Дата документу 21.11.2018 Справа № 311/3746/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження №11-сс/7807/179/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/3746/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року про відмову в арешті майна,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно: земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0001, резервуар для зберігання рідини, газорозподільну колонку, комплектуючі до ГАЗС, а також некапітальну будівлю, які розташовані на вказаній вище земельній ділянці, на 340 км автомобільної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в межах м. Василівки Василівського району Запорізької області.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 26.10.2018 року, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та суттєвими порушеннями вимог КПК України, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно: земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0001, резервуар для зберігання рідини, газорозподільну колонку, комплектуючі до ГАЗС, некапітальну будівлю, які розташовані на вказаній вище земельній ділянці, на 340 км автомобільної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в межах м. Василівки Василівського району Запорізької області, заборонивши власникам та будь-яким іншим особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно.

Апелянт вважає, що, виходячи з положень ст. ст. 98, 170, 167 ч. 2 КПК України, усе перелічене у клопотанні майно та земельна ділянка, мають ознаки речових доказів, зазначених у ст. 98 КПК України, доводять спосіб вчинення злочину та факт незаконного здійснення діяльності з нецільовим використанням ділянки, без належних дозвільних документів та отримання внаслідок цього незаконного прибутку, внаслідок чого, існує обґрунтована загроза того, що повернення цих предметів призведе до їх втрати будь-яким способом, зазначеним у ст. 170 КПК України, а також існує ризик продовження вчинення цього злочину.

Крім того, на думку прокурора, ухвалене слідчим суддею рішення не відповідає вимогам ст. ст. 369, 371-374 КПК України, оскільки слідчий суддя в ухвалі не надав жодної оцінки доводам клопотання слідчого та відповідного мотивування прийнятого рішення, не навів належних та достатніх мотивів, чому об`єкти, які прямо вказують на факт вчинення злочину, використані для його вчинення та зберегли на собі його сліди, не підлягають арешту, що є суттєвим порушенням вимог КПК України.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу, має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на те, що в даному провадженні відсутні підстави, визначені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на перелічене у клопотанні майно; слідчий в порушення вимог ст. 171 КПК України, звертаючись із клопотанням про арешт майна, формально послався на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, не обґрунтувавши свою позицію; слідчий у клопотанні не конкретизував, не обґрунтував та в судовому засіданні прокурор не довів як само по собі накладення арешту на майно, може бути використано в рамках даного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 358 КК Украйни, в якому відсутній предмет злочину; слідчим не доведено обставин, передбачених п. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України про те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого; у порушення вимог ст. ст. 171, 173 КПК України, слідчий не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для НПП «Великий луг», не довів необхідність арешту майна з врахуванням конкретних обставин справи та не довів будь-яких ризиків, які визначені законом.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
При цьому, ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається у випадку, якщо метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів, і накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, 26.05.2017 року об 11 годині 00 хвилин до Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт співробітника Василівського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_9 про те, що в ході відпрацювання матеріалу ЄО №2629 від 20.05.2017 було встановлено, що будівництво ГАЗС на 340 км а/ш «Харків-Сімферополь-Алушта» біля м. Василівки проводиться без відповідних дозвільних документів на виконання робіт, а також роботи щодо встановлення ємкості стисненого газу не погоджені із власником земельної ділянки та власниками підземних комунікацій, на яких розташована дана ємкість.

За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000796, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, полягає у вчиненні таких альтернативних дій: а) підроблення посвідчення або іншого офіційного документа; б) збут підробленого офіційного документа; в) виготовлення підроблених печатки, штампа чи бланка підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печатки, штампа чи бланка; г) збут підроблених печатки, штампа чи бланка.

Проте, як з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, так і з клопотання слідчого вбачається, що дані ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, відсутні, оскільки зазначено, що будівництво ГАЗС проводиться без відповідних дозвільних документів на виконання робіт, а також роботи щодо встановлення ємкості стисненого газу не погоджені із власником земельної ділянки та власниками підземних комунікацій, а у клопотанні, крім цього, зазначено, що земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням.

Також слідчий у клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі, просять накласти арешт на майно: земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0001, резервуар для зберігання рідини, газорозподільну колонку, комплектуючі до ГАЗС, а також некапітальну будівлю, які розташовані на вказаній земельній ділянці, на 340 км автомобільної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в межах м. Василівка Василівського району Запорізької області, із забороною будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки кримінальне провадження розпочато за ч. 1 ст. 358 КК України підроблення документів, то земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0001, резервуар для зберігання рідини, газорозподільна колонка, комплектуючі до ГАЗС, а також некапітальна будівля, які розташовані на вказаній земельній ділянці, на 340 км автомобільної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в межах м. Василівки Василівського району Запорізької області, не можуть бути доказом в розумінні ст. 98 КПК України та ч. 1 ст. 358 КК України.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані слідчим матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року про відмову в арешті майна, зазначеного у клопотанні слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: