Дата документу 13.03.2019 Справа № 554/8817/18
У Х В А Л А
Іменем України

13 березня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві за участю сторін судового розгляду: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 кримінальне провадження № 0003106 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта незакінчена вища, не працюючого, не одруженого, судимого

12 лютого 2003 року Київським районним судом м. Полтави за ч. ч. 2 і 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

8 грудня 2004 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, 71 КК України на 3 роки 9 місяців позбавлення волі, звільненого 18 червня 2007 року відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 11 червня 2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 2 дні;

4 червня 2009 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

15 жовтня 2010 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. ч. 2 і 3 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно визначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16 березня 2012 року по відбуттю покарання;

24 жовтня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

11 червня 2013 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно визначено 2 роки 5 місяців обмеження волі;

14 листопада 2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі;

3 березня 2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 9 червня 2017 року по відбуттю покарання;

6 вересня 2017 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Викладення встановлених судом обставин

В один із днів серпня вересня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на законних підставах в офісі «ФОП ОСОБА_4 », що по АДРЕСА_2 , оскільки являвся найманим працівником по збиранню меблів та мав ключі від приміщення, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно, викрав фрезер, що знаходився на столі в цеху для збирання меблів, марки «Makita» RТ0700С серійний номер 074 91 69 Y вартістю 6567,10 грн та радіатори біметалічні SUMMER 500/76 (150 Bt), які знаходилися у підсобному приміщенні, в кількості 23 шт. по 10 секцій всього 230 секцій вартістю 31050 грн, спричинивши потерпілому збитку на загальну суму 37617,10 грн.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Позиції сторін судового провадження

В ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_4 відмовився від обвинувачення, зазначивши, що обвинувачений щодо нього був найманим працівником і завдав шкоду виключно його власності.

Прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували проти закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Мотиви суду

Розглянувши заявлене клопотання, оцінивши обґрунтування, надані сторонами, суд встановив таке.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України (в редакції чинній на дату вчинення кримінального правопорушення) кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України, вчинене особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого, відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

11 січня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», яким внесено зміни до ст. 477 КПК України, а саме пункти 2 і 3 виключено.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України віл 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносили, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Він в повній мірі узгоджується і з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2705цс16.

Отже, судом встановлені наявні підстави для закриття кримінального провадження.

Речових доказів і судових витрат по справі немає.

Керуючись статтями 284-288, 477 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвалу може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1