ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/937/18 Справа № 182/217/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005237 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працює вантажником в ТОВ Арт Пром, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік. Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на нього наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 01.12.2017 року приблизно о 21. годині, знаходячись поблизу кафе «Візит», розташованого по вул. Некрасова, в м. Нікополі, Дніпропетровської області, побачив потерпілого ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та тримав при собі барсетку. В цей час у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення вказаної барсетки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 01.12.2017 року приблизно о 21 год. 05 хв. підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та шляхом ривку, з-під руки потерпілого, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, заволодів барсеткою, в якій знаходились ключі від замку запалювання належного потерпілому автомобіля марки «Деу Джентра», ключі від вхідних дверей квартири потерпілого, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , технічний паспорт на автомобіль марки «Деу Джентра» д.н. НОМЕР_1 , страховий поліс на автомобіль марки «Деу Джентра» д.н. НОМЕР_1 , перепустка в гаражний кооператив на ім`я ОСОБА_9 , банківська платіжна картка ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_9 , банківська платіжна картка ПАТ «Укрсоцбанк» на ім`я ОСОБА_9 , флеш носій, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють та грошові кошти в сумі 1900 гривень. Внаслідок чого, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1900 гривень.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Не погоджуючись з вказаним вироком перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, проте факт викрадення грошових коштів у сумі 1900 грн. заперечував, зазначаючи, що у барсетці були грошові кошти у сумі 1580 грн.
Всупереч положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного й обґрунтованого рішення у відповідній частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 заволодів крім іншого майна й 1900 грн., не навівши у вироку належних і достатніх підстав і мотивів для прийняття такого рішення. Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав обвинуваченого, у тому числі права на захист.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.
Так, за вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному проваджені.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_7 01.12.2017 року приблизно о 21 год. 05 хв. підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та шляхом ривку, з-під руки потерпілого, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, заволодів барсеткою, в якій знаходились ключі від замку запалювання належного потерпілому автомобіля марки «Деу Джентра», ключі від вхідних дверей квартири потерпілого, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , технічний паспорт на автомобіль марки «Деу Джентра» д.н. НОМЕР_1 , страховий поліс на автомобіль марки «Деу Джентра» д.н. НОМЕР_1 , перепустка в гаражний кооператив на ім`я ОСОБА_9 , банківська платіжна картка ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_9 , банківська платіжна картка ПАТ «Укрсоцбанк» на ім`я ОСОБА_9 , флеш носій, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють та грошові кошти в сумі 1900 гривень. Внаслідок чого, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1900 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, при цьому зазначив, що він разом з цивільною дружиною і донькою проживав в гуртожитку по АДРЕСА_3 . Коли він вийшов на вулицю палити. Приблизно о 21 годині, було це 01.12.2017 року, він помітив чоловіка, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння і впав біля кафе «Візит», що розташоване прямо біля гуртожитку, через ожеледицю, він нахилився біля чоловіка, дав йому запалити, а сам вихопив барсетку, яка випала у чоловіка під час падіння з-під руки та втік. В барсетці були гроші у сумі 1580 гривень, які він витратив на потреби родини, а барсетку залишив за місцем свого проживання, де її через деякий час вилучили співробітники поліції. В скоєному він щиро розкаявся та просив не позбавляти волі, оскільки має малолітню доньку, дружину, працевлаштувався офіційно та бажає виправитися.
Всупереч положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного й обґрунтованого рішення у відповідній частині, суд першої інстанції, діючи виключно на власний розсуд, дійшов до висновку, що ОСОБА_10 заволодів грошима в сумі 1900 грн., не навівши у вироку належних і достатніх підстав та мотивів для прийняття такого рішення при визнанні обвинуваченим тільки 1580 грн.
Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав обвинуваченого, у тому числі права на захист.
Таким чином, суд порушив вимоги ст.ст. 409, 412 КПК України, у силу яких недотримання судом першої інстанції встановленої законом процедури судового розгляду, зокрема, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є підставою для скасування вироку у повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції - без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з іншого боку, в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 9 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4