Справа № 166/269/19 Провадження №11-сс/802/148/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

володільця майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 28 лютого 2019 року про арешт майна (ЄРДР № 0000071),

В С Т А Н О В И В
Старший слідчий СВ РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернувся в суд з клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_9 про арешт майна, виявленого та вилученого 26 лютого 2019 року в ході проведених оглядів місця події, а саме на: автомобіль марки "Фольксваген" р.н.з. НОМЕР_1 , футболку, пляшку з під води "Йоданка Павлівська" наполовину заповненою водою, п`ять липких стрічок з відбитками слідів рук, самовар, металеву сітку, металеві кутники, металеві стовби вагою 161,6 кг.

Клопотання мотивує тим, що в ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження до ЄРДР 26 лютого 2019 року за №0000071 внесено відомості про вчинення злочину з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.185 КК України.

Задовольняючи клопотання в повному об`ємі, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно є знаряддями вчинення злочину та у подальшому може бути використане як доказ його вчинення, а тому з метою збереження речових доказів, є необхідність у забезпеченні їх зберігання шляхом накладення арешту на дане майно, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки "Фольксваген" р.н.з. НОМЕР_1 , володілець майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про його незаконність та необґрунтованість. Подану апеляцію мотивує тим, що вищевказаним транспортним засобом привіз у відділ поліції викрадене майно, проте автомобіль у нього було вилучено та не повернуто. Вказує, що рішення суду в оскаржуваній ним частині жодним чином не вмотивоване, а необхідність накладення такого арешту ґрунтується лише на припущеннях. У зв`язку із цим, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання відмовити. Повернути йому вилучений автомобіль марки "Фольксваген" р.н.з. НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, володільця майна, який подану ним апеляцію підтримав, просив задовольнити, слідчого, який відносно його задоволення заперечив, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону.

Згідно витягу ЄРДР вбачається, що проводиться досудове розслідування по факту крадіжки огорожі кафе «Крайня хата» та майна в приміщенні кафе в урочищі Смольна,1, Ратнівського району, Волинської області, тобто за ч.1 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення огляду місця події, 26 лютого 2019 року було виявлено та вилучено автомобіль марки "Фольксваген" р.н.з. НОМЕР_1 , володілець якого є ОСОБА_7 .

Всупереч вимогам ст.ст.170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчий та, накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не вказали яким чином буде досягнута мета накладення арешту, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Також стороною обвинувачення об`єктивно не доведено, що вилучений транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Дані про те, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України в матеріалах клопотання відсутні, і стороною обвинувачення інших доводів необхідності та доцільності накладення арешту на нього не наведено, а рішення суду в зазначеній частині не вмотивоване.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано наклав арешт на вищевказане майно, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді в цій частині скасувати та в задоволенні клопотання слідчого, відмовити.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на інше тимчасово вилучене майно на предмет законності та обгрунтованості не перевіряється.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 28 лютого 2019 року в частині накладення арешту на автомобіль марки "Фольксваген" р.н.з. НОМЕР_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля марки "Фольксваген" р.н.з. НОМЕР_1 , відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: