У Х В А Л А

22 березня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001089 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, є громадянкою України, має середню освіту, не одружена, не працює, зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акта №0001089 від 17.01.2019 ОСОБА_8 обвинувачується у закінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині за наступних обставин: 29 листопада 2018 року близько 21:00 ОСОБА_8 перебувала разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої, Там між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_8 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 . В той же день та час, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_8 перебуваючи за вище вказаною адресою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_6 , схопила розкладний ніж, який мала при собі, та навмисно нанесла один удар в область правої половини грудної клітки ОСОБА_6 , чим спричинила останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, яке ускладнилося в своїй течії розвитком травматичного правостороннього пневмотораксу. Далі ОСОБА_8 виконавши всі необхідні дії, направлені на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , покинула зазначене місце, однак її умисел не був доведений до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_6 було вчасно госпіталізовано до Зміївської ЦРЛ.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 06 грудня 2018 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід домашній арешт на строк до 06 лютого 2019 року, із забороною обвинуваченій цілодобово залишати своє житло в АДРЕСА_3 , який в подальшому був продовжений, і на даний час його дію встановлено до 31 березня 2019 року.

Під час судового розгляду виникли підстави для відкладення судового засідання.

Судове провадження не може бути закінчене в межах строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 - домашнього арешту, строк якого закінчується 31.03.2019, а підстав для його скасування чи зміни на інший запобіжний захід немає.

Представник потерпілого ОСОБА_7 проти клопотання не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду повідомив, що обвинувачена ОСОБА_8 проживає у належному йому будинку в АДРЕСА_2 , згоден на перебування її під домашнім арештом за вказаною адресою.

Обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 не заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Просили встановити заборону покидати житло у період часу з 22:00 години до 06:00 години наступного дня, що є необхідним для обвинуваченої з метою працевлаштування. Також, обвинувачена повідомила, що на даний час проживає у потерпілого у належному йому будинку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Оскільки строк дії ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначено до 31.03.2019, судове провадження до вказаної дати не буде завершено, необхідно вирішити питання про запобіжний захід.

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчим суддею було враховано: ризик переховування обвинуваченої від правосуддя, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу наявні відомості, які вказують на суттєве зменшення ризиків, що існували на час застосування запобіжного заходу.

Так, обвинувачена ОСОБА_8 , до якої був застосований домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 , де вона фактично проживала, на даний час змінила фактичне місце проживання та проживає разом з потерпілим у належному йому будинку АДРЕСА_2 .

З урахуванням викладеного, для забезпечення належного виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків достатнім є менш суворий запобіжний захід.

Згідно ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

За таких обставин, належить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії домашнього арешту та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на обвинувачену ОСОБА_8 належить покласти обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою; не відлучатися за межі Харківської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Відповідно до частини 7 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 131, 176, 181, 179, 194, 199, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання прокурора ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

2. Змінити обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

3. Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою; не відлучатися за межі Харківської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

4. Ухвалу для здійснення контролю за виконанням особистого зобов`язання направити начальнику Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 .

6. Строк дії ухвали визначити до 22.05.2019.

7. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3