Справа № 592/6966/16-к
Провадження № 1-кп/592/332/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002648 від 14.06.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, гр-на України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого: 01.02.2016 року Ковпаківським районним судом м.Суми за ч.1 ст.186 КК України до громадських робіт на строк 140 годин,

за ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.02.2016 року ОСОБА_5 був засуджений за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин. Вирок суду набрав законної сили 03.03.2016 року.

16.03.2016 року ОСОБА_5 був поставлений на облік до Ковпаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м.Суми.
18.03.2016 року ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч.5 ст.36 КВК України були роз`яснені під розписку порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, також він був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт і йому також було роз`яснено правовий статус засуджених до громадських робіт.
Крім того, 18.03.2016 року постановою інспектора Ковпаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м.Суми засудженому ОСОБА_5 були встановлені дні явки на реєстрацію до вказаного відділу 1-й, 2-й, 3-й та 4-й вівторки кожного місяця і з цією постановою він був ознайомлений у той же день під особистий підпис.
Також, 18.03.2016 року ОСОБА_5 було видане направлення до Комунального підприємства Сумикомунінвест Сумської міської ради у якому було зазначено, що він повинен був приступити до відбування призначеного вироком суду покарання у виді 140 годин громадських робіт з 21.03.2016 року.
У визначений день, 21.03.2016 року, ОСОБА_5 прибув в КП Сумикомунінвест Сумської міської ради і приступив до відбування покарання у виді громадських робіт.
Згідно графіку робіт на березень 2016 року, з яким ОСОБА_5 був ознайомлений під особистий підпис він повинен був відпрацювати 36 години громадських робіт, однак не вийшов на відпрацювання без поважних причин 25; 28; 29; 30; 31 березня 2016 року і таким чином у березні місяці 2016 року із визначених йому графіком 36 годин громадських робіт фактично відпрацював 16 годин і залишилось не відпрацьованими без поважних причин 20 години громадських робіт.
Згідно графіку роботи на квітень 2016 року, з яким ОСОБА_5 теж був ознайомлений під особистий підпис він повинен був відпрацювати 84 години громадських робіт, однак у квітні місяці 2016 року не відпрацював без поважних причин жодної години і за квітень залишилось не відпрацьованими всі 84 години громадських робіт.
Крім того, ОСОБА_5 у квітні місяці 2016 року чотири рази не з`явився без поважних причин на реєстраційні відмітки до КВІ: 05.04.2016; 12.04.2016; 19.04.2016 та 26.04.2016 року.
Згідно графіку роботи на травень 2016 року, з яким ОСОБА_5 також був ознайомлений під особистий підпис він повинен був відпрацювати 76 години громадських робіт, однак у травні місяці 2016 року не відпрацював без поважних причин жодної години і за травень залишилось не відпрацьованими всі 76 годин громадських робіт.
Також, у травні місяці 2016 року, ОСОБА_5 , тричі не з`явився без поважних причин на реєстраційні відмітки до КВІ: 04.05.2016; 10.05.2016 та 24.05.2016 року.
17.05.2016 року, ОСОБА_5 , у письмовому виді, під особистий підпис був попереджений про те, що протягом березня- травня місяців 2016 року він не виходив на відпрацювання без поважних причин і був попереджений, що в разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.
Згідно графіку роботи на червень 2016 року, ОСОБА_5 , повинен був відпрацювати 76 години громадських робіт, однак у червні місяці 2016 року, незважаючи на те, що вже був попереджений про відповідальність за не виходи на відпрацювання, знову не відпрацював без поважних причин жодної години і за червень залишилось не відпрацьованими всі 76 годин громадських робіт.
Крім того, ОСОБА_5 у червні місяці 2016 року чотири рази не з`явився без поважних причин на реєстраційні відмітки до КВІ: 07.06.2016; 14.06.2016; 21.06.2016 та 29.06.2016 року.
14.06.2016 року відносно ОСОБА_5 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002648 за ч.2 ст.389 КК України.

