У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Приморського районного судум. Одеси від 14.11.2016р. задоволено клопотання представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про арешт майна в рамах кримінального провадження №0002769, квартири, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 150,3 кв. м., житловою площею 103, 8 кв. м, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 3968821 від 05.12.2013 року.
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати арешт з належного власницям зазначеного майна.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на той факт, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012р. визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 15.06.2009р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , та зареєстрований в КП«ОМБТІ та РОН» 17.07.2009р. за №26820755.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.09.2012р. апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилено. Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.04.2012р.,- залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21.12.2012р. касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012р. та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 14.09.2012р.,- залишити без змін.

Крім того, відповідно до витягу до ЄРДР у кримінальному провадженні №0002769 вбачається, що вищевказане кримінальне провадження закрито 26.12.2014р. на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто ще за 2 роки до винесення Приморським районним судом 14.11.2016р. рішення, про накладення арешту на майно ОСОБА_3 .

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності та підтримання вимоги викладені у клопотанні про скасування арешту майна.
Слідчий, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце розгляду в судове засідання не з`явився, надавши до суду лист, відповідно до якого, кримінальне провадження №0002769 , 26.12.2014 року було закрито.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, перебували матеріали кримінального провадження №0002769 закрито постановою слідчого від 26.12.2014 року.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від 14.11.2016 року задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Арешт було накладено в закритому кримінального провадженні, тому, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна відпали, так як кримінальне провадження №0002769 закрите та слідчий не заперечує проти скасування арешту з вказаного майна.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність потреби подальшого обтяження зазначеного в клопотанні майна та необхідність скасування арешту.
Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 14.11.2016 року, задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 .
Копії ухвали слідчого судді надати ОСОБА_3 для надання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1

20.12.2018