами ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії невеликої тяжкості та тяжких злочинів, пов`язані із незаконним посяганням на власність, здоров`я людини та встановлений порядок обігу офіційних документів, і мають підвищений рівень суспільної небезпечності, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є працездатною особою, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, має на утриманні малолітню дитину, проживає разом із матір`ю-інвалідом. Виходячи із сукупності всіх обставин кримінального провадження, враховуючи мотиви кримінальних правопорушень, способів їх вчинення, зокрема, за співучасті, тяжкості та спричинених наслідків, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд прийшов до висновку, з чим погоджується і колегія суддів, про можливість відповідно до ч.1 ст.69 КК України для призначення основного покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті, та основного покарання за ч.3 ст.189 КК України у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті. З урахуванням даних про особу обвинуваченого, кількості злочинів, що входять до сукупності, тяжкості наслідків, правил згідно ч.1 ст.70 КК України щодо принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, а також обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 - хворобливий стан, перебування на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_31 , 2015 року народження, та проживання разом із матір`ю ОСОБА_32 , 1963 року народження, інваліда 3 групи безстроково, обтяжуючих обставин - рецидив злочинів, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Тому визначений судом вид та міра покарання із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_10 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню. Апеляційний суд вважає слушним і довод захисника ОСОБА_8 щодо вимоги прокурора в апеляційній скарзі про те, що прокурор поставив в ній вимогу про призначення ОСОБА_10 покарання апеляційним судом за ч.3 ст. 186 КК України двічі, а вимога про призначення покарання за ст. 189 КК взагалі не поставлена. (т.2 а.с. 132). Така помилка апеляційної скарги можливо є опискою, проте вона не була виправлена прокурором своєчасно і за цих умов апеляційна скарга не може бути задоволена.

Що стосується вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 в частині невідповідності покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185 КК України, то вона не заслуговує на увагу, оскільки покарання призначене в межах санкції інкримінованої статті, а обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , судом була встановлена лише одна - добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_12 .. Стверджувати про визнання пом`якшуючими обставинами щире каяття та сприяння слідству безпідставно, оскільки каятися у вчиненні одного злочину і сприяти слідству в частині розкриття одного злочину та вводити суд в оману з приводу інших злочинів, які підтверджені доказами в їх сукупності, унеможливлює визнання вказаних обставин пом`якшуючими та призначення покарання в тих межах, про які ставить вимогу захисник.

За таких обставин вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року щодо ОСОБА_9 визнаного винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.3 ст.189 КК України та ОСОБА_10 визнаного винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст.189 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3