Провадження №1- кп/760/320/19
Справа №760/2127/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мурманськ Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді командира 3 автомобільного взводу 2 автомобільної колони у військовому званні «лейтенант», 17.08.2016, приблизно 09 год. 00 хв., діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, не з`явився без поважних причин до вказаної військової частини та залишився за місцем свого проживання ( АДРЕСА_3 ), де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.

25.08.2016, приблизно о 09 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправність

і помилковість своїх дій, ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби.

26.08.2016 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 , діючи повторно, до ЦЗСД МОУ та ГШ ЗСУ не з`явився без поважних причин та направився до місця свого проживання, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.

03.09.2016, приблизно о 10 год. 30 хв., тобто менше ніж через десять діб,

але більше ніж через три доби, повторно протягом року, ОСОБА_5 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та заявив про себе.

27.09.2016 о 09 год. 00 хв. не з`явившись на службу до ІНФОРМАЦІЯ_4 та ГШ ЗСУ, вже 28.09.2016 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та заявив про себе.

29.09.2016 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 , діючи повторно, до ЦЗСД МОУ та ГШ ЗСУ не з`явився без поважних причин та залишився за місцем свого проживання, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до правоохоронних або інших державник органів чи органів військового управління.

24.10.2016, приблизно о 10 год. 00 хв., тобто понад десять діб, але не більше ніж через місяць, ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Київського гарнізону та заявив про себе, після чого ОСОБА_5 25.10.2016 прибув до Печерського районного суду м. Києва для розгляду клопотання про обраних йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

26.10.2016 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 , діючи повторно, до ЦЗСД МОУ та ГШ ЗСУ не з`явився без поважних причин та залишився за місцем свого проживання, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.

14.02.2016, приблизно о 11 год. 30 хв., тобто більше ніж через один місяць, ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Київського гарнізону та заявив про себе.

15.12.2016 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 , діючи повторно, до ЦЗСД МОУ та ГШ ЗСУ не з`явився без поважних причин та залишився за місцем свого проживання, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у неявці вчасно на службу без поважних причин, вчинив кримінальне правопорушення в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
31.01.2019 між прокурором Військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України в обсязі підозри.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та з урахуванням положень ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.ч.2,4 ст.52, ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 військового звання «лейтенант».

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно з ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_5 цілком визнає права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінальному кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Судові витрати відсутні та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374,475 КПК України, суд

з а с у д и в:

затвердити угоду від 31.01.2019 між прокурором Військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ..

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.ч.2,4 ст.52, ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 військового звання «лейтенант».

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя