ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/3265/18
Провадження № 1-кп/211/548/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000163 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, судимого 10.04.2018 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України до 240 годин громадських робіт, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 ,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22.01.2018року ОСОБА_4 , разом зі своїми товаришами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приїхали до міста Кривого Рогу з с.м.т. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області з метою розважитись та відпочити.

Цього ж дня приблизно о 21:30 годин в зв`язку з тим, що в них закінчились грошові кошти і вони не змогли скористатись громадським транспортом щоб повернутись до дому, вони прийняли рішення йти до с.м.т. Радушне пішки.

Так, 22.01.2018року, приблизно о 21:50 годин вони проходячи біля будинку № 88 по вул. Героїв АТО в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де побачили раніше їм незнайомого ОСОБА_7 , який прямував в зустрічному напрямку та розмовляв по мобільному телефону. В цей момент ОСОБА_5 , у словесній формі звернувся до ОСОБА_7 з проханням надати їм його мобільний телефон для здійснення дзвінка товаришу який приїде та їх забере так як в них закінчились кошти і вони не можуть скористатись громадським транспортом щоб доїхати до дому, на що ОСОБА_7 погодився. У подальшому ОСОБА_4 підійшовши до ОСОБА_7 в притул та почав диктувати мобільний номер, а останній в свою чергу тримаючи в правій руці мобільний телефон почав набирати номер, в цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел та корисливий мотив, спрямований на повторне незаконне заволодіння чужим майном.

Надалі, ОСОБА_4 переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на повторне незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, із застосуванням фізичного насильства, розуміючи що його дії носять відкритий характер не повідомляючи своїх товаришів про намір скоїти злочин, застосував до потерпілого ОСОБА_7 , фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння, яке виразилось в нанесенні одного удару своєю рукою, по правій руці потерпілого ОСОБА_7 . Внаслідок удару потерпілий ОСОБА_7 виронив з рук належний йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 251 від 05.07.2018 становить 2579,40 грн.. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи та реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, підібрав вищевказаний мобільний телефон та таким чином, відкрито викрав у ОСОБА_7 зазначене майно.

Заволодівши мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J5», продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна потерпілого ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник, звернувши викрадене на свою користь.

Отже, ОСОБА_4 своїми злочинними діями спричинив майновий збиток потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 251 від 05.07.2018, на суму 2579 гривень 40 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, та пояснив, що він 22.01.2018 року, разом зі своїми товаришами приїхав до м.Кривий Ріг розважитись. Увечері вони повертались додому, однак гроші закінчились, тому вирішили йти пішки до смт.Радушного. Проходячи біля будинку №88 по вул.Героїв АТО побачили незнайомого чоловіка, який йшов та розмовляв по телефону. Товариш попросив телефон, щоб подзвонити знайомому, який би їх забрав. Однак у нього виник умисел заволодіти телефоном, й він вдарив потерпілого по руці, телефон випав, він схватив його та втік. В скоєному розкаюється.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, та дослідженням деяких письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро покаявся в скоєному, характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, передбаченими ст..66 КК України, які б пом`якшували покарання є шире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, але з застосуванням ст. 75 КК України, та покладанням обов`язків у відповідності до ст.76 КК України. З наведених вище обставин суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349,368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід домашній арешт після набрання вироком законної сили скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1