Таким чином, за період часу з 21.03.2016 року та станом на момент спрямування обвинувального акту до суду, ОСОБА_5 із призначених йому вироком суду 140 годин громадських робіт відпрацював лише 16 годин і залишилось не випрацюваними 124 години громадських робіт.
Відповідно до вимог ч.3 ст.40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин…….
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 по пред`явленому йому обвинуваченню за ч.2 ст.389 КК України протягом усього судового розгляду винним себе не визнавав і тільки після дослідження судом усіх доказів та під час судових дебатів, повідомив, що вину свою визнає у повному обсязі, пояснивши, що дійсно він був засуджений до громадських робіт. На відпрацювання його направили в парк Казка. Він прибув у визначений день і почав відпрацьовувати. Але оперативні співробітники поліції постійно докучали його щодо нібито вчинення ним ряду злочинів, погрожували, що посадять, тому він перестав ходити на відпрацювання громадських робіт. У той час, коли не ходив на відпрацювання та на реєстраційні відмітки, інколи він хворів але медичної документації на підтвердження не має, т.я. у той час до медичних закладів не звертався.

Незважаючи на вказану позицію обвинуваченого, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю була доведена стороною обвинувавчення у судовому засіданні наступними доказами.

Так, свідок ОСОБА_6 суду показав, що у 2016 році він працював заступником директора Комунального закладу парку Казка. В коло його обов`язків входило затверджувати графіки та табеля відпрацювання громадських робіт. Обвинуваченого ОСОБА_5 він пам`ятає і додав, що перші дні ОСОБА_5 ходив на відпрацювання громадських робіт, а потім перестав ходити. Скільки залишилось не відпрацьованих ОСОБА_5 годин громадських робіт за спливом часу не пам`ятає. Звіти про невиходи на відпрацювання він здавав до кримінально-виконавчої інспекції.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він працює в кримінально-виконавчій інспекції. ОСОБА_5 перебував на обліку в інспекції як особа засуджена до громадських робіт. ОСОБА_5 був ознайомлений під розписку з правилами відбування покарання у виді громадських робіт і з відповідальністю за ухилення від їх відбування. ОСОБА_5 був направлений на відпрацювання до комунального закладу парку Казка, де відпрацював перших декілька днів, а потім перестав ходити на відпрацювання та на реєстраційні відмітки. Про причини не виходу на роботу, інспекцію не повідомляв. Ніяких повідомлень від ОСОБА_5 та його родичів щодо причин не виходу на відпрацювання до інспекції не надходило.

У судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_8 , яка є матір`ю обвинуваченого і яка суду показала, що їй відомо, що син був засуджений до громадських робіт. Перших декілька днів син відпрацював громадські роботи. Десь 25.03.2016 року, но точної дати не пам`ятає, коли вона ходила на відмітку до центру зайнятості населення, то їй зателефонував син і повідомив, що до них прийшли співробітники поліції і щоб він поїхав з ними. Повернувшись додому, вона побачила двох чоловіків, які ходили під вікнами, а двоє були в коридорі. Вони просили її відкрити двері щоб побачити чи не побитий її син, пояснивши, що десь була бійка. Син сказав, що не піде з поліцією, т.я. боїться їх, тому вона двері не відчинила. І син у той день не пішов на відпрацювання і більше на відпрацювання не ходив. Син боявся ходити на відпрацювання, кажучи, що туди прийде поліція і його заберуть і що оскільки він перестав ходити на відпрацювання то все одно вже прийдеться за це відповідати. Поліція до них приходила один раз.

Тобто, мати обвинуваченого у судовому засіданні підтвердила показання самого обвинуваченого в тій частині, що до них додому один раз приходили співробітники поліції з приводу з`ясування обставин якоїсь бійки за можливої участі обвинуваченого.

Але свідок підтвердила тільки один такий візит співробітників поліції.

Крім того, як з показань свідка ОСОБА_8 , так і з показань обвинуваченого слідує, що ніхто з них за приводу візиту співробітників поліції із скаргами щодо можливого тиску ні до прокуратури, ні до інших органів не звертались.

Кримінально-виконавчу інспекцію з цього приводу теж не повідомляли, що вони підтвердили у судовому засіданні.

З висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, вбачається, що ОСОБА_5 на даний час виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність) з порушенням поведінки, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент скоєння злочину виявляв ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність) з порушенням поведінки, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. /т.1 а.п.28-30/
Таким чином, враховуючи психічні вади обвинуваченого в частині порушення поведінки, які не впливали на його свідомість до правильної оцінки своїх дій, суд розцінює його позицію стосовно того, що він не ходив на відпрацювання громадських робіт упродовж більше чотирьох місяців, як він пояснив із-за тиску оперативних співробітників поліції як безпідставне перебільшення ситуації і така його позиція не заслуговує на увагу, оскільки це не є поважною причиною не виходу на відпрацювання громадських робіт і таку позицію обвинуваченого суд розцінює виключно як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Крім того, вина обвинуваченого також доказується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Так, вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.02.2016 року ОСОБА_5 був засуджений за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 140 годин і вирок набрав законної сили 03.03.2016 року. /т.1 а.п.35/

16.03.2016 року ОСОБА_5 був поставлений на облік до Ковпаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м.Суми.
18.03.2016 року ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч.5 ст.36 КВК України були роз`яснені під розписку порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, також він був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт і йому також було роз`яснено правовий статус засуджених до громадських робіт. /т.2 а.п.50/
Крім того, 18.03.2016 року постановою інспектора Ковпаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м.Суми засудженому ОСОБА_5 були встановлені дні явки на реєстрацію до вказаного відділу 1-й, 2-й, 3-й та 4-й вівторки кожного місяця і з цією постановою він був ознайомлений у той же день під особистий підпис. /т.2 а.п.51/
18.03.2016 року ОСОБА_5 було видане направлення до Комунального підприємства Сумикомунінвест Сумської міської ради у якому було зазначено, що він повинен був приступити до відбування призначеного вироком суду покарання у виді 140 годин громадських робіт з 21.03.2016 року. /т.2 а.п.53/
З підтвердження від 21.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 - 21.03.2016 року, прибув в КП Сумикомунінвест Сумської міської ради і приступив до відбування покарання у виді громадських робіт. /т.2 а.п.53 на звороті/
Згідно графіку робіт та табелю виходу на роботу на березень 2016 року, з яким ОСОБА_5 був ознайомлений під особистий підпис він повинен був відпрацювати 36 години громадських робіт, однак не вийшов на відпрацювання без поважних причин 25; 28; 29; 30; 31 березня 2016 року і таким чином у березні місяці 2016 року із визначених йому графіком 36 годин громадських робіт фактично відпрацював 16 годин і залишилось не відпрацьованими без поважних причин 20 години громадських робіт. /т.2 а.п.53-на звороті; 54/
Згідно графіку роботи та табелю виходу на роботу на квітень 2016 року, з яким ОСОБА_5 теж був ознайомлений під особистий підпис він повинен був відпрацювати 84 години громадських робіт, однак у квітні місяці 2016 року не відпрацював без поважних причин жодної години і за квітень залишилось не відпрацьованими всі 84 години громадських робіт. /т.2 а.п.55; 56/
З листка реєстраційних відміток вбачається, що ОСОБА_5 у квітні місяці 2016 року чотири рази не з`явився без поважних причин на реєстраційні відмітки до КВІ: 05.04.2016; 12.04.2016; 19.04.2016 та 26.04.2016 року. /т.2 а.п.51 на звороті/
Згідно графіку роботи та табелю виходу на роботу на травень 2016 року, з яким ОСОБА_5 також був ознайомлений під особистий підпис він повинен був відпрацювати 76 години громадських робіт, однак у травні місяці 2016 року не відпрацював без поважних причин жодної години і за травень залишилось не відпрацьованими всі 76 годин громадських робіт. /т.2 а.п.57; 58/
З листка реєстраційних відміток за травень 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 , тричі не з`явився без поважних причин на реєстраційні відмітки до КВІ: 04.05.2016; 10.05.2016 та 24.05.2016 року. /т.2 а.п.64/
17.05.2016 року, ОСОБА_5 , у письмовому виді, під особистий підпис був попереджений про те, що протягом березня- травня місяців 2016 року він не виходив на відпрацювання без поважних причин і був попереджений, що в разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. /т.2 а.п.66/
Згідно графіку роботи та табелю виходу на роботу на червень 2016 року, ОСОБА_5 , повинен був відпрацювати 76 години громадських робіт, однак у червні місяці 2016 року, незважаючи на те, що вже був попереджений про відповідальність за не виходи на відпрацювання, знову не відпрацював без поважних причин жодної години і за червень залишилось не відпрацьованими всі 76 годин громадських робіт. /т.2 а.п.62; 63/
З листка реєстраційних відміток за червень 2016 року вбачається у червні місяці 2016 року ОСОБА_5 чотири рази не з`явився без поважних причин на реєстраційні відмітки до КВІ: 07.06.2016; 14.06.2016; 21.06.2016 та 29.06.2016 року. /т.2 а.п.64/
Крім того, ОСОБА_5 також звинувачується органами досудового розслідування за не виходи на відпрацювання громадських робіт ще і у липні місяці 2016 року і як зазначено в обвинуваченні із призначених йому у цьому місяці згідно графіку 76 години громадських робіт, він не вийшов на відпрацювання без поважних причин 04; 05; 06; 07.07.2016 року.
Однак, суд доходить висновку, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_5 епізод стосовно невиходу на відпрацювання громадських робіт у липні 2016 року підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки у відповідності з вимогами ч.1 ст.23 КПК України суд повинен дослідити усі докази безпосередньо під час судового розгляду.
Стороною ж обвинувачення, в порушення вимог вказаної норми закону, не було надано суду жодних доказів /графіку роботу, табелю виходу на роботу/ за липень 2016 року, а суд з власної ініціативи не має права витребувати у прокурора вказані докази.
Слід також зазначити, що суд не має права обґрунтовувати свої висновки в частині не виходу на відпрацювання у липні 2016 року на припущеннях, як то було зроблено стороною обвинувачення під час судового розгляду, тому оскільки прокурором не надано суду жодних доказів на підтвердження не виходу на відпрацювання у липні 2016 року цей епізод підлягає виключенню з обвинувачення.
Таким чином, на підставі вищенаведених письмових доказів суд доходить висновку, що за період часу з 21.03.2016 року та станом на момент судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 , із призначених йому вироком суду 140 годин громадських робіт відпрацював лише 16 годин і на даний час залишається не випрацюваними 124 години громадських робіт.
У судовому засіданні обвинувачений суду показав, що він не виходив на відпрацювання, т.я. побоювався погроз оперативних співробітників поліції стосовно притягнення його до кримінальної відповідальності за інші злочини, однак ці його побоювання, які нічим не підтверджені, окрім показань його матері, яка є зацікавленою на користь сина, не являються поважними причинами не виходу на відпрацювання громадських робіт.
Крім того, згідно довідок Комунальних установ Сумська обласна клінічна лікарня та Сумська міська клінічна лікарня № 1 обвинувачений ОСОБА_5 за період часу з 21.03.2016 року і по час видачі довідок /16.06.2016 року та 30.06.2016 року відповідно/ за медичною допомогою не звертався. /т.2 а.п.69-70/
Здобуті під час досудового розслідування і досліджені у судовому засіданні докази, суд визнає об`єктивними та допустимими.

