Справа № 577/5797/18
Провадження № 1-кп/577/166/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

малолітнього потерпілого ОСОБА_4

його законного представника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження №0001296 від 21.12.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого:

1) 14.11.2005 року Конотопським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

2) 03.06.2009 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі;

3) 27.09.2013 року Конотопським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

4) 08.12.2016 року Конотопським міськрайонним судом за ст. 309 ч.1 КК України до 3 місяців арешту, звільнився 06.02.2017 по відбуттю строку покарання, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності і має не зняті та непогашені судимості, повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна за наступних обставин.

21.12.2018 року близько 16:00 год. ОСОБА_6 , проходячи по території гаражного кооперативу №3, розташованого по вул. Вирівській в м. Конотопі, помітив малолітнього ОСОБА_4 , 2005 року народження, який разом з малолітнім ОСОБА_7 , 2005 року народження, йшли після школи додому, при цьому ОСОБА_4 розмовляв по мобільному телефону. З метою відкритого заволодіння телефоном ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 та шляхом ривка вихопив з правої руки потерпілого мобільний телефон-смартфон ТМ «Assistant» модель «AS-5431», вартістю 1860 грн., в експлуатаційному чохлі, вартістю 78 грн., разом із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 10 грн., після чого став тікати, не реагуючи на крики потерпілого. У цей час малолітній свідок ОСОБА_7 намагаючись повернути викрадений телефон, вхопив ОСОБА_6 за рукав куртки, але останній відштовхнув ОСОБА_7 , від чого той впав на землю, та з місця злочину втік.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_4 була завдана шкода на загальну суму 1973 грн.

Отже, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст.186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав частково та пояснив, що того дня проходячи по вулиці, назву якої не пам`ятає, побачив двох хлопців, які на санчатах везли металобрухт. Під приводом того, що металобрухт з його будинку, запропонував цим хлопцям, після здачі до приймального пункту, поділити кошти по полам. По дорозі у одного із хлопців, а це був ОСОБА_4 , з кишені куртки випав мобільний телефон, який він підібрав і поклав до власної кишені, де відімкнув батарею, щоб не було чутно дзвінка. Помітивши пропажу телефону ОСОБА_4 повернувся шукати, а вони з іншим хлопцем здали металобрухт, поділили кошти і розійшлись. Коли до нього додому приїхала поліція, то одразу віддав телефон. Вважає, що вчинив крадіжку, а не грабіж, при цьому переконує, що потерпілий каже не правду.

Не зважаючи на таку правову позицію, винність обвинуваченого саме у скоєнні грабіжу повністю доводиться наступними доказами.

Малолітній потерпілий ОСОБА_4 , який був допитаний в присутності матері ОСОБА_5 , пояснив, що у день вчинення злочину близько 16:00 години вони з другом ОСОБА_8 поверталися зі школи додому проходячи по території гаражного кооперативу. Він звернув увагу, що за ними йде якийсь чоловік, але не придав цьому значення. У цей час йому зателефонував знайомий з яким почав розмовляти. Коли закінчив розмову і тримав телефон у правій руці ОСОБА_6 , проходячи поруч, вихватив з руки телефон та почав тікати. ОСОБА_7 спробував затримати схопивши ОСОБА_6 за рукав куртки, однак той відштовхнув і убіг. Спроби наздогнати та крики «стой» позитивних наслідків не мали, а тому він побіг додому і розповів все матері. Вже остання викликала співробітників поліції, які того ж дня й встановили особу злочинця ОСОБА_6 та вилучили телефон. Ніколи і ніякого металобрухту він не збирав і не здавав, зокрема і того дня.

Саме про таку послідовність подій розповідав потерпілий ОСОБА_4 на досудовому слідстві під час слідчого експерименту (а.с.93-97), що підтверджує правдивість його показів.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 вказала, що пояснення сина ОСОБА_4 повністю співпадають з тими, які останній розповідав їй одразу після злочину.

