ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/403/19 Справа № 2-91/96 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні його клопотання про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за ст.ст. 19 ч. 4-93 п.п. е, ж, 206 ч. 2, 19 ч. 4-117 ч. 3, 19 ч.4-118 ч. 2, 19 ч. 4-206 ч. 2, 208, 108 ч. 1, 42 КК України, -
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції,
захисника ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за ст.ст. 19 ч.4-93 п.п. "е", "ж", 206 ч. 2, 19 ч. 4-117 ч. 3, 19 ч. 4-118 ч. 2, 19 ч. 4-206 ч. 2, 208, 108 ч. 1, 42 КК України, згідно якого він був засуджений до покарання у виді смертної кари-розстрілу, яке було замінено ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2000 року зі смертної кари-розстрілу до довічного позбавлення волі, ухвали Верховного Суду України від 25 березня 1997 року - відмовлено.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що згідно листа начальника Управління кадрової роботи Верховного Суду України за Вих. № 241-2776/0/8-17 від 04.10.2017 року, в особових справах суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інформація стосовно прийняття присяги відсутня.
Відповідно до листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.12.2017 року, у суддівському досьє судді Верховного Суду України ОСОБА_10 не міститься інформації щодо складення ним присяги судді. За даними суддівського досьє суддя Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду ОСОБА_12 склав присягу судді 15.01.1990 року. Суддівське досьє судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_13 , а також суддів Верховного Суду України ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у Комісії відсутні, оскільки цих суддів звільнено з посади до моменту створення та передачі Державною судовою адміністрацією України до Комісії суддівських досьє діючих суддів згідно з вимогами абзацу першого пункту 14 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".
Заявник посилається на лист Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.12.2017 року та лист начальника Управління кадрової роботи Верховного Суду України від 04.10.2017 року як на доказ того, що вирок та ухвали, що були ухвалені стосовно нього, були ухвалені неповноважним складом суду. Проте, як вбачається із наданих листів, дані обставини не свідчать про те, що судді ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та ОСОБА_13 не приймали присягу судді, а лише констатується відсутність бланків присяги в їх особових справах.
Статтею 10 Закону України «Про статус суддів» від 15 лютого 1992 року, який набрав чинності з 10.02.1993 року, передбачено, що вперше обраний суддя в урочистій обстановці приймає присягу. Вказаною нормою не передбачено повторної присяги суддів, які її прийняли до прийняття вказаного закону.
Відповідно до п. 12 перехідних положень Конституції України від 28 червня 1996 року судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.
Таким чином, на дату ухвалення вироку суддя ОСОБА_12 є таким, що прийняв присягу, тому вирок ухвалено законним складом суду, а доводи засудженого, з посиланням на них як на нововиявлені обставини, є безпідставними.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що у клопотанні та в поясненнях ОСОБА_6 не наведено посилань з обґрунтуванням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких наведено ч. 2 ст. 459 КПК України та на підставі яких здійснюється кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_6 судом відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд до компетентного суду, вирок Дніпропетровського обласного суду від 26.12.1996 року скасувати.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що від Вищої ради правосуддя, Верховної Ради України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Апеляційного суду Дніпропетровської області він дізнався, що судді, які ухвалювали вирок, не склали письмової присяги судді України, оскільки остання відсутня в їх особистих справах.
Зазначає, що судді, які розглядали кримінальну справу, зобов`язані були скласти нову присягу судді України згідно ст. 6 та ст. 10 Закону України Про статус суддів від 15 березня 1992 року.
Крім того, в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 у якості нововиявлених обставин вказує, що після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження йому стало відомо, що на досудовому слідстві на нього чинився тиск, внаслідок якого він себе обмовив у вчиненні злочину, за який його засуджено та надавав первинні покази без участі захисника, чим порушено його право на захист.
Вказує, що вирок Дніпропетровського обласного суду від 26.12.1996 року було ухвалено з неповнотою судового розгляду, в ході якого залишено недослідженими обставини, з`ясування яких може мати суттєве значення.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу на новий судовий розгляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмету доказування у кримінальній справі та спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у закону силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що ні в клопотанні про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, ні в апеляційній скарзі будь-яких нововиявлених обставин, що могли б вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, не вказано.
Згідно з листом начальника Управління кадрової роботи Верховного Суду України за Вих. № 241-2776/0/8-17 від 04.10.2017 року, в особових справах суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інформація стосовно прийняття присяги відсутня.
Відповідно до листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.12.2017 року, у суддівському досьє судді Верховного Суду України ОСОБА_10 не містить інформації щодо складення ним присяги судді. За даними суддівського досьє суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_12 склав присягу судді 15.01.1990 року. Суддівське досьє судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_13 , а також суддів Верховного Суду України ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у Комісії відсутні, оскільки цих суддів звільнено з посади до моменту створення та передачі Державною судовою адміністрацією України до Комісії суддівських досьє діючих суддів згідно з вимогами абзацу першого пункту 14 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".
Посилаючись у своєму клопотанні та апеляційній скарзі на незаконність складу суду через відсутність в особових справах суддів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також суддів Верховного суду України, що розглядали касаційну скаргу на вирок суду - ОСОБА_14 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , присяги з моменту проголошення незалежності держави Україна, засуджений ОСОБА_6 не врахував положення пункту 12 розділу XV Перехідні положення Конституції України від 28 червня 1996 року, яким визначено, що судді всіх судів в Україні, обрані чи призначені до набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.
Посилання засудженого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі на те, що після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи він дізнався про вчинення на досудовому слідстві на нього тиску та дачу первинних показів без участі адвоката, відповідно до п. 2 ст. 459 КПК України не є нововиявленими, стосуються дотримання судом, який здійснював провадження у справі, вимог кримінального процесуального закону, оцінки досліджених доказів.
Засуджений ОСОБА_6 фактично оспорює правильність судового рішення, і не наводить обставин, які б були підставою для перегляду вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за нововиявленими обставинами.
Будь-яких підтверджень про існування інших обставин, які не були відомі суду при постановленні судового рішення, засудженим ОСОБА_6 не надано.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за ст.ст. 19 ч.4-93 п.п. "е", "ж", 206 ч. 2, 19 ч. 4-117 ч. 3, 19 ч. 4-118 ч. 2, 19 ч. 4-206 ч. 2, 208, 108 ч. 1, 42 КК України, згідно якого він був засуджений до покарання у виді смертної кари-розстрілу, яке було замінено ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2000 року зі смертної кари-розстрілу до довічного позбавлення волі, ухвали Верховного Суду України від 25 березня 1997 року, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні його клопотання про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за ст.ст. 19 ч. 4-93 п.п. е, ж, 206 ч. 2, 19 ч. 4-117 ч. 3, 19 ч.4-118 ч. 2, 19 ч. 4-206 ч. 2, 208, 108 ч. 1, 42 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4