Справа № 603/704/18
Провадження № 1-кп/603/96/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2018 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000114, внесене 26.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
25 серпня 2018 року близько 22 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував на подвір`ї господарства ОСОБА_6 , що в селі Горожанка Монастириського району Тернопільської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого в обвинуваченого виник злочинний умисел, направлений на спричинення даному потерпілому тілесних ушкоджень, реалізовуючи який, ОСОБА_3 тоді ж і в тому ж місці, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку губ ОСОБА_5 унаслідок чого спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травматичної екстракції (втрати) 1,2-го верхніх лівих зубів, підвивих 3-го верхнього лівого зуба, дві рани слизової оболонки верхньої губи.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_5 ..
29.11.2018 року між потерпілим ОСОБА_5 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладена угода про примирення.
Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в обсязі обвинувачення. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України погодили звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 в угоді зобов`язався відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. матеріальної шкоди протягом 3 (трьох) років після затвердження даної угоди судом.
Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 , кожний окремо, угоду про примирення підтримали та просили її затвердити.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із завдання суду об`єктивно перевірити відповідність укладеної угоди про примирення вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для твердження про винуватість обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
За змістом угоди, яку було надано до суду з обвинувальним актом, вбачається, що вона відповідає вимогам закону (ст. 471 КПК України), оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , зазначено дії, які ОСОБА_3 зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, а саме відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. матеріальної шкоди протягом 3 (трьох) років після затвердження даної угоди судом, також вказано узгоджене покарання за скоєний злочин із звільненням від його відбування з випробуванням.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за скоєний злочин із звільненням від його відбування з випробуванням відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 29.11.2018 року угоди про примирення та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 листопада 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000114, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2018 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 29 листопада 2018 року покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1