н/п 1-кп/174/105/2018
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську кримінальне провадження №0000827 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, освіта базова загальна середня, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 10 липня 2018 року, о 07 годині 00 хвилин, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, з корисливих мотивів, протиправно, таємно, знаходячись в приміщенні спальної кімнати жилого будинку АДРЕСА_3 , де перебував в гостях у раніше знайомої ОСОБА_5 , помітив на стільці в приміщенні спальної кімнати ноутбук марки ТМ «Асеr Аsріrе 5742» чорного кольору, в задовільному робочому стані, вартістю 3750 грн., належний ОСОБА_5 , та скориставшись тим, що власниця перебувала в іншій кімнаті і відсутністю свідків та очевидців, діючи таємно, викрав вищезазначений ноутбук, після чого з викраденим майном ОСОБА_4 залишив домоволодіння ОСОБА_5 , викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 3750 грн..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 09.07.2018 р. прийшов у гості до раніше знайомої ОСОБА_5 , де залишився ночувати, а вранці, коли господиня спала у іншій кімнаті, забрав ноутбук та пішов. Ноутбук сховав в себе вдома, в сараї, потім цей ноутбук в нього вилучили працівники поліції. Заперечень по вартості майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікації його дій не має. У вчиненому щиро кається.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч. 1 ст. 66 КК України відносить його щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.)

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, дані досудової доповіді органу пробації, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, а з метою здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду за обвинуваченим, покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Застосування до обвинуваченого менш суворих видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України, суд вважає недоцільним, оскільки ОСОБА_4 не працює та не має легальних джерел доходів та сталих соціальних зв`язків.

Речові докази по справі: ноутбук марки «Асеr Аsріrе 5742», який знаходиться на збереженні потерпілої ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки (а.с.89) - слід залишити потерпілій.

Керуючись ст.ст. 349, 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: ноутбук марки «Асеr Аsріrе 5742», який знаходиться на збереженні потерпілої ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки - залишити потерпілій.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1