ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/197/18 Справа № 183/3841/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000756 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 16 червня 2015 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені фактичні обставини.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 12 години 20 хвилин 03 травня 2018 року по 25 липня 2018 року включно.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у приміщення, а також у носінні, зберіганні та придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозвілу за наступних обставин.
ОСОБА_6 приблизно о 12 годині 30 хвилин 30 березня 2018 року, перебуваючи на території полігону смт. Гвардійського Новомосковського району Дніпропетровської області, знайшов на землі споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 та запал типу УЗРГМ та розуміючи, що в нього не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями поклав до кишені своєї куртки та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому зберігав.
24 квітня 2018 року приблизно об 11 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, взяв раніше знайдений споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з запалом типу УЗРГМ та без передбаченого законом дозволу безпосередньо при собі переносив його на вул. Волгоградську у м. Новомосковську Дніпропетровської області, де був затриманий працівниками поліції і надав слідчому споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, яку придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
03 травня 2018 року приблизно о 01 годині ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу ТЦ «Україна», який розташований по вул. Гетьманській, 37 у м. Новомосковську Дніпропетровської області, умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою знайденої неподалік металевої труби відігнув металеву решітку, розташовану на вікні вказаного приміщення та через незамкнену кватирку проник у приміщення ТЦ «Україна», звідки таємно викрав електричну газонокосарку марки «Саstel Gаrden», червоного кольору, вартістю 3938 грн., та дві котушки електричного подовжувача, довжиною 50 метрів кожна, які для потерпілого не мають матеріальної цінності, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3938 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченому, та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше судимий, суспільно-корисною працею не займається. На його думку, при призначенні покарання судом належним чином не враховано схильність обвинуваченого до вчинення нових злочинів. З урахуванням зазначених даних у їх сукупності рішення суду про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання у місцях позбавлення волі вважає не можна визнати відповідним та достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тому визначене обвинуваченому покарання слід визнати занадто мяким, несправедливим та необгрунтованим.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просив її задовольнити, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник вважали вирок суду законним і обгрунтованим та просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечних діянь за обставин, викладених у вироку, правильність їх кваліфікації за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_6 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_10 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, у вироку судом першої інстанції не зазначено, які обставини ним враховані, що впливають на можливість виправлення обвинуваченого і його перевиховання без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що ОСОБА_6 учинив кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжких.
Крім того, суд врахував і обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_6 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнанні вини обвинуваченим, готовністю нести кримінальну відповідальність, добровільному відшкодуванню завданих збитків.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом першої інстанції не встановлено.
Суд першої інстанції зазначив у вироку, що детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з поняття покарання та його цілей, з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а тому дійшов висновку призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Разом з тим, суд фактично не навів у вироку переконливих доказів про необхідність застосування до ОСОБА_6 засудження зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, а посилання у вироку на те, що суд врахує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характер вчинених обвинуваченим злочинів, які віднесено до категорії тяжких, способу та характеру їх вчинення, їх суспільної небезпеки.
При цьому суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, суспільно-корисною працею не займався, менш ніж за рік після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив два злочини, які відносяться до категорії тяжких, один з яких направлений проти чужої власності.
Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнано обставиною, що пом`якшує покарання винного, щирим каяття вважається тоді, коли воно грунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Даних про таку оцінку ОСОБА_6 своїх дій у матеріалах провадження не має.
Таким чином, рішення місцевого суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України є необгрунтованим і невмотивованим.
Зважаючи на характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, апеляційний суд визнав, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 таке покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, яке хоч і не виходить за межі, встановлені законом, але за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. Це покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд визнає вирок щодо обвинуваченого таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання за м`якістю призначеного йому покарання з постановленням нового вироку в частині призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкціями ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі, що буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів. З цих підстав апеляційна скарга прокурора про необхідність скасування вироку щодо обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання та призначення йому покарання без застосування ст. 75 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури задовольнити.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч .3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4