У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві, скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим.

Так, у своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю визнати незаконними дії слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 по відмові у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000008, скасувати постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 23.06.2018р. про відмову ОСОБА_4 у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000008 від 10.01.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 Кримінального кодексу України, вчинене групою прокурорів щодо порушення права на захист ОСОБА_4 , зобов`язати слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 : залучити адвоката ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0000008, представником потерпілого ОСОБА_4 , як це передбачено ст. 58 КПК України та надати представникові ОСОБА_4 як потерпілому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також витяг з кримінального провадження, як це передбачено ч. 2 ст. 55 КПК України.

Скарга обґрунтована тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зобов`язано уповноважену особу Київської місцевої прокуратури № 10 внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві ОСОБА_6 як захисника (представника) ОСОБА_4 . Як наслідок, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2018 на підставі заяви адвоката ОСОБА_6 від 10.11.2017 як захисника (представника) ОСОБА_4 внесені відомості про кримінальне провадження № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 Кримінального кодексу України, вчинене групою прокурорів щодо порушення права на захист ОСОБА_4 .

Зазначено, що дане кримінальне провадження перебуває у слідчих СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві.

Скаржник посилався на те, що заявою від 20 червня 2018 року представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 просив слідчих Солом`янського УП ГУНП в м. Києві:

1. Залучити адвоката ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0000008, представником потерпілого ОСОБА_4 , як це передбачено ст. 58 Кримінального процесуального кодексу України.

2. Надати представникові ОСОБА_4 як потерпілому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також витяг з кримінального провадження, як то передбачено ч. 2 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України.

Пояснено, що у відповідь на вказану заяву Солом`янське УП ГУНП в м. Києві листом від 07.08.2018 повідомило, що за наслідками розгляду заяви про залучення представника потерпілого у кримінальному провадженні № 0000008 направляється копія постанова про відмову у визнанні потерпілим і водночас було додано до вказаного листа постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 23.06.2018.

Скаржником зазначено, що слідчий Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 відмовляється виконувати норми визначені в КПК України, що як наслідок призвело до прийняття вказаним слідчим оскаржуваної постанови, яку скаржник вважає незаконною, і такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_4 , та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Скаржник вказав, що основним мотивом винесення оскаржуваної постанови, на думку слідчого, є те, що за результатами вивчення заяви ОСОБА_6 не встановлено підстав вважати, що діями посадових осіб Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 завдано шкоду визначену в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Однак, скаржник не погоджується із вказаною позицією слідчого, вважає, що ОСОБА_4 було завдано моральну шкоду, стверджував, що особа при залученні до кримінального провадження потерпілим не повинна доводити розмір збитків заподіяних правопорушенням або розмір іншої шкоди. Це повинен встановлювати суд, під час винесення вироку.

У зв`язку з наведеним скаржник звернувся до слідчого судді із даною скаргою та просив її задовольнити.

В судове засідання скаржник не з`явився, будучи повідомленим про розгляд скарги, подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Слідчий у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд скарги. Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Солом`янським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000008 від 10.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України.

20.06.2018 представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого відділення Солом`янського УП ГУНП в м. Києві із заявою, в якій просив: залучити адвоката ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0000008, представником потерпілого ОСОБА_4 , як то передбачено ст. 58 Кримінального процесуального кодексу України; надати представникові ОСОБА_4 як потерпілому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також витяг з кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України.

Встановлено, що постановою слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 23.06.2018, відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000008 від 10.01.2018, за ч. 1 ст. 374 КК України.

Постанова обґрунтована тим, відсутні підстаив вважати, що рішення прокурора, про завершення досудового розслідування є неправомірним, крім того, за результатами заяви ОСОБА_6 не встановлено підстав вважати, що діями посадових осіб Київської місцевої прокуратури ОСОБА_4 завдано шкоду, визначену в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого . Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Щодо висновку слідчого про те, що рішення прокурора, про завершення досудового розслідування є правомірним, та за результатами заяви ОСОБА_6 не встановлено підстав вважати, що діями посадових осіб Київської місцевої прокуратури ОСОБА_4 завдано шкоду, визначену в ч. 1 ст. 55 КПК України, слідчий суддя вважає даний висновок передчасним, оскільки, відсутні посилання на конкретні докази, які були зібрані досудовим слідством, чи конкретні обставини, встановлені в рамках кримінального провадження №0000008.

На підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000008 дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди.

Також слідчий суддя приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови немає очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 не завдано шкоди, зазначеної ч.1 ст.55 КПК України, у зв`язку із чим постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 23.06.2018 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку, що викладені в скарзі доводи заявника щодо незаконності постанови слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 23.06.2018 про відмову ОСОБА_4 у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000008 від 10.01.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 Кримінального кодексу України, вчинене групою прокурорів щодо порушення права на захист ОСОБА_4 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про визнання незаконними дій слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 по відмові у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000008 та зобов`язання слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 : залучити адвоката ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0000008, представником потерпілого ОСОБА_4 , та надати представникові ОСОБА_4 як потерпілому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також витяг з кримінального провадження, як то передбачено ч. 2 ст. 55 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Стаття 303 КПК України дає вичерпний перелік, за яких слідчий суддя вправі розглядати скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Відповідно до компетенції слідчого судді в розумінні положень ст. 26 Кримінального процесуального кодексу не входить вирішення зазначених вище вимог в скарзі.

Згідно з ч.2 ст.26 КПК слідчий суддя вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції.

Зважаючи на те, що чинним КПК України оцінка дій осіб, надання правової кваліфікації їх діям чи здійснення інших заходів не передбачено, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вказаних вимог скаржника.

З огляду на зазначене, скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 5, 24, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 23.06.2018 про відмову ОСОБА_4 у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000008 від 10.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 Кримінального кодексу України, вчинене групою прокурорів щодо порушення права на захист ОСОБА_4 .

В іншій частині відмовити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1