Справа № 336/7062/17
Пр.№ 1-кп/336/192/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2018 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003464 від 18.09.2017, та за № 0003561 від 25.09.2017, які надійшли до суду на підставі обвинувальних актів, складених відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.08.2008 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст. 69 КК України до 1 року 4 місяців 26 днів позбавлення волі;

- 14.01.2010 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст.69, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11.08.2011 по відбуттю строку покарання;

- 19.03.2012 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 24.04.2014 умовно-достроково, невідбутий строк покарання становить 8 місяців 11 днів,

за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,
за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за вчинення тяжкого корисливого злочину, судимість за який в установленому порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв аналогічний злочин при наступних обставинах:
17.09.2017, приблизно о 21:40, ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на кінцевій зупинці громадського транспорту трамваю маршруту №14 по вулиці Магістральна в місті Запоріжжі, забігли в салон вказаного трамваю, бортовий номер якого 346, та примусово, всупереч волі потерпілої - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрили двері кабіни водія трамваю, де перебувала потерпіла.
Після чого, ОСОБА_3 , з метою подавити опір потерпілої ОСОБА_7 , долонею правої руки стримував останню за обличчя та іншою рукою відкрито заволодів майном, яке перебувало у потерпілої, а саме: полімерний пакет з грошовими коштами в розмірі 430 гривень та квитками на проїзд в кількості 502 штуки на суму 1004 гривень, яке належить Запорізькому комунальному підприємству міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1434 гривні.
Окрім цього, 25.09.2017, приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину «Торговий центр» ТОВ «Сейл-К», , розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Спартака Маковського, б. 9, шляхом вільного доступу, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, намагався таємно викрасти з торгової полиці майно, що належить магазину «Торговий центр», а саме: дві пляшки коньяку «Ай-Петрі», об`ємом 0,5 л, вартістю 117 гривень 54 копійки без ПДВ за одну пляшку, загальною вартістю 237 гривень 08 копійок, відповідно до довідки, виданої магазином «Торговий центр». Викрадене майно ОСОБА_3 , сховав в штани за ремінь, які були одягнуті на останньому та після чого, з викраденим майном направився до виходу з магазину «Торговий центр», проте, не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони магазину «Торговий центр», тим самим ОСОБА_3 скоїв закінчений замах на таємне викрадення майна магазину «Торговий центр» на суму 237 гривень 08 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся та пояснив, що у вересні 2017 року, після обіду, зайшов до магазину, точну назву не пам`ятає, розташованого на території Шевченківського району м.Запоріжжя, взяв з полиці магазину 2 пляшки коньяку, назву якого не пам`ятає, поклав їх за пояс, а саме, за ремінь, намагаючись здійснити крадіжку, але був зупинений охоронцем магазину. У вчиненому щиро розкаявся.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_8 присутня не була, згідно з заявою від 20.06.2018 просить розглянути кримінальне провадження без її участі, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи, відносно подій, які відбулись 25.09.2017 року, за епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Показання обвинуваченого в цій частині відповідають фактичним обставинам справи, ніким не оспорюються, є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Стосовно подій, які відбулись 17.09.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 показав суду, що 17.09.2017 був затриманий біля магазину «АТБ» з другом. Поліція попросила їх підійти. Його друга обшукали, нічого підозрілого не знайшли, попросили дозволу сфотографувати на телефон, вони з другом погодились. Потім поліцейським хтось зателефонував. Вони з другом погодились поїхати на місце злочину, їх почали підводити до трамваю. Підвели також потерпілу, яку ОСОБА_3 добре розгледів лише у відділенні поліції. Потерпіла сумнівалась, що він та його друг вчинили злочин. Після цього вони поїхали до районного відділення поліції. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, повністю заперечує, участі у грабежі не брав, жодних дій не вчиняв, адже, показав, що лише добіг до сходинки трамваю. Зауважив, що на лавочці у відділенні пробув до 4 години ранку, його повели до підвалу, показали пакет, в якому нібито були гроші. Його друг тим часом перебував на другому поверсі у наручниках. Друг погодився із тим, що скоїв злочин. Згодом він звертався до поліції і прокурора із заявою про те, що нічого не скоював, лише добіг до трамвая, був там, але нічого не вчиняв.

