ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/471/19 Справа № 208/3333/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000757 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.12.2010 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 28.10.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та пом`якшити призначене йому покарання.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що на його утриманні перебувають малолітня дитина, дружина та мати пенсійного віку, а також просить врахувати його щире каяття.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.10.2016 року у виді 9 місяців позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 9 місяців; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, повторно, 06.04.2018 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №2 по вул. С. Слісаренко в м. Кам`янському, побачив раніше йому знайомого ОСОБА_9 , який перебував біля торгівельного кіоску та запропонував останньому придбати в кіоску алкогольні напої. Після того, як ОСОБА_9 відмовився купувати алкогольні напої, у ОСОБА_8 раптово виник протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_9 , та перебуваючи в районі будинку № 2 по вул. С. Слісаренко у м. Кам`янському, наніс 1 удар рукою ззаду по голові ОСОБА_9 , тобто застосовував насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи застосовувати насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_9 , переслідуючи корисний мотив, сів зверху на ОСОБА_9 та наніс 1 удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого, подавляючи таким чином волю останнього, після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 витягнув з кармана брюк ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung S7262», тобто відкрито заволодів майном потерпілого, та з місця скоєння кримінального правопорушення втік, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілому ОСОБА_9 заподіяно майнову шкоду на суму 1259,00 грн..
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку лікаря нарколога, на обліку лікаря психіатра не перебуває, скоїв вказане кримінальне правопорушення в період не знятої та не погашеної у встановленому порядку судимості за попередній злочин, добровільно не відшкодував завдану шкоду; обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено.
Враховуючи те, що обвинувачений будучи судимим, вчинив злочини під час іспитового строку, дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання з урахуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 9 місяців ОСОБА_8 як такому, що на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин за ч. 2 ст. 186 КК України.
При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості застосувати до ОСОБА_8 правила ст.ст. 75, 69 КК України, оскільки виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо врахування його щирого каяття, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначене було предметом розгляду судом першої інстанції, де встановлено, що обвинувачений добровільно шкоду не відшкодував, крім того, в його поясненнях та діях не вбачається відвертого осуду своєї поведінки, щирого жалю з приводу вчиненого, а тому таке каяття не можна визнати таким, що є щирим в розумінні ст. 66 КК України, з чим погоджується колегія суддів.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що на його утриманні перебувають малолітня дитина, дружина та мати пенсійного віку, на думку колегії суддів також не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані обставини не є безумовними підставами для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину останнім не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України в мінімальному його розмірі у виді позбавлення волі, а підстави для пом`якшення покарання, призначеного на підставі ст.71 КК України відсутні, оскільки ОСОБА_8 має судимості за попередніми злочинами.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4