279/5350/18
1-кс/279/2075/18
У Х В А Л А
іменем України
10 грудня 2018 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0001811 від 09.11.2018 року за ст.286 ч.2 КК України про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Заявник як володілець арештованого майна звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.11.2018 року.

Вказав, що являється володільцем автомобіля марки «Фольксваген СС Спорт» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено під час огляду 08.11.2018 року та ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.11.2018 року на транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію, посвідчення водія та страховий поліс було накладено арешт.

На даний час необхідність подальшого застосування арешту відпала, він позбавлений можливості користуватись транспортним засобом, майно зберігається в неналежних умовах, тому просив арешт на нього скасувати

В судовому засіданні заявник доводи скарги підтримав, пояснив, що в даний час його автомобіль вилучено, він позбавлений можливості користуватись ним.

Представник заявника клопотання підтримав, пояснив, що арешт було накладено необґрунтовано, оскільки заявник добровільно передав транспортний засіб органу досудового розслідування, будь-якого наміру на його знищення чи пошкодження не мав та не має, з клопотанням про накладення арешту слідчий звернувся з пропуском строку звернення, не доведено, що існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження арештованого майна, було накладено арешт на речі, які не мають відношення до ДТП.

Слідчий заперечив проти задоволення клопотання, пояснив, що на даний час призначена експертиза технічного стану транспортного засобу не проведена, в залежності від її результатів може виникнути необхідність в призначені інших експертиз, тому зберігається необхідність знаходження транспортного засобу в розпорядженні органу слідства.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, матеріали клопотання про накладення арешту, встановлено наступне:

Заявник на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.11.2018 року, був володільцем транспортного засобу автомобіля «Фольксваген СС Спорт» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , на який ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.11.2018 року накладено арешт у виді заборони розпорядження, чим були обмеження права власника транспортного засобу ОСОБА_6 , однак не обмежені права володільця, який повноважень щодо розпорядження майном не має. Такі обтяження, як заборона володіння та користування, накладеним арештом не застосувались. Було накладено арешт і на вилучені з вказаного транспортного засобу документи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 , страховий поліс №АК/8952560.

Згідно ст.168, ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.

Відповідно до положень ст.100,ч.1 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.

Автомобіль, який перебував у володінні заявника, було вилучено в зв`язку із вчиненням злочину, передбаченого ст.286,ч.2 КК України, його визнано речовим доказом, на час розгляду клопотання досудове розслідування не завершено, призначена експертиза, об`єктом дослідження якої безпосередньо є причетний до ДТП транспортний засіб, не проведена, рішення про долю речових доказів не приймалось.

Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд прийшов до висновку, що у органу досудового слідства існує потреба у застосуванні арешту транспортного засобу, так як експертиза з дослідження транспортного засобу не проведена, кінцеве рішення по справі не прийнято, тому розпорядження власником належним йому майном, може зашкодити інтересам слідства, оскільки може призвести, серед іншого, до зміни стану автомобіля, що унеможливить в подальшому можливість його експертного дослідження. В той же час, необхідність збереження арешту на документи відпала.

Судом звертається увага на той факт, що арешт в частині заборони на володіння та користування майном судом не накладався, тому у органу досудового розслідування відсутні перешкоди для передання арештованого майна у володіння та користування власника після того, як відпаде потреба в його знаходженні безпосередньо в розпорядженні такого органу, в тому числі після проведення відповідних судових експертиз, оскільки такі права накладеним арештом не обмежувались.

Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.).

Враховуючи, що метою досудового розслідування кримінального провадження №0001811 від 09.11.2018 року за ст.286 ч.2 КК України є встановлення причетності водія арештованого транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої стала загибель людини, що не можливо без проведення слідчих дії з залученням арештованого майна, обмеження прав заявника як володільця на момент судового розгляду триває 32 доби, що не може вважатись тривалим, тому таке обмеження є співмірним з метою, яку прагне досягти орган розслідування.

Можливості пошкодження майна можна запобігти шляхом зобов`язання органу досудового розслідування забезпечити умови його зберігання, які унеможливлюють вплив зовнішніх природних факторів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Таке рішення виходить з позиції розумності та співмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 , страховий поліс №АК/8952560 скасувати.

Зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні №0001811 від 09.11.2018 року забезпечити зберігання автомобіля марки «Фольксваген СС Спорт» реєстраційний номер НОМЕР_1 в умовах, що виключають негативний вплив на нього зовнішніх природних факторів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .
Копія згідно оригіналу