Водночас, під час судового розгляду ОСОБА_3 також надав пояснення, що грабіж водія трамвая запропонував вчинити саме його друг Денис, його повні анкетні дані, при цьому, не назвав. Показав, що коли під`їхав другий трамвай, у ньому вимкнули світло, з нього вийшла потерпіла. ОСОБА_3 також показав, що після цього його друг підбіг до кабіни водія трамваю, почав підійматись до неї. Сказав, що забрав трохи грошей. Після чого вони разом побігли. Зупинились біля посадки дерев, талони друг викинув, гроші забрав, положив у кишеню. Частину грошей, точну суму назвати не може, він передав ОСОБА_3 , щоб він їх, в свою чергу, віддав його дружині, але обвинувачений їх непомітно викинув у кущі, адже злякався, коли його підізвали поліцейські. Коли їх підізвали поліцейські, особистих коштів у обвинуваченого не було, у друга було 40 гривень, він взяв пиво і чіпси, вказує, що зробив 1 або 2 ковтки.

ОСОБА_7 показала суду, що 17.09.2017, перебуваючи на роботі, оскільки працює водієм трамваю, вона зібралась їхати до трамвайного депо, склала всю суму грошей за продані квитки для проїзду у міському транспорті до одного пакету, поїхала на середину кільця, вийшла з вагону, повернувшись, побачила тінь вздовж вагону. Вхідні двері трамваю були відчинені, вона намагалась їх зачинити, але не змогла вдержати їх. Було двоє осіб поряд, обвинуваченого вона добре запам`ятала. Обвинувачений зламав двері до кабіни, тримав її за обличчя, спричинив тиск на неї, але не сильний, при цьому, на ній були окуляри. Грабіжники тілесних ушкоджень їй не завдали, обвинувачений забрав у неї пакет із коштами та непроданими білетами. Крім того, обвинувачений намагався також стягнути рюкзак з її плеча, потім, разом із другою особою побіг. Коли у неї обвинувачений забрав пакет із вказаними коштами та білетами, інша особа була біля дверного пройому. Після вказаних подій вона повідомила про злочин до поліції, впізнала обвинуваченого за фото на планшеті, - за очима, великим лобом, волоссям з рижинкою. Інших осіб, фото яких їй показували, не опізнала. Всього у неї було близько 400 гривень за продані квитки та 500 талонів на суму 1000 грн. Додатково зауважила, що кошти знаходились у кабіні водія трамвая, з лівого боку, як і талони. У кабіні було освітлення, не дуже добре, але достатнє для роботи.

Під час судового засідання упізнала ОСОБА_3 . Після допиту потерпіла згідно з заявою від 24.10.2018 просила розглянути кримінальне провадження за її відсутності, призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що працює юрисконсультом ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс», про подію грабежу на підприємстві стало відомо наступного дня, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення завдано матеріальну шкоду на суму 1434,00 грн. Зокрема, у пакеті, який був у водія трамваю ОСОБА_7 , крім грошей на суму 430 грн., було 502 квитки для міського проїзду у електротранспорті, на суму 1004 грн. Зауважив, що водії після зміни заповнюють квитково-облікову відомість, встановлюючи кількість непроданих талонів, які є облікованими та номерними, та виручені від продажу грошові кошти. Після злочину був складний акт нестачі грошових коштів, який надавався на вимогу слідчому.
Враховуючи думку сторони обвинувачення, судом визнано за необхідне під час дослідження доказів у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, допитати, крім обвинуваченого, потерпілу та представника потерпілого, свідків з боку обвинувачення, вивчити надані прокурором письмові докази у кримінальному провадженні.

