Дата документу 15.11.2018 Справа № 335/9599/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/9599/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/165/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7

представника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна, на яке накладено арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2018 року, якою

клопотання слідчого про арешт майна задоволено та накладено арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- ноутбук «НР» серійний номер: 2СЕ842Р8К1 з зарядним пристроєм;
- системний блок «Cooler Master» у корпусі чорного кольору;
- флеш-накопичувач SP Silicon Power 16 GB сірого кольору;
- МР3-плеєр «Trancend 8 Gb», у корпусі чорного кольору;
- жорсткий диск «WD 320 GB» серійний номер: WX41A1319296;
- ноутбук DELL серійний номер: 4131FN1 з зарядним пристроєм, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ухвалою, 22.10.2018 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про арешт майна.
Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002461, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2018 року за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_16 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 19.10.2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 - адміністратора готелю «Євро», за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено майно, на яке слідчий просив накласти арешт.

Вказане майно належить ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий зазначає, що речі, вилучені 19.10.2018 року на підставі ухвали слідчого судді відповідають критеріям, зазначеним у статті 167 КПК України, оскільки на електронних носіях інформації у вигляді жорстких дисків системного блоку персонального комп`ютера, ноутбуків, МР3-плеєра, на флеш-накопичувачі можуть міститися відеозаписи з камер відеоспостереження, встановлених на території готелю «Євро», на яких були зафіксовані підозрювані під час підготовки до вчинення вбивства ОСОБА_16 , що є доказом факту та обставин, які встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя зазначив, що строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчим дотримано.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено, що речі, які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям ч.2 ст.98 КПК України, тобто вилучене майно має ознаки речових доказів у даному кримінальному провадженні та є об`єктом дослідження в рамках проведення необхідних судових експертиз, а отже, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Тому, враховуючи вищевказані обставини та вимоги закону, з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна як арешт такого майна, отже, слід накласти арешт на вказане в клопотанні слідчого майно.

В апеляційній скарзі представник власника майна, на яке накладено арешт ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, оскільки винесена з грубим порушенням норм як матеріального, так і процесуального права. Апелянт вважає, що клопотання не містило на підстав ні мети арешту майна, тому слідчий суддя мав повернути це клопотання. До клопотання не надано документів, які обґрунтовували доводи заявленого клопотання. Майно, на яке накладено арешт, призначено для домашнього користування власником майна та членами її сім`ї та воно не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України. На думку апелянта, слідчий суддя не дотримався вимог ст.173 КПК України. Вважає, що задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя порушив її права передбачені Конвенцією та Конституцією України щодо володіння, розпорядження та користування власністю. На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.10.2018 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання та повернути їй майно, яке вилучене під час обшуку 19.10.2018 року.

Заслухавши доповідь судді; власника майна, на яке накладено арешт ОСОБА_7 її представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвала слідчого судді законна та обґрунтована; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна, на яке накладено арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Доводи апелянта щодо не застосування слідчим суддею вимог ч.3 ст.172 КПК України (повернення клопотання для усунення його недоліків), з огляду на ту обставину, що на переконання апелянта клопотання не містило підстав, мети і відповідного обґрунтування необхідності арешту майна колегія суддів вважає необґрунтованими, адже клопотання про арешт майна відповідало вимогам ст.171 КПК України і підстав для його повернення у слідчого судді не було.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно за сукупністю ознак, передбачених в ст.98 КПК України відноситься до речових доказів (оскільки може зберігати відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження), відтак існували реальні підстави для накладення арешту на нього відповідно до ч.3 ст.170 КПК України.

Доводи апелянта на предмет того, що арештоване майно не відповідало ознакам, передбаченим ст.98 КПК України, а відтак відсутня мета накладення арешту обумовлена збереженням речових доказів, колегія суддів вважає необґрунтованими. Арештоване майно, може містити відомості (у тому числі інформацію, яка була видалена і може бути відновлена), які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому воно підпадає під ознаки речових доказів.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не враховані наслідки арешту майна для його власників - родини ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів не обґрунтовані, оскільки слідчий суддя доводи в цій частині перевірив, однак дійшов висновку, що обмеження права власності з урахуванням обставини кримінального провадження є співмірним із його завданням. З цим висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Крім того, власник майна не позбавлений права звернутись до слідчого судді в порядку ст.174 КПК України, якщо в подальшому у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпаде потреба.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею за наслідками розгляду клопотання обґрунтовано встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховано правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказували на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, встановлено, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (принаймні докази зворотного відсутні), прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків слідчого суді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника власника майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2018 року, якою клопотання слідчого про арешт майна задоволено та накладено арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «НР» серійний номер: 2СЕ842Р8К1 з зарядним пристроєм; системний блок «Cooler Master» у корпусі чорного кольору; флеш-накопичувач SP Silicon Power 16 GB сірого кольору; МР3-плеєр «Trancend 8 Gb», у корпусі чорного кольору; жорсткий диск «WD 320 GB» серійний номер: WX41A1319296; ноутбук DELL серійний номер: 4131FN1 з зарядним пристроєм, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4