Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року
м. Київ
справа № 679/1046/18
Провадження № 51-2442ск19
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року щодо нього.
Встановлені обставини
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 лютого 2019 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000504 від 11 липня 2014 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора, скасовано зазначене рішення місцевого суду і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.
Суть питання
У касаційній скарзі обвинувачений порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Мотиви Верховного Суду
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
При цьому колегія суддів враховує і те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 430 КПК суддя-доповідач у разі відкриття касаційного провадження протягом десяти днів має вирішити питання про витребування матеріалів справи із суду першої інстанції. Проте здійснення такої процесуальної дії на стадії судового провадження в суді першої інстанції, в тому числі й після скасування вироку місцевого суду з призначенням нового розгляду, є неможливим. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» заборонено втручання у здійснення правосуддя.
Системний аналіз норм кримінального процесуального закону вказує на те, що ухвали суду апеляційної інстанції, якими скасовано рішення місцевого суду і призначено новий розгляд в суді першої інстанції, не є предметом розгляду касаційного суду, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 КПК, на такі судові рішення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення,

яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Оскільки оскаржувана обвинуваченим ухвала суду апеляційної інстанції

не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3