КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2181/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_6 ,

приватного виконавця ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу директора ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_8 , з доповненнями до неї, внесеними представником цього ж підприємства ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669).
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати. На думку апелянта, оскаржувана ухвала фактично містить лише посилання на подання прокурором клопотання про арешт коштів і вказівку на розслідування кримінального провадження № 0007419 від 22 липня 2016 року, однак, як зауважує автор апеляції, зміст ухвали слідчого судді не містить, яким чином співвідносяться стягнуті в рамках виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року та постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року кошти із розслідуванням зазначеного кримінального провадження. При цьому апелянт запевняє, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року, частково задоволено позов ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07», зокрема, стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» інфляційні втрати у розмірі 22197553,48 гривень, 3 % річних у розмірі 2039957,26 гривень, судовий збір за подання позову у розмірі 206181,99 гривень та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 248040,40 гривень, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю, як відмовлено і у задоволенні позову ТОВ «ВКФ «Екомонтажсервіс».
Крім того,директор ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_8 вважає, що слідчий суддя, наклавши арешт на кошти, які стягнуті в рамках виконання рішенняГосподарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, проігнорував приписи «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та Конституції України, фактично унеможлививши виконання вказаного рішення Господарського суду міста Києва, яке є остаточним судовим рішенням.

21 грудня 2018 року до Київського апеляційного суду від представника ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги директора цього ж підприємства ОСОБА_8 . На думку представника, посилання прокурора на неправомірність відступлення права вимоги ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07», є необґрунтованими. Так, ОСОБА_6 зазначає, що можливість відступлення права вимоги передбачена положеннями Цивільного кодексу України, зокрема, ст. ст. 512, 513, 514, 516, а тому такі дії є правомірними та відповідають приписам законодавства. Крім того, представник вказує, що в рішенні Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, яке залишене в силі постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року, у справі № 910/11965/16 надано правову оцінку як укладеному між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Екомонтажсервіс» (цедент) та ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» (цесіонарій) договору про відступлення права вимоги від 24 жовтня 2013 року, так і укладеному між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Екомонтажсервіс» та ТОВ «ФК «Тренд Інвест Груп» договору факторингу від 26 жовтня 2015 року. Також, як зауважує ОСОБА_6 , місцевим господарським судом було досліджено всі доводи ПАТ «Промінвестбанк» щодо недійсності договору про відступлення права вимоги від 24 жовтня 2013 року та щодо договору факторингу від 26 жовтня 2015 року.

Далі представник звертає увагу, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року було встановлено, що договір про відступлення права вимоги від 24 жовтня 2013 року є дійсним та таким, що відповідає приписам законодавства України, у зв`язку з чим в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Промінвестбанк» про визнання недійсним такого договору відмовлено, а договір факторингу від 26 жовтня 2015 року не відповідає приписам законодавства України, оскільки предмет відступлення за ним є відмінним предмету відступлення за договором про відступлення права вимоги від 24 жовтня 2013 року.

Таким чином, представник ОСОБА_6 стверджує, що правомірність стягнення з ПАТ «Промінвестбанк» на користь ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» спірної суми коштів, на яку накладено арешт, встановлена рішенням суду, яке набуло статусу остаточного, а прокурором не наведено жодних правових підстав та обставин, які б свідчили про необхідність накладення арешту на кошти ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07».

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований, а саме 19 грудня 2018 року о 16 год. 44 хв. (а. с. 150 151). Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представникаПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_6 та приватного виконавця ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, з доповненнями до неї, і просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга директора ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_8 , з доповненнями до неї, внесеними представником цього ж підприємства ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007419, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органи досудового розслідування посилаються на те, що ними встановлені обставини, які свідчать про вчинення шахрайських незаконних дій, внаслідок яких ПАТ «Промінвестбанк» поніс матеріальні збитки в особливо великих розмірах.

Такими обставинами органи досудового розслідування вважають наступне.

26 лютого 2009 року між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Екомонтажсервіс» (продавець) та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (покупець) був укладений договір № Д/27.2/090226-10 купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити на умовах договору цінні папери безпроцентні (цільові) іменні облігації серії «Е» у бездокументарній формі, емітентом яких є Український консорціум «Екосорб», номінальною вартістю одного цінного паперу 4250 гривень, загальною кількістю цінних паперів 26667 штук.