Малолітній свідок ОСОБА_7 , допитаний в присутності матері ОСОБА_9 , зазначив, що коли вони зі ОСОБА_4 , у день вчинення злочину, поверталися зі школи додому проходячи по території гаражного кооперативу, то ОСОБА_6 вихватив із руки ОСОБА_4 телефон по якому останній розмовляв та став тікати. Він спробував затримати обвинуваченого схвативши за рукав одягу, але той відштовхнув і втік.

Аналогічні покази свідок ОСОБА_7 надав і під час слідчого експерименту проведеного на досудовому слідстві (а.с.98-102).

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.12.2018 року відповідно до якого ОСОБА_10 повідомила, що 21.12.2018 року у кооперативі №3 за адресою вул.Вирівська м.Конотоп невідома особа відкритим шляхом заволоділа мобільним телефоном належного її сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.49);

- протоколом огляду місця події, у якому відображено місце вчинення злочину, а саме територія гаражного кооперативу №3 по вул.Вирівська, 30А в м.Конотоп (а.с.50-51);

- протоколом огляду місця події, а саме біля під`їзду №6 по вул.Будівельників, 34 в м.Конотоп, де ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон належний потерпілому ОСОБА_4 (а.с.52-56);

- заявою ОСОБА_6 про вчинення ним грабіжу 21.12.2018 року (а.с.57);

- гарантійним талоном на мобільний телефон, що підтверджує власника предмета злочину (а.с.58);

- висновком експертизи за яким вартість мобільного телефону-смартфону ТМ «Assistant» модель «AS-5431», становить 1860 грн., експлуатаційного чохла - 78 грн. (а.с.61-63);

- довідкою про вартість сім-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» - 25 грн. (а.с.64);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 21.12.2018 року проведених з потерпілим ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_7 , кожним окремо, які з впевненістю вказали на ОСОБА_6 , як особу котра вчинила злочин (а.с.68-75);

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 під час досудового слідства, в ході якого останній розповідав і показував про час, місце, обставини та спосіб заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_4 , а саме 21.12.2018 року, на території гаражного кооперативу, шляхом відкритого заволодіння виривання з руки мобільного телефону (а.с.76-91). Із оглянутого відеозапису цієї процесуальної дії видно, що ОСОБА_6 розповідає спокійно, уточнюючи деталі злочину. При цьому жодного впливу на нього не відбувається. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому право подати відповідну заяву до правоохоронних органів у випадку фізичного чи психічного тиску на нього з боку працівників поліції під час досудового слідства, проте ОСОБА_6 категорично відмовився це зробити.

Аналіз наведеного надає підстави для висновку, що покази малолітніх потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 є послідовними, об`єктивно узгоджуються між собою і підтверджуються дослідженими доказами, а тому правдиві.

За таких обставин суд вважає необхідним покласти в основу вироку саме покази потерпілого, а не обвинуваченого, який заперечував відкритому заволодінню мобільним телефоном і наполягав на таємному викраденні, оскільки покази останнього в цій частині не відповідають дійсності, тому як спростовуються зібраними доказами і, на переконання суду, є обраним способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину.

Згідно зі ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обтяжуючих відповідальність обставин слід віднести вчинення злочину щодо малолітнього, а також у присутності дитини.

До пом`якшуючих посередньо характеризується за місцем проживання, страждає на тяжкі захворювання (а.с.42,43).

З урахуванням викладеного, неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, що свідчить про вперте небажання стати на шлях виправлення, висновку органу пробації (а.с.35-37) за яким існує висока ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а залишення на свободі може становити небезпеку для суспільства, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім, з урахуванням незадовільного стану здоров`я, буде покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі визначеного санкцією інкримінованої статті.

Керуючись: ст.ст. 124, 368, 370, 371, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати засудженому запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду, і строк відбування покарання рахувати з 08.04.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 858 грн.

Речовий доказ мобільний телефон-смартфон ТМ «Assistant» модель «AS-5431» разом із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», які знаходяться на зберіганні у матері потерпілого ОСОБА_5 , залишити останній скасувавши раніше накладений арешт за ухвалою слідчого судді від 26.12.2018 року.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1