Справа № 682/333/19
Провадження № 1-кп/682/75/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута кримінальне провадження №0000805 від 23 листопада 2018 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коханівка, Збаразького району, Тернопільської області, громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом Збройних Сил України, водія-кранівника автомобільного взводу транспортного відділення військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата запасу, обвинуваченого за ч.4 ст.407 КК України,
в с т а н о в и в:
В порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, ОСОБА_4 близько 08 години 00 хвилин 05 жовтня 2018 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та перебував поза межами військової частини за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував до 08 години 00 хвилин 15 листопада 2018 року, після чого повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Вказаними діями обвинувачений вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, у вчиненому кається.
Обвинувачений не заперечує проти проведення розгляду справи у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурор пропонує проводити розгляд справи в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження письмових доказів, обмежившись дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та допитом обвинуваченого.
В судовому засіданні ОСОБА_4 надав покази, які повністю узгоджуються із пред`явленим йому обвинуваченням. Зокрема вказав, що будучи військо службовцем за контрактом, самовільно, без жодних на те поважних причин, 05 жовтня 2018 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та відбув до свого місця проживання у село Борисів, Ізяславського району, де проводив час на власний розсуд. 15 листопада 2018 року був повернутий на службу Військовою службою правопорядку. 27.11.2018 звільнений зі служби за невідповідністю.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч.4 ст.407 КК України та вірно кваліфіковані органами досудового розслідування.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України не встановлені.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Суд при призначенні покарання враховує, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню доньку, являється учасником бойових дій, за місцем служби характеризується негативно.
Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку, про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що йому інкримінована.
Враховуючи наведені вище пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого та досягнення цілей покарання без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, встановивши останньому іспитовий строк з покладенням обов`язків, визначених у ст. 76 КК України.
Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази по справі відсутні
Судові витрати у справі відсутні.
Відсутні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку в силу.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, ч.4 ст. 407 КК України суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити покарання в межах санкції статті у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком терміном 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів після його проголошення через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1