Згідно з п. 1.2 Договору № Д/27.2/090226-10, загальна вартість цінних паперів за договором становить 113334750,00 гривень, без ПДВ.
Того ж числа, тобто 26 лютого 2009 року, ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» перерахував на рахунок ТОВ «ВФК «Екомонтажсервіс» грошові кошти в розмірі 113334750,00 гривень, а безпроцентні (цільові) іменні облігації серії «Е» в загальній кількості 26667 штук були зараховані на рахунок в цінних паперах Банку.

Відповідно до п. 2.6 Розділу 2 (Договору) «Продавець» гарантував, що на момент укладання Договору:

- він є законним власником цінних паперів, має право розпорядження цінними паперами та Квартирами, цінні папери та Квартири не знаходяться в заставі та під арештом, не обтяжені іншими правами третіх осіб або будь-якою іншою забороною;

- до нього не пред`явлені майнові позови, пов`язані із предметом цього Договору, обмеженням його прав володіння, користування чи розпорядження цінними паперами та /або Квартирами.

В підтвердження виконання сторонами зобов`язань по Договору купівлі-продажу цінних паперів за № Д/27.2/090226-10 від 26.02.2009 року щодо поставки та оплати цінних паперів складено відповідний Акт.

Крім того, на виконання п. 13 Проспекту емісії між Банком та УК «Екосорб» (емітентом) укладено Договір за № 29-001-ЧК/09-47/9-4 від 24.01.2008 року про бронювання квартир в житловому будинку (далі Договір бронювання) за будівельною адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 Договору бронювання, емітент зобов`язувався закріпити за власником облігацій нерухомість та передати їх власнику облігацій у власність в рахунок погашення загальної кількості облігацій, а власник облігацій зобов`язується оплатити вартість Загальної кількості Облігацій по Договору купівлі-продажу облігацій, а також пред`явити загальну кількість облігацій до погашення емітенту у порядку, строки та на умовах, що визначені Договором бронювання та інформацією про випуск.

Згідно з п. 3 Договору бронювання, квартири передаються в строк, визначений в Договорі, однак в будь-якому випадку після введення жилого будинку в експлуатацію з дотриманням порядку та умов погашення облігацій, передбачених інформацією про випуск та Договором купівлі-продажу облігацій. Нерухомість передається у власність власнику облігацій виключно за умови пред`явлення до погашення загальної кількості облігацій. Сторони передбачили можливість неодночасної передачі нерухомості.

Відповідно до Договору бронювання, орієнтовним строком введення нерухомості в експлуатацію був визначений 3-й квартал 2010 року, однак емітент залишав за собою право без додаткового повідомлення власника облігацій відкласти дату введення житлового будинку в експлуатацію строком до трьох місяців.

26 лютого 2009 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (продавець) з однієї сторони і ТОВ «КУА «Екосорб Інвест» (покупець-1) та УК «Екосорб» (покупець-2) з другої сторони був укладений договір № Д/27.2/090226-11 купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупців, а покупці зобов`язались прийняти та оплатити на умовах договору цінні папери безпроцентні (цільові) іменні облігації серії «Е» у бездокументарній формі, емітентом яких є Український консорціум «Екосорб», номінальною вартістю одного цінного паперу 4250 гривень, а покупці зобов`язались придбати та оплатити облігації в порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно з умовами п. 1.2 Договору, максимальна кількість цінних паперів, що є об`єктом Договору, становить 26667 штук.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що обов`язок стосовно оплати цінних паперів несе покупець або кожний із покупців відповідно до наданих ними повідомлень продавцю, якщо зміст таких повідомлень не суперечить одне одному та відповідає умовам Договору. Поставка цінних паперів здійснюється продавцем покупцю відповідно до наданих останніми повідомлень, якщо зміст не суперечить одне одному та відповідає умовам Договору.

Відповідно до п. 1.5 Договору в редакції Договору № 1 від 28.12.2009 року про внесення змін до Договору № Д/27.2/090226-11 купівлі-продажу цінних паперів, вартість одного цінного паперу за Договором становить 5041,78 гривень без ПДВ.

