ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ч2 ст. 185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №№ 0000221, 0005032 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 30 травня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чутово Полтавської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, останній раз:
14.11.2016 Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі.
За правилами ч. 1 ст. 71 КК України, ОСОБА_7 визначено покарання за сукупністю вироків частково приєднано до призначеного покарання за цим вироком невідбуту частину покарання у виді 2 місяців позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Полтави від 14.11.2016 та визначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.
У строк відбування покарання зараховано період перебування ОСОБА_7 під вартою з моменту затримання, тобто з 9 лютого 2018 року.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати на залучення експертів у розмірі 1430 грн.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що, він 10 листопада 2017 року приблизно о 8 годині 30 хвилин, на площадці для стоянки автомобілів поблизу магазину «АТБ Маркет», розташованого за адресою: вул. Героїв АТО, 116 м. Полтава, умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, відкривши моторний відсік з автомобіля «Mercedes Bebz» 809 D, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , викрав дві акумуляторні батареї «Amega Premium» 100 А/ч, вартістю одна 1175 гривень 89 копійок, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 2351,78 гривень.
Повторно, ОСОБА_7 в період часу з 20 години 00 хвилин 14 січня 2018 року по 12 годину 00 хвилин 16 січня 2018 року, у дворі будинку № 6 по вул. Ціолковського в м.Полтава, поблизу другого під`їзду з автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21063, 1984 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , шляхом віджиму капоту, умисно, здійснив крадіжку акумуляторної батареї Amega Premium 60 Ah, з маркуванням «М760G694B02340 4/199», яку в подальшому збув ОСОБА_10 за 300 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_11 на суму 336, 60 грн.
Повторно ОСОБА_7 в період часу з 23:00 год. 00 хвилин 27.01.2018 по 10 годину 30 хвилин 28.01.2018, у дворі будинку № 9 по вул. Івана Мазепи в м. Полтава, поблизу третього під`їзду з автомобіля марки «ВАЗ» моделі 2101, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , шляхом віджиму капоту, умисно, крадіжку акумуляторної батареї Exide Excell, з маркуванням «2L16-2», яку в подальшому збув ОСОБА_10 за 300 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_12 на суму 346, 80 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на те, що він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, пом`якшивши призначене покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого в підтримку своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду провадження у суді першої інстанції свою вину у вчинених злочинах визнав, фактичні обставини провадження учасниками не оспорювалися, через це суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Тому колегія суддів згідно ч. 3 ст. 349 та ч. 2 ст. 394 КПК України не перевіряє фактичні обставини кримінального провадження.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні повторного таємного викраденні чужого майна (крадіжка), за які його засуджено, учасниками не оскаржується.

Тому з огляду на приписи ч.1 ст. 404 КПК України колегія суддів не перевіряє судове рішення щодо ОСОБА_7 у цих частинах.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, має погашену судимість, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, сімейний стан, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім визнаного судом, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, те, що обвинувачений не працює, матеріальну шкоду, через працівників поліції, потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_13 відшкодував повністю, а потерпілому ОСОБА_8 частково шляхом повернення майна, що вбачається з обвинувальних актів та підтверджено обвинуваченим у апеляційній інстанції, те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, нові злочини вчиняв у період іспитового строку за попереднім вироком через невеликий проміжок часу, що в цілому характеризує особу обвинуваченого як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи.

Твердження про неврахування судом обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, судом враховано у вироку, тому колегія суддів не вбачає необхідності в повторному врахуванні.

Що стосується доводів обвинуваченого про застосування ст. 69 КК України, то вони є безпідставними, оскільки згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винуватого.

Однак, в даному випадку, з урахуванням особи винуватого, у зв`язку з наявністю лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутністю інших обставин, які пом`якшують покарання, що істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів не вбачає законних підстав застосувати ст. 69 КК України.

Колегія суддів враховує наявність у обвинуваченого матері інваліда, що вбачається з наданої обвинуваченим довідки МСЕ № 0376002 про те, що ОСОБА_7 , 1962 року народження, є інвалідом третьої групи з дитинства, проте вказане на правильність рішення не впливає.

Таким чином призначене ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 30 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4