У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011151 від 06.12.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Первомайськ Луганської обл., українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженому, непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:
-11.02.2011 року Сватівським районним судом Луганської області за ч.1 ст.296, ч.1 ст.121, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 16.06.2017 року з Райківської ВК (№ 73) по відбуттю строку покарання,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , 06.12.2018, приблизно о 02.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, остання направилась до вбиральні, яка знаходиться на загальному коридорі другого поверху гуртожитку, де в неї виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також проживає в даному гуртожитку. Після того, як ОСОБА_7 повернулась до кімнати засмучена, ОСОБА_4 вирішив вийти на загальний коридор та розібратись в причині конфлікту. В ході спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_8 між ними виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_4 у вказаний час, у вказаному місці, керуючись мотивом злості та образи за свою цивільну дружину, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , пішов до кімнати за місцем свого проживання, взяв до правої руки ножа, повернувся на загальний коридор до ОСОБА_8 , та ножем, який тримав в своїй правій руці, умисно заподіяв останньому декілька ударів в область грудної клітини, а саме в область життєво важливих органів. Від отриманих поранень ОСОБА_8 було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з пересіченням 5 ребра та пораненням верхньої долі лівої легені, непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва (2), колото-різане поранення правої кисті, лівого плеча, лівобічний гемопневмоторокс. Таким чином, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 була надана своєчасна медична допомога.
У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
06 грудня 2018 року о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України після вчинення кримінального правопорушення.
06 грудня 2018 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, обшуку, допиту потерпілого, свідків, довідкою МКЛШМД та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності та вилученими речовими доказами.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного, який не заперечував проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, його захисника, який просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.
Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, неодружений, раніше судимий, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав визначати розмір застави підозрюваному, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 206 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011151 від 06.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ.
Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_4 не більше 60 днів з моменту його затримання до 03 лютого 2019 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: