Провадження № 1-кс/344/90/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду 29.11.2018 року надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого від 14.11.2018р. про закриття кримінального провадження №420 180 0 від 13.04.2018р.

В обґрунтування доводів та вимог скарги заявник посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим передчасно, цілком формально з`ясовано природу правовідносин, а тому досудове розслідування проведено неповно, відтак скаржник вважає, що винесена слідчим постанова підлягає скасуванню. Оскільки відповідь органу досудового розслідування отримав лише 17.11.2018р. то вважає, що не пропустив строк на оскарження. Як вбачається з поштового відправлення скарга на постанову була направлена 26.11.2018р., а відтак слідчий суддя погоджується з тим, що строки на оскарження ОСОБА_3 не пропущені.

Скаржник клопотав про відкладення розгляду скарги по суті впродовж кількох разів і щодо чого не заперечував слідчий, а тому слідчим суддею було прийнято рішення про перенесення розгляду скарги.

В судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий в засіданні просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши скаржника та слідчого, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження 420 180 0 від 13.04.2018р., вважаю наступне.

Слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 14.11.2018р. винесено постанову про закриття кримінального провадження №420 180 0, відомості про яке 13.04.2018р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 375 КК України на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

СВ УСБ України в Івано-Франківській області здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні №420 180 0, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року за заявою ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України. Разом з тим, звертаючись до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність Генеральної прокуратури, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 діяв в інтересах ОСОБА_6 .

Статтею 60 КПК України передбачено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Також зазначеною статтею регламентовано права заявника, а саме :1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

А п.3 ч.1 ст. 303 КПК України також наділяє заявника правом на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В той же час чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

Під час досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В своїх посиланнях скаржник зазначає, що органом досудового розслідування формально з`ясовано природу правовідносин і безпідставно закрито кримінальне провадження, оскільки на думку скаржника слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій, не пред`явлено підозру та не допитано скаржника, як заявника.

В той же час слідчий суддя вказує, що дані покликання скаржника містять суто формальні покликання в обґрунтування вимог скарги і не підтверджуються фактичними даними.

Так, ОСОБА_3 у своїй скарзі не вказано причин, обставин, і не наведено підстав чому саме його, як свідка необхідно було допитати в рамках даного кримінального провадження і що саме він, як свідок може повідомити слідчому та яке значення такі показання матимуть в подальшому для досудового розслідування (відсутні такі клопотання і в матеріалах кримінального провадження, тобто сам заявник до слідчого з такими клопотаннями не звертався і слідчий не відмовляв заявнику у таких клопотаннях ). Не наведено таких підстав і в судовому засіданні, як і не представлено доказів (речей чи документів) на підтвердження таких покликань, які б були долучені до матеріалів скарги і підтвердили посилання скаржника. Виступаючи ініціатором кримінального переслідування заявник наділений правом і з власної ініціативи подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, як на етапі звернення із заявою про кримінальне правопорушення, так і безпосередньо до службової особи органу державної влади, який уповноважений розпочати досудове розслідування. Оскільки досудове розслідування тривало близько восьми місяців, то слідчий суддя вважає, що у заявника було достатньо часу для подання таких документів органу досудового розслідування, проте заявник таким правом не скористався.

Не було обґрунтовано скаржником і твердження щодо того, що у слідства були всі достатні підстави для пред`явлення підозри у вказаному провадженні. Ці два твердження заявника (про відсутність його допиту та відсутність пред`явленої підозри) є єдиними посиланнями скаржника на незаконність постанови про закриття кримінального провадження. На думку слідчого судді такі твердження заявника є суб`єктивним вираженням незгоди з постановленим процесуальним рішенням, які не містять реальних фактів, які б дали змогу слідчому судді дійти висновку про наявні підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Слідчим під час розгляду по суті вказаної скарги зазначено, що досудовим розслідуванням проведено вичерпний перелік слідчих дій, зокрема огляд документів, допити свідків тощо, а за результатами проведеного досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 375 КК України.

Враховуючи все наведене вище, застосовуючи принцип змагальності та стандарти «розумного сумніву», вважаю посилання скаржника на формальність з`ясування природи правовідносин не доведеними, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Слідчий суддя, зважає на те, що об`єм перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення слідчий чи прокурор визначають на власний розсуд, і вказує, що з матеріалів кримінального провадження та з оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що під час досудового розслідування слідчим було проведено всі можливі та необхідні слідчі дії, а встановленим під час досудового розслідування обставинам - дана відповідна правова оцінка, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Так як під час досудового розслідування органом досудового розслідування не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність в діянні складу кримінального правопорушення, слідчим було прийнято вмотивовану постанову про закриття кримінального провадження з дотриманням вимог КПК України, а тому враховуючи все вище перелічене у сукупності вважаю, що сама по собі незгода із постановленим процесуальним рішенням слідчого не є підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого від 14.11.2018 року про закриття кримінального провадження №420 180 0 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1