ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3266/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/358/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 вересня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, не працюючого , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
29.01.2001р. Київським районним судом м. Харкова за ст.ст. 19,141 ч.2, ч.2 ст. 141 КК України ( в редакції 1960р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки зі штрафом в сумі 680грн.;
20.12.2001р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309, 70,71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 16.10.2002р. умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 13 днів;
12.11.2004р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, 70,71 КК України до 4 років позбавлення волі;
27.10.2009р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на 5 місяців 14 днів;
15.04.2014р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту; 01.04.2015р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі;
08.06.2015р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі,
06 жовтня 2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185,ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 2 років позбавлення волі; ухвалою Харківського райсуду Харківської області від 02.02.2016р. застосовано остаточне покарання засудженому за вироками Московського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 р. та Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2015 р. відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 21.03.2017р. умовно достроково на 2 місяця 2 дні,
Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту його фактичного затримання та приведення вироку для виконання та зазначено, що після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_7 слід затримати та через ДУ «Харківський слідчий ізолятор» направити до місць відбування покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - у виді домашнього арешту.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
Стягнуто з обвинуваченого процесуальні витрати в сумі 715 (сімсот п`ятнадцять ) грн. 00 коп.
Згідно вироку ОСОБА_7 31.05.2018р. приблизно об 11 год.30 хв. знаходився неподалік від будівлі, розташованої за адресою:м.Харків,пров.Розторгуївський,2,де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_8 ,яка поклала планшет у свою сумку.
Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на викрадення будь-якого майна, належного ОСОБА_8 , яке, на його думку, могло знаходитися в сумці останньої.
Надалі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спочатку наблизився впритул до ОСОБА_8 та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно заволодів мобільним телефоном «Meizu M3S»,витягнувши його з жіночої сумки , котра знаходилась на плечі потерпілої.
Після цього ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та призначити йому покарання з випробуванням.
При цьому зазначає, що покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке призначено йому за вироком суду є занадто суворим.
Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що злочин він чинив під впливом тяжких сімейних обставин, визнав свою провину та щиро розкаявся.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Зокрема, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружений, раніше неоднаразово судимий, судимості не погашені, має постійне місце проживання та реєстрації.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, визнано повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено.
Таким чином, покарання призначене ОСОБА_7 відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про те що він вчинив злочин внаслідок збігу тяжких життєвих обставин свого підтвердження не знайшли.
Крім того, колегія суддів констатує, що ОСОБА_7 , неодноразово судимий за злочини проти власності за які реально відбував покарання та в подальшому умовно-достроково звільнявся від відбування покарання.
Між тим, такі стимулюючи заходи не призвели до позитивних змін у свідомості обвинуваченого та він продовжив вчиняти злочини.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, а відтак відмовляє в задоволенні його апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.404, 405,407, 418, 419 КПК України колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 вересня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , - без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий суддя

Судді