Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/1320/18
провадження № 1-кп/368/165/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.12.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000387 від 20.08.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , освіта середньо - спеціальна, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
?15.06.2018 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який було сплачено 26.06.2018 р.,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення - прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

представника потерпілого СТОВ «Зоря» ОСОБА_5

- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 приблизно 20 липня 2018 року, близько 15 год., перебував у нежитловому приміщенні, яке використовується, як столярний цех (плотня), розташованому за адресою: вул. Центральна, 183, с. Владиславка Миронівського району Київської області, яке перебуває у володінні СТОВ «Зоря», де за усною домовленістю із директором СТОВ «Зоря» ОСОБА_6 виконував різну роботу.
Цього ж дня, 20.07.2018 р. о 15 год., ОСОБА_3 перебував у нежитловому приміщенні, яке використовується, як столярний цех (плотня), що за вищевказаною адресою, де підійшов до неповнолітнього ОСОБА_7 , жителя с. Гулі, який там виконував різного виду роботу, і попросив його постояти біля вказаного приміщення для того, щоб останній повідомив ОСОБА_3 про появу сторонніх осіб біля столярного цеху (плотні), не повідомляючи при цьому про свій злочинний намір, який виник 20.07.2018 року близько 15 год., здійснити крадіжку будь-якого майна з вище вказаного приміщення.
20 липня 2018 року близько 15 години 20 хвилин, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у нежитловому приміщенні, яке використовується, як столярний цех (плотня), що за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, відшукав і таємно викрав масляний гідравлічний насос до трактору МТЗ-80 марки «НШ-32», що перебуває на балансі СТОВ «Зоря», після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3525 від 21.09.2018 р., завдав потерпілій юридичній особі СТОВ «Зоря» майнову шкоду на загальну суму 466 гривень 67 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що в дійсності 20 липня 2018 р. приблизно після 15 год. він викрав гідравлічний насос до трактора, якого переніс до дому, а наступний день здав його за 250 грн. Кошти витратив на продукти. Шкоду він СТОВ «Зоря» відшкодував, що підтверджується копією квитанції до касового ордера. Більше такого він не вчинятиме. Просить пробачення у представника потерпілого. Висновки зробив, а тому просить суворо не карати.

Представник потерпілого Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» ОСОБА_5 пояснив, що в дійсності у товариства було викрадено масляний гідравлічний насос до трактору МТЗ-80 марки «НШ-32». Обвинувачений товариству відшкодував шкоду в повному обсязі і претензій до нього не має, тому просять сильно його не наказувати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, представником потерпілого СТОВ «Зоря» та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, представника потерпілого СТОВ «Зоря» та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч. 2 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний у вчиненні злочину та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 28 листопада 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миронівка Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований в селі Росава Миронівського району Київської області, а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Закінчив Богуславський ЦПТО за спеціальністю маляр-штукатур. Неодружений. Проживає із опікуном ОСОБА_8 та її чоловіком ОСОБА_9 . В даний час ніде не працює. Компрометуючих даних на даного громадянина сільська рада немає.

Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_2 . В складі сім`ї має: Батько - ОСОБА_9 -1973 року народження Мати - опікун ОСОБА_8 - 1977 року народження. За час проживання в с. Росава проявив себе посередньо. На засіданні адміністративної комісії скарг на його поведінку не розглядались.
Компроментуючих матеріалів на гр. ОСОБА_3 виконком Росавської сільської ради не має. Вказаний громадянин депутатом сільської ради не являється На даний час громадянин ОСОБА_3 проживає разом з батьками в АДРЕСА_1 .

Згідно вимоги про судимість від 20.08.2018 р. станом на 29.08.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше судимий, а саме:
?15.06.2018 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який було сплачено 26.06.2018 р.

Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України - злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При визначенні виду та розміру призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог, передбачених, ст. 65 КК України, враховує характер і ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості злочину, пом`якшуючих покарання обставинними, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку та без обтяжуючих обставин покарання, особу обвинуваченого, який не являє собою підвищено суспільно небезпечною особою, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, думку прокурора щодо застосування покарання у виді позбавлення волі та звільнення ОСОБА_3 із застосуванням ст.. ст.. 75, 76 КК України, думку представника потерпілого СТО «Зоря», який просив не наказувати сильно, з урахуванням досудової доповіді органу пробації, які вважають, що до обвинуваченого можливо призначити покарання без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд приходить до висновку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ст.. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі та із застосуванням ст.. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ст.76 КК України обов`язки.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 (три) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1