Згідно з п. 1.6 Договору, загальна вартість цінних паперів за Договором розраховується на підставі вартості одного цінного паперу та кількості цінних паперів, що продаються.

Отже, загальна вартість цінних паперів за Договором № Д/27.2/090226-11 становить 134449147,26 гривень.

Порядок оплати цінних паперів був визначений пунктом 2.2.2 Договору купівлі-продажу, а порядок та строки поставки цінних паперів Покупцю Продавцем визначено п. 2.1.3 Договору.

Так, відповідно до п. 2.2.2 Договору купівлі-продажу (зі змінами на підставі Договору № 1 про внесення змін від 28.12.2009 року), покупець зобов`язаний сплатити продавцю (Банку) загальну вартість цінних паперів в строк до 01 лютого 2010 року.

Тобто, УК «Екосорб» був зобов`язаний сплати вартість цінних паперів за Договором № Д/27.2/090226-11 в лютому 2010 року, тобто майже за 1 рік до початку строку погашення Облігацій (з 11.01.2011 по 10.07.2011).

Однак, Український консорціум «Екосорб» не виконав своїх зобов`язань за Договором № Д/27.2/090226-11 купівлі-продажу цінних паперів від 26 лютого 2009 року, передбаченої суми у встановлений Договором термін за облігації не сплатив.

Також 26 лютого 2009 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Виробничо-Комерційна Фірма «Екомонтажсервіс» (далі Заставодавець) було укладено договір застави майнових прав за № 09-280/3-1 на грошові кошти за договором банківського депозиту.

Відповідно до п. 1.1, договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з договору № Д/27.2/090226-11 купівлі-продажу цінних паперів від 26 лютого 2009 року, укладеного між заставодержателем, ТОВ «Компанія з управління активами «Екосорб Інвест» та УК «Екосорб».

Згідно з п. 1.2 Договору, заставодавець передає в заставу заставодержателю майнові права на грошові кошти по договору банківського депозиту за № 20-0349/2-2 від 25.02.2009 року.

Вартість предмету застави складає 24696000,00 гривень, яка, відповідно до п. 1.3 Договору, встановлена за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 4.2 Договору, звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися в позасудовому порядку у відповідності до цього Договору та закону, а також за рішенням суду.

Так, Український консорціум «Екосорб» не виконав своїх зобов`язань за Договором № Д/27.2/090226-11 купівлі-продажу цінних паперів від 26 лютого 2009 року, передбаченої суми у встановлений Договором термін за облігації не сплатив, чим були нанесені ПАТ «Промінвестбанк» значні матеріальні збитки, розмір яких є особливо великим.

В подальшому, у зв`язку з невиконанням УК «Екосорб» взятих на себе зобов`язань по Договору № Д/27.2/090226-11 купівлі-продажу цінних паперів, 05 березня 2010 року Банком на умовах договору застави списано з депозитного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Екомонтажсервіс» кошти в сумі 24696000 гривень 00 копійок.

Також встановлено що емітент УК «Екосорб», в порушення умов Проспекту емісії та Договору бронювання, передав майнові права на нерухоме майно квартири загальною проектною площею 55995,42 кв. м. за будівельною адресою: Києво-Святошинський район Київської області, село Чайки, вул. Коцюбинського, 9, в іпотеку іншому кредитору, що є порушенням умов, визначених в п. 2.6 Розділу 2 Договору бронювання.

Крім того, будівництво житлового комплексу «Західний» фактично було припинено у 2008 році і по теперішній час будівництво будинку за адресою: Києво-Святошинський район Київської області, село Чайки, вул. Коцюбинського, 9 (будівельний № 29) фактично не розпочато.

З вищенаведеного вбачається, що емітент (УК «Екосорб»), в порушення умов Проспекту емісії та Договору бронювання, не виконав умови щодо термінів будівництва та здачі в експлантацію будинку за адресую: Києво-Святошинський район Київської області, село Чайки, вул. Коцюбинського, 9, як передбачено Договором.

