Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 20032019

Номер провадження: 1-кс/511/197/19

20.03.2019 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Розільна Одеської області та у режимі відеоконференції з Приморським районним судом м. Одеси, скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26 квітня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000566 від 22.04.2013 року,-
ВСТАНОВИВ:
19.03.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого ОСОБА_4 від 26.04.2013 року про закриття кримінального провадження № 0000566 від 21.04.2013 року та просить постановити судове рішення яким:
- скасувати постанову слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26 квітня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000566 від 21.04.2013 року;
- повернути матеріали для організації та проведення належного досудового кримінального розслідування по вказаному кримінальному правопорушенню.
В обґрунтування скарги заявник стверджує, що за його заявою 22.04.2013 року були внесені відомості до ЄРДР № 0000566 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч.1 ст.190 КК України. Він звертався неодноразово до поліції для отримання будь якої інформації про хід справи, але ніякої відповіді не отримував. 13.03.2019 року з листа Роздільнянського ВП йому стало відомо, що 26.04.2013 року слідчим ОСОБА_4 було прийнято постанову про закриття кримінального провадження. Слідчим не вживалися заходи для належного, повного, об`єктивного досудового розслідування, не здійснюючи ніяких процесуальний дій, передчасно винесла постанову про закриття кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді від 19.03.2019 року по скарзі було відкрито провадження.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відео конференції з Приморським районним судом м. Одеси підтримав свою скаргу та просив її задовольнити. Просив скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 датовану 26.04.2013 року, оскільки остання винесена без з`ясування всіх обставин справи та без проведення будь-яких процесуальних дій.
Слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи, надала заяву у відповідності до якої просила розглядати скаргу за її відсутності, що не є перешкодою для розгляду скарги по суті.
Заслухавши пояснення заявника, перевіривши доводи викладені в скарзі, розглянувши письмові докази, які подані заявником на обґрунтування доводів, викладених в скарзі, розглянувши детально матеріали кримінального провадження у повному обсязі, які були надані на запит суду, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить: здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У зв`язку із судовим контролем важливою є вимога про доступ до суду, яка означає, що з юрисдикції судів не можна вилучати будь-які звернення (клопотання, позови, заяви, скарги), надавати певним категоріям осіб імунітети від звернень до суду. Судові рішення з огляду на зміст принципу верховенства права повинні утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру до органів, що беруть участь у розслідуванні і судовому розгляді кримінальних правопорушень.
Стаття 55 Конституції України встановлює, що кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоуправління, громадських об`єднань та посадових осіб.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Згідно вимог ст.303 ч. 1 п. 3 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення - рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Частиною 1 ст.304 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження, які були внесені до ЄРДР за № 0000566 від 22.04.2013 року на підставі заяви ОСОБА_3 від 21.04.2013 року.
Дане кримінальне провадження закрито слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України.
Розглядаючи скаргу ОСОБА_3 від 19.03.2019 року на постанову слідчого ОСОБА_4 від 26.04.2013 року про закриття кримінального провадження слідчим суддею було детально вивчено та проаналізовано хід досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, та вжиті слідчим заходи за період внесення відомостей в ЄРДР та до дати винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.
Так, починаючи з 22 квітня 2013 року до 26 квітня 2013 року слідчим не проводилося жодної слідчої дії.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.
Згідно ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, та з інших підстав, чітко визначених даною статтею.
Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і на підставі оцінки слідчим, прокурором у сукупності всіх доказів, що зібрані і наявні в матеріалах кримінального провадження. Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке здійснюється із-за наявності обставин, які виключають подальше провадження, або підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Дане кримінальне провадження було закрито на підставі ст. 284 ч.1 п.2 КПК України. Тобто кримінальне провадження підлягає закриттю якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: а) відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторін); б) непричетності особи до кримінального правопорушення.
Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження, відповідно до вимог ст.110 КПК України, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення /час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Дані вимоги закону слідчим дотримано не було.
За наслідками усього вище переліченого і дослідженого слідчим суддею в судовому засіданні було виявлено, що слідчим після внесення відомостей в ЄРДР за ст.190 ч.1 КК України жодних слідчих дій не проведено, чи перевірялися доводи заявника, викладені в заяві є не зрозумілими, оскільки з матеріалів кримінального провадження нічого не вбачається.
Усі ці обставини свідчать про формальне відношення слідчого до виконання своїх безпосередніх обов`язків.
Слідчий суддя вважає, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно.
Всупереч покладених на слідчого обов`язків щодо доведення обставин, які є підставою закриття кримінального провадження, слідчим не перевірено докази під час досудового розслідування, не здійснено аналізу цих доказів, та не здійснено в повній мірі дій щодо встановлення всіх обставин справи.
Згідно ст.284 ч.5 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається виконання слідчим вимог названої статті.
Відтак, проаналізувавши доводи скарги та дослідивши документи додані до скарги, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що слідчим належним чином не проведено досудове розслідування, що дає підстави зробити висновок про неповноту та однобічність перевірки усіх заяв ОСОБА_3 про скоєння злочину, у зв`язку з чим оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому скарга підлягає задоволенню.
Слідчий як службова особа органу внутрішніх справ … уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень (ст. 3 ч.1 п.17 КПК України).
Під час кримінального провадження …. слідчий … зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. … слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ст.9 ч.1, ч.2 КПК України).
Статтею 40 ч. 5 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Виконання завдань кримінального провадження може здійснюватись лише із застосуванням та дотриманням належної правової процедури. Належна правова процедура кримінального провадження - це встановлений КПК України порядок дій органів, що ведуть провадження, та його учасників, реалізація ними своїх прав і обов`язків у визначених законом межах. Правова процедура є належною, коли вона ґрунтується на законі й є доступною як в інформаційному плані (ознайомлення учасників провадження з суттю відповідно/процедури, їх правами і обов`язками під час її здійснення, результатами тощо), так і фактичної реалізації особами кримінального провадження. Належна правова процедура включає в себе дотримання засад (принципів) кримінального провадження, процесуальних засобів і способів їх реалізації, процесуальних гарантій прав і свобод учасників кримінального процесу та прийнятих законних, обґрунтованих і справедливих рішень.
Тому слідчий суддя переконаний, що слідчий в даному кримінальному провадженні не виконав свої безпосередні обов`язки, визначені КПК України щодо належного, всебічного, повного, об`єктивного та своєчасного досудового розслідування.
Положеннями ст.2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
У відповідності до ст. 22 ч. 6 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Підсумовуючи усе вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга заявника є обґрунтованою, та підлягає задоволенню.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження (ст.307 ч.3 КПК України).
Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26 квітня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000566 від 22.04.2013 року - задовольнити в повному обсязі.
Скасувати постанову слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26 квітня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000566 від 22.04.2013 року.
Матеріали кримінального провадження № 0000566 від 22.04.2013 року повернути керівнику органу досудового розслідування для організації та проведення належного досудового розслідування вказаного кримінального провадження.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та процесуального керівника прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 21.03.2019р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1