Справа №766/4839/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про тимчасовий доступ до речей і документів
19.12.2018 року м. Херсон
Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 , про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів,
ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просив: надати дозвіл старшому слідчому СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 , та/або слідчому слідчого відділення Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 та/або слідчому СВ Дніпровського ВП лейтенанту поліції ОСОБА_7 та/або слідчому СВ Дніпровського ВП лейтенанту поліції ОСОБА_3 та/або слідчому СВ Дніпровського ВП старший лейтенанту поліції ОСОБА_8 та/або слідчому СВ Дніпровського ВП лейтенанту поліції ОСОБА_9 та/або слідчому СВ Дніпровського ВП лейтенанту поліції ОСОБА_10 на отримання тимчасового доступу до матеріалів цивільної справи №766/9846/16-ц, яка перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_1 з можливістю вилучення оригіналів довіреностей від гр. ОСОБА_11 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчим відділенням Дніпровського ВП ХВП ГУНП Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000995 за фактом шахрайських дій з квартирою.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 20.11.2008 уклав з ОСОБА_11 угоду, за якою, ОСОБА_12 передав а ОСОБА_11 прийняв 50 000 доларів до 31.12.2010 та одночасно узгодили, що в разі неповернення боргу, ОСОБА_12 має право звернутися із позовом до суду про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_11 на праві власності.

В подальшому до суду ОСОБА_12 подано позов до ОСОБА_11 про визнання права власності на вказану квартиру на основі цієї угоди, а також на основі заяви, поданої до суду невстановленою особою від імені ОСОБА_11 про те, що останній не заперечує проти задоволення позовних вимог та розгляду цивільної справи без його участі, внаслідок чого поданий позов було задоволено рішенням Суворовського районного суду від 02 червня 2011 року.

18 липня 2011 року ОСОБА_12 здійснив відчуження вказаної квартири на основі договору купівлі продажу, укладеного із ОСОБА_13 .

Як вбачається з пояснень, наданих представником ОСОБА_11 за довіреністю - ОСОБА_14 04.08.2011 нею встановлено, що за адресою кв. АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_13 , про що вона повідомила ОСОБА_11 . Пізніше дізналася, що квартира була відчужена ще раз на користь ОСОБА_15 .

01.09.2011 ОСОБА_14 на підставі довіреностей від імені ОСОБА_11 подано апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду від 02.06.2011 разом з заявою про накладення арешту на спірне майно.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 вересня 2011 року накладено арешт на майно, та рішенням від 20 жовтня 2011 року рішення від 02.06.2011 скасовано, ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_12 відмовлено в задоволенні позову про визнання за ним права власності на спірну квартиру.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_13 вже була власником квартири на момент ухвалення рішення Апеляційним судом, чиє право власності не було оскаржено в судову порядку, 31.08.2012 звернулась до суду з позовом про виключення з опису та звільнення з під арешту вказаної квартири, який рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12.09.2012 задоволений.

В подальшому, ОСОБА_16 , яка діяла від імені ОСОБА_13 на підставі довіреності, відчужила спірне майно на користь ОСОБА_15 шляхом укладення 17 жовтня 2012 року договору дарування.

ОСОБА_14 в ході допиту 05.03.2014 підтверджено, що нею було надано до ІНФОРМАЦІЯ_2 позов про витребування майна з володіння ОСОБА_15 , ОСОБА_17 спірної квартири від імені ОСОБА_11 на підставі довіреності. Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.08.2013 позов задоволено та рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 9 грудня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_17 відхилено, а рішення районного суду від 22 серпня 2013 року залишено без змін. 16 квітня 2014 року ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вказані рішення скасовано, цивільну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При повторному розгляді судами першої та апеляційної інстанції повторно приймались аналогічні рішення, які 29.12.2014 оскаржені до касаційної інстанції, однак Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ визнані законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні скарги було відмовлено.

Разом з тим встановлено, що відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.02.2016, ОСОБА_11 прибув до США 16.02.2006 та виїхав з США 01.08.2006, до кримінальної відповідальності в період перебування не притягався, після виїзду кордон повторно не перетинав.

Враховуючи, що за результатами досудового розслідування вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України а також те, що в ході вирішення цивільно-правових спорів представництво інтересів ОСОБА_11 здійснювала ОСОБА_14 , яка діяла на підставі довіреностей, дійсність яких оспорюється потерпілими по кримінальному провадженню ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , у вказаному кримінальному провадженні підлягає встановлення реальне місцезнаходження ОСОБА_11 з метою подальшого встановлення правомірності здійснення процесуальних дій ОСОБА_14 від його імені.

Також враховуючи що оригінали довіреностей знаходяться в матеріалах цивільної справи №766/9846/16-ц, яка перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_4 та зазначена інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме: встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 надасть можливість провести з його участю ряд слідчих дій, зокрема, його допит, відібрання експериментальних зразків підпису на виконання клопотання експерта та ін., тому слідчий вважає необхідним отримати дозвіл на тимчасовий доступ до документів зазначеної судової справи із можливістю вилучення їх оригіналів.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. При цьому, подав письмову заяву про розгляд за його відсутності.
Представник суду в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не пояснив, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно положень ч.4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Слідчим суддею встановлено, що у клопотанні слідчого не вказано, які є підстави вважати, що на даний час в ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувають матеріали цивільної справи №766/9846/16-ц та які докази це підтверджують.
Крім того, слідчим не надано доказів неможливості без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати вказані ним документи (відмова у наданні їх копій особою у володінні якої вони перебувають).

На підставі викладеного, керуючись ст. 159, ч.1 ст. 160, п.7 ч.1 ст. 162, п.2 та п.3 ч.5, ч.6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів відмовити за необґрунтованістю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1