Із викладеного вбачається, що власники забудовника та емітента облігацій УК «Екосорб» не збиралося виконувати взяті на себе зобов`язання перед Банком, в результаті чого кошти фактично не освоєні за прямим призначенням.

З метою захисту своїх прав та інтересів, а саме стягнення з УК «Екосорб» коштів за Договором № Д/27.2/090226-11 купівлі-продажу цінних паперів від 26 лютого 2009 року, Банк у лютому 2013 року звернувся до господарського суду з позовом до УК «Екосорб».

В свою чергу, ТОВ «ВФК «Екомонтажсервіс» звернулось до Банку із позовом про повернення грошових коштів в сумі 24696000,00 гривень, списаних Банком з депозитного рахунку на умовах договору застави.

27 травня 2013 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1469/13, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2013 року, у задоволенні позовних вимог за позовом АТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості з УК «Екосорб» в сумі 109750189,66 гривень відмовлено. В свою чергу, позов третьої особи ТОВ «ВКФ «Екомонтажсервіс» до ПАТ «Промінвестбанк» задоволено частково: вирішено стягнути з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ТОВ ЗКФ "Екомонтажсервіс»" списану Банком суму депозиту в розмірі 24696000,00 гривень та 57732,91 гривні судового збору.

В обґрунтування судового рішення у справі № 910/1469/13 було покладено висновок, що, оскільки строк обігу облігацій завершено 10 липня 2011 року, то на момент розгляду справи № 910/1469/13 Банк не має права вимагати стягнення вартості таких облігацій.

Тобто, фактично УК «Екосорб» створено умови, внаслідок яких Банк не отримав грошові кошти за договором купівлі-продажу цінних паперів, не мав змоги пред`явити до погашення облігації, оскільки об`єкт інвестиції не було побудовано, а наслідком несплати УК «Екосорб» ціни купівлі продажу стало те, що Банк втратив предмет забезпечення право вимоги за депозитом та вимушений повернути грошові кошти на користь ТОВ ВКФ «Екомонтажсервіс».

Рішення Господарського суду міста Києва від 27 травня 2013 року у справі № 910/1469/13 було фактично виконано органами державної виконавчої служби 02 липня 2016 року.

В подальшому керівники ТОВ «ВКФ «Екомонтажсервіс», реалізуючи свої наміри щодо незаконного отримання коштів ПАТ «Промінвестбанк», відступили право вимоги грошових коштів, списаних з його рахунку, на користь ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07».

У липні 2016 року Приватне підприємство «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення з ПАТ «Промінвестбанк» інфляційних витрат у розмірі 22197553,48 гривень та 3 % річних у розмірі 2100851,51 гривень, нарахованих за період з жовтня 2013 року по липень 2016 року.

В той же час, як стало відомо ПАТ «Промінвестбанк», між ТОВ ВКФ «Екомонтажсервіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Тренд Інвест Груп» було укладено Договір факторингу від 26.10.2015 року.

Відповідно до п. 1.1 Розділу 1 Договору, TOB «ВК «Тренд Інвест Груп» набуває право вимоги до ПАТ «Промінвестбанк» щодо стягнення боргу у справі № 910/1469/13, сплати інфляційних збитків, 3 % річних та інших витрат.

Таким чином, на даний момент ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» і ТОВ Фінансова компанія «Тренд Інвест Груп», відповідно до Договору факторингу, має право вимагати від ПАТ «Промінвестбанк» сплати інфляційних збитків, 3 % річних від простроченої суми.

Результатом вищевказаних дій стало те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 року, яке залишено в силі Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі № 910/11965/16 було задоволено позов ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» та стягнуто з ПАТ «Промінвестбанк» інфляційних витрат у розмірі 22197553,48 гривень, 3 % річних у розмірі 2100851,51 гривень та судовий збір.

21 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_7 відкрито два виконавчих провадження АСВП № 57756223 та АСВП № 57756205 щодо примусового виконання рішення у справі № 910/11965/16.

