Справа № 595/2213/18
Провадження № 1-кп/603/122/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2018 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 27 серпня 2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, з освітою середньою спеціальною, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2018 року приблизно о 21 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходились пасажири ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , рухався автомобільною дорогою Н-18 зі сполученням «Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль», в напрямку від м. Тернопіль до м. Бучач Тернопільської області.

Рухаючись у вказаному напрямку, на відрізку зазначеної автодороги 67 км + 300 м, що за межами с. Звенигород Бучацького району Тернопільської області, із швидкістю 70-80 км/год., обвинувачений ОСОБА_3 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «дорожня обстановка» і виконання його вимог), 2.3 (п.п. б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При наближенні до прилягання другорядної дороги, зліва, відносно руху автомобіля «RENAULT Laguna», обвинувачений ОСОБА_3 з метою виконання маневру - обгону вантажного автомобіля марки «RENAULT Magnum», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався попереду нього у попутному напрямку, змінив напрямок свого руху ліворуч, перетнувши суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки та виїхав на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги дорожньої розмітки п.1.1 (вузька суцільна лінія), та перед початком цього виїзду не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги пункту 10.1 ПДР.

У вказаний час водій ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_3 , з пасажирами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_14 рухався в межах своєї смуги руху у напрямку м. Тернопіль Тернопільської області, тобто назустріч автомобілю «RENAULT Laguna».

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, обвинувачений ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та після виїзду на зустрічну смугу руху, в порушення п. п. 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу» і виконання його вимог), 11.3 ПДР, не надав перевагу в русі автомобілю «SKODA FABIA», а допустив наїзд передньою лівою частиною керованого автомобіля на передню ліву частину автомобіля «SKODA FABIA».

Після наїзду автомобіль «SKODA FABIA» різко змінив напрямок свого руху праворуч та в`їхав у кювет, який знаходиться по правій стороні в межах руху у напрямку м. Тернопіль Тернопільської області.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «SKODA FABIA» ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла лівої ключиці, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дати дорогу», «дорожня обстановка» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 11.3, п.1.1 дорожньої розмітки (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, погодившись із фактичними обставинами, викладеними вище, щиро розкаявся та суду пояснив, що того дня, будучи тверезим, підвозив на автомобілі свого друга, їхав по незнайомій йому дорозі. Допустив порушення Правил дорожнього руху здійснюючи маневр обгону вантажного автомобіля та завчасно не помітивши автомобіль Фабія, що рухався назустріч. Шкода спричинена потерпілій відшкодована, просить суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що викладені у обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди відповідають дійсності, претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має, вибачила останнього, просить суд його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їхньої позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Суд дійшов до переконання про винуватість обвинуваченого у вчинені злочину та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, злочин вчинено з необережності, фактичні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та під наглядом у лікаря - психіатра не перебуває, а також зважає на позицію потерпілої та її законного представника з приводу виду та розміру покарання, які просять обвинуваченого суворо не карати, обвинувачений відшкодував спричинену шкоду, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування спричиненої шкоди. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Із врахуванням вищенаведеного, керуючись принципами справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання з переліку альтернативно вказаних у санкції статті обвинувачення, а саме у виді штрафу у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією статті обвинувачення, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів та відповідатиме меті покарання, наведеній у ст. 50 КПК України.

Підставі для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

У відповідності до ст. 124 КПК України наявні у кримінальному провадженні процесуальні витрати за проведення судових автотехнічних екпертиз №5-487/18 від 01.10.2018 року, №5-485/18 від 05.10.2018 року в сумі по 1144 грн., судової транспортно-трасологічної експертизи №5-486/18 від 10.10.2018 року в сумі 1430 грн., а всього разом 3718 грн. - стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження - відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведені експертизи: автотехнічну №5-487/18 від 01.10.2018 року в сумі 1144 грн.; автотехнічну №5-485/18 від 05.10.2018 року в сумі 1144 грн.; транспортно-трасологічну №5-486/18 від 10.10.2018 року в сумі 1430 грн., на загальну суму 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя:

Суддя: ОСОБА_1