Показами свідка ОСОБА_9 , наданими суду, підтверджено, що він є співробітником патрульної поліції, у день події у вересні 2017 року ніс патрулювання, йому прийшло орієнтування щодо підозрюваних у скоєнні грабежу по вул. Магістральній. Вони з напарником біля магазину АТБ по вул. Маковського у м.Запоріжжі побачили людей, схожих за описом на підозрюваних у вчиненні злочину. Він зробив фото підозрюваних та попросив проїхати до заявника, яка за зовнішністю та голосом опізнала його схожість. Потім розпочала працювати слідча група, обвинувачений був у кепці. У рапорті свідок описав двох осіб. Підозрюваних підводили до потерпілої по черзі, вона вказала на обвинуваченого. Свідок також вказав на те, що бачив трамвай (місце події), у ньому було увімкнено світло. Спеціальні засоби до підозрюваних застосовані не були, біля магазину вони поводили себе спокійно.

Під час судового розгляду також був допитаний свідок ОСОБА_10 , який показав, що є співробітником поліції, у день події у вересні 2017 року ніс патрулювання, йому та його напарнику прийшло орієнтування щодо підозрюваних у скоєнні грабежу на кінцевій зупинці трамвая. Вони з напарником біля магазину АТБ побачили двох людей, схожих за описом на підозрюваних у вчиненні злочину, зробили фото підозрюваних, заявниця опізнала за обличчям обвинуваченого. Вони запропонували цим особам поїхати до заявниці. При поверхневому огляді нічого підозрілого у вказаних осіб виявлено не було. На місці події була слідча оперативна група. Обвинуваченого впізнає.

Тому їх показання, отримані під час досудового розслідування, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

В судовому засіданні досліджено рапорт від 17.09.2017, внесений до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні порушення та інші події Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за № 23423, згідно з яким 17.09.2017 о 21-44 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.09.2017 о 21-44 за адресою: Шевченківський район м. Запоріжжя, вул. Магістральна, повідомив диспетчер Запоріжелектротрансу, що на кінцевій зупинці з трамвая у водія забрали виручку, обставини невідомі.

Згідно з рапортом інспекторів 3 роти 1 батальйону УПП у м.Запоріжжі лейтенантів поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 17.09.2017 у м.Запоріжжі в Шевченківському районі 317 екіпаж патрульної поліції отримав на планшет орієнтування по скоєному грабежу по вул. Магістральній. Відпрацьовуючи прикмети грабіжників, а саме: худорлявої статури, темно-бордова та чорна футболки, в одного чорна кепка, брудні руки, по вул. Спартака Маковського, біля магазину АТБ, виявили двох осіб, схожих за прикметами, та яких упізнала заявник. Даними особами виявились ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_2 . Заявник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даних осіб доставлено до Шевченківського ВП.

18.09.2017 ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» подано заяву про вчинення кримінального правопорушення 17.09.2017 приблизно о 21-40 годині в районі зупинки громадського транспорту «Автострада» в м.Запоріжжі невідомими особами, які здійснили напад з метою заволодіння чужим майном, на водія трамваю, бортовий номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , внаслідок чого заволоділи грошовими коштами за продаж квитків на проїзд, а також квитками на проїзд на загальну суму 1434,00, які належать заявнику.

На підтвердження судом досліджено надану стороною обвинувачення бухгалтерську довідку про завдану матеріальну шкоду на суму 1434,00 грн., за підписом директора депо №1 ОСОБА_12 та бухгалтера ОСОБА_13 , шляховий лист від 17.09.2017, засвідчений юристом підприємства ОСОБА_6 .

Копією витягу з наказу №364-к від 26.12.2007 підтверджено зарахування ОСОБА_7 , 1969 р.н., -030 трамвайне депо №2 водієм трамвая 3 класу на міських пасажирських маршрутах з 27.12.2007.