В свою чергу, ТОВ «Тревелвента», яке є акціонером ПАТ «Промінвестбанк», звернулось до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2018 року у справі № 640/19600/18 було частково задоволено заяву ТОВ «Тревелвента» та вжито заходи забезпечення позову, а саме заборонено приватному виконавцю виконавчого округу місто Київ ОСОБА_7 (посвідчення № 0006 від 30.05.2017 року, адреса: 01030, м. Київ, вулиця Хмельницького Богдана (Шевченківський район), 17/52А, офіс 610 (перша черга БЦ «Леонардо», поверх 6) вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (, адреса: 01001, місто Київ, пров. Шевченка, будинок 12) за виконавчими провадженням АСВП № 57756223 та АСВП № 57756205, в тому числі, але не виключно: приймати постанови про арешт коштів та майна боржника, направляти їх будь-яким банківським установам, третім особам чи виконувати їх в інший спосіб, направляти платіжні вимоги про списання коштів боржника до будь-яких банківських установ, стягувати грошові кошти, перераховувати стягнуті грошові кошти на рахунок стягувача, звертати стягнення на майно боржника, а також вчиняти будь-які інші дії, направлені на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 року у справі № 910/11965/16.

Однак, ігноруючи наявність судового рішення про заборону вчиняти дії, ОСОБА_7 продовжив вчиняти виконавчі дії в межах виконавчих проваджень АСВП № 57756223 та АСВП № 57756205 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/11965/16.

Так, 26 та 27 листопада 2018 року ОСОБА_7 було складено платіжні вимоги про списання грошових коштів з ПАТ «Промінвестбанк» та направлено їх до виконання в банківські установи, в яких ПАТ «Промінвестбанк» має відкриті рахунки, в результаті чого 28.11.2018 року АТ «Укрексімбанк» здійснено списання належних ПАТ «Промінвестбанк» грошових коштів в сумі 467771,60 гривень та 27160906,44 гривень на рахунок приватного виконавця ОСОБА_7 (рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669).

Як стверджують органи досудового розслідування, в результаті вищеописаних шахрайських незаконних дій ІІАТ «Промінвестбанк» поніс матеріальні збитки в особливо великих розмірах. При цьому органи досудового розслідування вважають встановленим, що вказані дії були вчиненні за участю посадових осіб ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07», ТОВ «ВКФ «Екомонтажсервіс», УК «Екосорб» та приватного виконавця ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування був заявлений цивільний позов на загальну суму 54857784,24 гривень.

10 грудня 2018 року (датоване 06 грудня 2018 року)прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669). Це клопотання мотивовано тим, що у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов на загальну суму 54857784,24 гривень, а грошові кошти в сумі 27618678,04 гривеньє предметом кримінального провадження (примітка: саме так зазначено у клопотанні) та мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

12 грудня 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва дане клопотання прокурора було задоволено.

Задовольняючи вказане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0007419, про накладення арешту на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669), слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, які додані до клопотання, та прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669), з огляду на те, що вказані грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди злочину та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, вказуючи у клопотанні, що грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669),є предметом кримінального провадження (мабуть, мається на увазі предметом кримінального правопорушення), тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, жодних належних та допустимих доказів цьому в клопотанні прокурора про арешт майна не приведено і до матеріалів за вказаним клопотанням не надано, тобто в матеріалах судового провадження відсутні докази, що грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669),є предметом кримінального правопорушення або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже, прокурор не довів, що зазначені грошові кошти, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669), відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. При цьому прокурор не додав до клопотання постанову про визнання таких грошових коштів речовими доказами, тобто процесуального документу, який надає їм статус речових доказів у кримінальному провадженні. Відсутність такого процесуального документу нівелює мету накладення арешту на майно, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто забезпечення збереження речових доказів, так як не може бути забезпечено збереження того, чого в кримінальному провадженні не існує.

Звертає увагу колегія суддів і на той факт, що в описі документів за клопотанням прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, складеному старшим слідчим ОСОБА_10 , це клопотання прокурора значиться як надання дозволу на проведення обшуку. Така суперечність, в свою чергу, свідчить про неналежне ставлення органу досудового розслідування до формування матеріалів, за якими ставиться питання про арешт майна.