Таким чином, наведені вище докази повністю підтверджують ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Виходячи із здобутих доказів і надавши їм належну оцінку суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.389 КК України, т.я. він ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, будучи особою засудженою до цього виду покарання.

При призначенні покарання, суд на підставі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання судом не встановлено.

Суд, не може визнати в якості обставини, яка пом`якшує покарання щире розкаяння, оскільки обвинувачений фактично винним себе не визнав та не розкаявся у вчиненому, перекладаючи свою провину на співробітників поліції, які з його слів нібито здійснювали на нього тиск, але який з його ж слів ніяким чином не впливав на не виходи на відпрацювання протягом більше ніж чотири місяці.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив даний злочин в період відбуття покарання за попереднім вироком і хоча даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, але враховуючи, що він вперто не бажав відбувати покарання у виді громадських робіт вишукуючи різні не поважні причини, також враховуючи, що основною метою призначеного за вироком суду покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тому суд дійшов висновку, що до обвинуваченого повиненно бути застосоване покарання у виді арешту і призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправення та попередженя нових злочинів.
Вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.02.2016 року ОСОБА_5 був засуджений за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин але до повного відбуття цього покарання вчинив новий злочин, тому до покарання, призначеного за новим вироком, слід частково приєднати в порядку ч.1 ст.71 КК України не відбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 112 невідбутих годин громадських робіт, перевівши це покарання у відповідності з вимогами п.4 ч.1 ст.72 КК України, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт і таким чином приєднати 14 днів арешту.
У судовому засіданні стороною обвинувачення не надавалось суду доказів стосовно застосування до обвинуваченого під час досудового розслідування будь-яких запобіжних заходів і таких клопотань від прокурора теж не надходило, тому у суду не має законних підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з власної ініціативи.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 /чотири/ місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.02.2016 року у виді 14 днів арешту і таким чином остаточно призначити до відбування ОСОБА_5 4 (чотири) місяці 14 (чотирнадцять) днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1