Згідно з протоколом огляду місця події від 17.09.2017, проведеного з 22-20 до 22-40 17.09.2017, складеного слідчим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 , за участі понятих, спеціаліста, місцем події є ділянка місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Магістральна, розташованої на кільці місцевості трамваю №14, а саме трамваю №346, червоно-білого кольору. Вхід в трамвай здійснюється через вхідні двері, які на час огляду пошкоджень не мають. При обробці порошком «малахіт» з вхідної двері вилучені сліди папілярних пальців рук. Знайдено пакет, який був викрадений у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при обробці пакету спеціальним порошком «малахіт» вилучено 5 папілярних слідів пальців рук на 4 «ЛТ» з поверхні пакету, в якому знаходились гроші. На огляді місця події поняті зауважень та доповнень не заявили. Огляд місця події сфотографовано на фотоапарат «Nikon». Огляд проводився в нічний час доби, при температурі +20 градусів тепла. Більше нічого вилучено з місця події не було. Учасники огляду із протоколом ознайомлені. Зауважень до протоколу не має.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2017, проведеним з 10-00 до 10-20 години, складеним старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 , у присутності понятих, ОСОБА_7 пояснила, що на фото №4 впізнає особу, яка викрала грошові кошти, за загальними рисами обличчя, а саме, пакет з грошовими коштами. Згідно з довідкою до вказаного протоколу, під фото №4 був фотознімок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2017, проведеним з 11-52 до 12-20 години, складеним слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 , у присутності понятих, свідок ОСОБА_10 пояснив, що на фото №2 впізнає чоловіка, який був затриманий ним в складі екіпажу №317 17.09.2017, впізнано за рисами обличчя, зовнішністю, яку він добре запам`ятав. Згідно з довідкою до вказаного протоколу, під фото №2 був фотознімок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2017, проведеним з 12-55 до 13-15 години, складеним слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 , у присутності понятих, свідок ОСОБА_9 пояснив, що на фото №1 знаходиться хлопець, який був затриманий екіпажем №317 за його участі. Згідно з довідкою до вказаного протоколу, під фото №1 був фотознімок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані докази сторони обвинувачення є належними, достовірними та допустимими, процесуальних порушень у порядку проведення вказаних слідчих дій судом не встановлено.

Судом також досліджено протокол проведення слідчого експерименту, проведеного 27.11.2017 з 16-10 по 16-15 годину, складений слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 , згідно з яким на зупинці міського транспорту - трамваю №14 по вул. Магістральній, в умовах природнього освітлення, при похмурій погоді, температурі повітря 1 градус по Цельсію, за участі підозрюваного ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , у присутності понятих, проведено слідчий експеримент, під час якого застосовано фотовідеокамеру «Nikon» та флеш-накопичувач на 4 Gb.

У ході слідчого експерименту встановлено, що місцем проведеного огляду є територія зупинки міського транспорту "кінцева" трамваю №14 по вул. Магістральній в м.Запоріжжі, де ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , указав, як саме скоїв злочин грабіж, при наступних обставинах: 17.09.2017 о 21-40 із невстановленою в ході досудового розслідування особою. В протоколі містяться підписи усіх учасників слідчої дії, заяв, зауважень та доповнень не надійшло.

За змістом ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Втім, флеш-накопичувача до протоколу проведення слідчого експерименту в матеріалах справи не міститься. Наявний DVD-диск, доданий до протоколу, не має жодних маркувань та позначок, що виключає його дослідження та прийняття у якості допустимого доказу у кримінальному провадженні, тому ухвалою суду від 07.12.2018 року вказаний доказ визнаний недопустимим.

Доводи сторони захисту про те, що потерпіла не могла впізнати обвинуваченого, оскільки він був у кепці, суд не бере до уваги, оскільки потерпіла вказала й на інші риси зовнішності (обличчя, одяг) та голос обвинуваченого, що надали їй змогу опізнати його.