Крім того, посилаючись у клопотанні, що у зв`язку з шахрайськими незаконними діями за участю посадових осіб ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07», ТОВ «ВКФ «Екомонтажсервіс», УК «Екосорб» та приватного виконавця ОСОБА_7 було заподіяно ПАТ «Промінвестбанк» матеріальні збитки в особливо великих розмірах, прокурор мав ретельно перевірити, чи зібрані органами досудового розслідування вагомі докази на підтвердження висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення посадовими особами ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07», ТОВ «ВКФ «Екомонтажсервіс», УК «Екосорб» та приватним виконавцем ОСОБА_7 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу кримінального провадження у вигляді арешту майна, тобто в даному випадку арешту грошових коштів.

Однак, жодних доказів на підтвердження зазначених стверджень, в матеріалах судового провадження не міститься, а також не приведені такі докази і в клопотанні прокурора.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Зокрема, в матеріалах, доданих до клопотання, не міститься жодного доказу причетності посадових осіб ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07», ТОВ «ВКФ «Екомонтажсервіс», УК «Екосорб» та приватного виконавця ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, як і взагалі доказів того, що таке кримінальне правопорушення мало місце.

Такий висновок, як вважає колегія суддів, випливає з того, що в рішенні Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, яке залишене в силі постановою Верховного Суду України від 18 жовтня 2018 року, було надано правову оцінку як укладеному між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Екомонтажсервіс» (цедент) та ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» (цесіонарій) договору про відступлення права вимоги від 24 жовтня 2013 року, так і укладеному між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Екомонтажсервіс» та ТОВ «ФК «Тренд Інвест Груп» договору факторингу від 26 жовтня 2015 року. Згідно із зазначеним рішенням Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, договір про відступлення права вимоги від 24 жовтня 2013 року є дійсним та таким, що відповідає приписам законодавства України, у зв`язку з чим в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Промінвестбанк» про визнання недійсним такого договору відмовлено; договір факторингу від 26 жовтня 2015 року не відповідає приписам законодавства України, а предмет відступлення за ним є відмінним предмету відступлення за договором про відступлення права вимоги від 24 жовтня 2013 року.

Отже, як вбачається із матеріалів судового провадження, правомірність стягнення з ПАТ «Промінвестбанк» на користь ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» суми коштів в розмірі 27618678,04 гривеньбула встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому органи досудового розслідування, ставлячи під сумнів законність цього рішення, вийшли за межі своїх повноважень, здійснюючи фактично перевірку цього рішення у спосіб, не передбачений законодавством України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що прокурор не довів, що стосовно посадових осіб ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» чи приватного виконавця ОСОБА_7 існує обґрунтована підозра щодо вчинення ними шахрайських незаконних дій, в результаті яких ПАТ «Промінвестбанк» поніс матеріальні збитки в особливо великих розмірах.

Цей факт слідчий суддя ретельно не перевірив, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669).
Що ж стосується цивільного позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», заявленого у кримінальному провадженні № 0007419 від 27 вересня 2016 року, на суму 54857784,24 гривні, то слід звернути увагу, що кримінальне провадження, в якому прокурором внесено клопотання про арешт майна, хоча і має № 0007419, але, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, воно датоване 22 липня 2016 року і саме така дата його внесення в ЄРДР значиться і в клопотанні прокурора про арешт майна. Більше того, в зазначеному цивільному позові не зазначено цивільного відповідача, тобто особи (осіб), до яких пред`явлено цей позов, як не обґрунтовано і його розмір конкретними доказами, що виключає можливість накладення арешту на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669), з підстав, передбачених ч. 6 ст. 170 КПК України.
Враховуючи вищевикладені обставини, які свідчать про однобічність, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, аапеляційна скарга директора ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_8 , з доповненнями до неї, внесеними представником цього ж підприємства ОСОБА_6 , задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669), як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту грошових коштів, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, та завданням даного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу директора ПП «ДНІПРОВСЬКИЙ КРАЄВИД 07» ОСОБА_8 , з доповненнями до неї, внесеними представником цього ж підприємства ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669), скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про накладення арешту на грошові кошти в сумі 27618678,04 гривень, які знаходяться на рахунку приватного виконавця ОСОБА_7 за № 7497, відкритому в Головному управлінні по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669), відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4