БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/254/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000082 від 25.02.2019р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, незаміжньої, непрацюючої, раніше судимої вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2017 року за ч.2 ст.185, ст.395 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі та звільненої 23 листопада 2018 року по відбуттю строку покарання, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 23 лютого 2019 року близько 22-30 год., перебуваючи за місцем свого проживання в житловому будинку в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно від оточуючих, повторно, викрала належні її матері ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 500 грн, які знаходились в книжці на тумбочці у спальній кімнаті, чим завдала ОСОБА_5 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Також 24 лютого 2019 року близько 12-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в житловому будинку в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно від оточуючих, повторно, викрала належні її матері ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 700 грн, які знаходились в книжці на тумбочці у спальній кімнаті, чим заподіяла ОСОБА_5 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

ОСОБА_4 в судовому засіданні винною себе в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю і пояснила, що 23 лютого 2019 року близько 22-30 год., коли її мати ОСОБА_5 була на кухні, вона викрала гроші в сумі 500 грн, які лежали всередині книжки на тумбочці у спальні їх будинку. Наступного дня близько 12-00 год., скориставшись тимчасовою відсутністю матері, вона аналогічним чином з книжки взяла решту 700 грн. З цими грошима вона залишила будинок і поїхала в с. Красностав, де викрадені у матері гроші витратила зі своїми знайомими на придбання спиртного, сигарет та їжу. Збитки матері не відшкодувала, вибачення в неї не просила, розкаюється в скоєному.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що у спальні їх будинку на тумбочці знаходилась книжка, в яку вона від дочки ОСОБА_4 сховала гроші в сумі 1200 грн для оплати за газ. Ввечері 23 лютого 2019 року вона виявила нестачу 500 грн, але дочці нічого не сказала. 24 лютого 2019 року близько 12-00 год. дочка вийшла на вулицю і додому більше не повернулась, після чого вона виявила зникнення решти грошей у сумі 700 грн. Про дану обставину вона наступного дня повідомила у поліцію та написала відповідну заяву. Оскільки ОСОБА_4 постійно викрадає та виносить з дому гроші та різні речі, то наполягає на призначенні їй більш суворого покарання.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй діянні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченої, потерпілої та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Заслухавши обвинувачену, допитавши потерпілу, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винність ОСОБА_4 в пред`явленому їй обвинуваченні, крім власного визнання нею своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна з урахуванням ознаки повторності, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, і її дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винної, позицію потерпілої.

Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, незаміжня, є особою працездатного віку, але не працює, зловживає спиртними напоями та перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Борзнянської ЦРЛ, раніше судима, не вжила заходів щодо відшкодування заподіяних збитків.
Суд не може визнати за пом`якшуючу покарання обвинуваченої обставину щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки такої обставини не було встановлено під час судового розгляду.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити недоліки скоєного. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 22.03.2018р. по справі №759/7784/15-к.

Разом з тим, ОСОБА_4 в судовому засіданні лише формально заявила про щире каяття, тоді як не вжила і не намагалася вжити жодних заходів до добровільного відшкодування потерпілій хоч якоїсь суми збитків, не попросила у матері елементарного вибачення.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої, є рецидив злочинів (по відношенню до ст.395 КК України); вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину щодо особи, з якою винна перебуває в сімейних відносинах (матері).

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, відсутності пом`якшуючих та наявності ряду обтяжуючих покарання обставин, особи винної та її ставлення до вчиненого нею діяння, суми викрадених грошей, позиції потерпілої, яка наполягає на призначенні обвинуваченій більш суворого покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді реального позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів.

Застосування ж до ОСОБА_4 більш м`яких видів покарання, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України (арешт, обмеження волі), суд вважає неможливим і недостатнім для її виправлення, оскільки обвинувачена веде антисоціальний спосіб життя, була неодноразово судима за вчинення умисних злочинів проти власності й через незначний час після відбуття покарання за попереднім вироком вчинила новий корисливий злочин, що свідчить про стійкість протиправної поведінки обвинуваченої, її небажання нормально адаптуватись в суспільстві та притримуватись загальноприйнятих в ньому норм та правил.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу її фактичного затримання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1