У суду не має жодних підстав ставити під сумнів пояснення потерпілої ОСОБА_7 , оскільки остання давала послідовні покази. Окрім того, потерпіла такі покази давала під присягою. Обставин, які б давали підстави вважати, що потерпіла навмисно обмовляє обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Надіслання фотокарток підозрюваних осіб працівниками патрульної поліції в день події (17.09.2017) для визначення того, чи є подальша необхідність доставити їх для проведення слідчих дій, що є також доводом сторони захисту з точки зору недопустимості цих дій, суд не приймає, оскільки пред`явлення особи ОСОБА_3 для впізнання за фотокартками (його та ще трьох осіб) проведено у порядку, передбаченому КПК України.

Суд бере до уваги, що відразу після відкритого викрадення належного ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» майна, яке перебувало у потерпілої, оскільки вона, крім керування трамваєм, здійснювала продаж квитків для проїзду, ОСОБА_7 звернулася за номером 102 до поліції із відповідною заявою, в якій навела прикмети грабіжників, підтвердженням чому є вказаний вище рапорт інспекторів 3 роти 1 батальйону УПП у м.Запоріжжі лейтенантів поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , безпосередньо досліджений судом.

Надалі, слідчий з урахуванням наведених прикмет потерпілою, вирішив провести впізнання грабіжника по фотознімкам, в результаті чого потерпіла впевнено впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка 17.09.2017 відкрито викрала належне їй майно, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Своєчасне звернення до поліції потерпілої, її послідовна, впевнена та принципова позиція протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду, вказує на відповідність та узгодженість її показань в судовому засіданні із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2017, та фактичним обставинам справи в цілому.

У цьому взаємозв`язку посилання сторони захисту на те, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками є недопустимим доказом, оскільки впізнання за наявності підозрюваного проводилося не «вживу», а по фотознімках є безпідставним, з огляду на те, що визначення тактики і методики проведення такої слідчої дії, як впізнання, є виключною прерогативою слідчого або прокурора і саме ці службові особи, виходячи із процесуальної доцільності визначають, яким чином проводитиметься впізнання - або «вживу», або по фотознімках.

Даний висновок суду повністю узгоджується із положеннями ч.6 ст. 228 КПК України, згідно з якими за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками.

Крім того, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками повністю відповідає вимогам ст. 231 КПК України, оскільки в ньому зазначена сукупність ознак, за якими потерпіла ОСОБА_7 впізнала обвинуваченого, а сам хід цієї слідчої дії повністю відповідає вимогам ст.ст. 223, 228 КПК України, оскільки здійснювався в присутності двох понятих. Фотознімок ОСОБА_3 пред`являвся потерпілій разом з іншими фотознімками осіб чоловічої статті в кількості трьох, які не мають різких відмінностей у віці та зовнішності.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії за епізодом від 17.09.2017 кваліфікуються за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а за епізодом від 25.09.2017 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, яке не було доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка його вчинила.

На довод сторони захисту стосовно освітлення на місці події, слід зауважити, що, оскільки воно є достатнім для здійснення керування трамваєм, враховуючи показання учасників кримінального провадження, у суду не викликає жодного розумного сумніву й достатність освітлення в кабіні водія для впізнання підозрюваного.

Крім того, всі доводи сторони захисту спростовуються власне показаннями обвинуваченого, який не заперечував своєї присутності на місці події.

ОСОБА_3 не вперше скоює умисний злочин, судимість за вчинення яких не погашено та не знято у передбаченому законом порядку. Не визнання винуватості обвинуваченим суд до уваги не бере та, оцінюючи його показання в сукупності з іншими доказами, розцінює як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Кримінальне провадження стосовно іншої особи, яка підозрюється у вчиненні грабежу 17.09.2017 виділено в окреме провадження, що вбачається з обвинувального акту, тому суд не має процесуальних підстав аналізувати його участь та, тим більше, встановлювати вину іншої особи у вчиненні кримінального правопорушення, що принципово суперечить загальним засадам кримінального провадження.

Проаналізувавши у сукупності та взаємозв`язку показання учасників кримінального провадження та безпосередньо досліджені письмові докази, надавши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що підстави для виправдання обвинуваченого відсутні, зокрема, з підстав недоведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки діянь, які згідно з нормою ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за вчинення злочинів у сфері проти власності, не має постійного місця роботи.

За станом здоров`я відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Згідно з медичними доказами, наявними у кримінальному провадженні, стан здоров`я обвинуваченого дозволяє йому утримуватись в умовах слідчого ізолятору та ІТТ. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 не впливає на вирішення питання щодо призначення останньому покарання.

Досудова доповідь у кримінальному провадженні органом пробації не складалась.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України. Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Оцінюючи зібрані докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин по справі, враховуючи положення ст. 65-57 КК України, п.п.2, 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами покарання», з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, характеру і ступеню суспільної небезпеки, його відношення до скоєного, даних обвинуваченого, який офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, суспільно-корисною працею не займається, неодноразово судимого, в тому числі і за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в ізоляції від суспільства, оскільки він свідомо нехтує правилами, які встановлені в суспільстві, не бажає стати на шлях виправлення, що свідчить про його антисоціальну спрямованість, а тому єдино можливим і достатнім для виправлення обвинуваченого є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки в іншому випадку не буде досягнуто мети призначеного покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75, 76 КК України судом не встановлено.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, яке випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р..

З урахуванням вищевикладеного, пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, вчинення декількох умисних діянь, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, а саме на строк 3 років та 5 років відповідно.

Остаточне покарання слід визначити ОСОБА_3 із застосуванням норми ч.1 ст. 70 КК України, за змістом якої при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. В даному випадку є доцільним визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначення інших видів покарань (інші види передбачені санкцією ч.2 ст. 185 КК України) суд вважає за недоцільне, додаткових покарань санкціями відповідних статей КК України не передбачено.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне залишити без змін.

Редакція ч.5 ст. 72 КК України в актуальній на час постановлення вироку суду редакції передбачає, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 цієї статті.
Тому період попереднього ув`язнення обвинуваченого з 20.11.2017 року по дату ухвалення вироку суду включно необхідно зарахувати обвинуваченому у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим ТОВ «Сейл-К» не заявлено. Матеріальна шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, не спричинена.

Розглянувши цивільний позов Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс" про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 1434,00 грн., завданої злочином, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

До складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На підтвердження суми матеріального збитку цивільним позивачем надано суду бухгалтерську довідку за підписами директора депо № 1 та бухгалтера Підприємства «Запоріжелектротранс» про те, що 17.09.2017 року відбулась крадіжка грошових коштів та абонентських талонів у водія ОСОБА_7 , згідно пояснень водія та квитково-звітного листа було вкрадено 430 грн. та 502 талони. Загальна сума крадіжки 1434, 00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов не визнав у повному обсязі.

Приймаючи до уваги те, що протиправні дії ОСОБА_3 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна, знаходяться в причинному зв`язку з негативними наслідками, які настали для Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс" у виді заподіяння шкоди на суму 1434,00 грн. підлягає повному задоволенню шляхом стягнення вказаної суми з обвинуваченого на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс».

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 23, 84, 86, 100, 128, 228, 231, 349, 368-371, 373-374, 392, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому таке покарання:

-за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

-за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання - з 20.11.2017 року, зарахувавши період попереднього ув`язнення обвинуваченого з 20.11.2017 року по дату ухвалення вироку суду включно у строк призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Речовий доказ дві скляні пляшки коньяку, об`ємом по 0,5 л, марки «Ай-Петри», передані на відповідальне зберігання адміністратору «Торгового центру» в особі ОСОБА_8 , - залишити за належністю.

Цивільний позов Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (69095, м.Запоріжжя, вул. Шкільна, буд.2, код за , р/р НОМЕР_2 в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849) суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 1434,00 (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні 00 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1