Справа №766/3995/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що відбув визначену законом необхідну частину покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений є особою, раніше неодноразово судимою, до нього раніше застосовувалось умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, проте належних висновків він не зробив, засуджений за умисний тяжкий злочин, має велику кількість стягнень порівняно з застосованими заохоченнями.

Представник ПВК №90 погодилась з думкою прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 в ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 04.08.2015 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 6 років 3 місяці позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що на даний час засуджений ОСОБА_5 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Згідно наданої довідки про стягнення та заохочення, до ОСОБА_5 за період відбування покарання вісім разів застосовувались заходи стягнення, в тому числі такий суворий вид стягнення, як поміщення в ДІЗО, а також двічі суворі догани. На даний час застосовані до засудженого стягнення хоча і погашені та зняті і не мають юридичного значення, проте характеризують його особу, як таку, що схильна до порушення умов відбування покарання. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має чотири заохочень.

Згідно наданої характеристики, ОСОБА_5 характеризується посередньо. З представниками адміністрації установи ввічливий, але не тактовний. На заходи виховного впливу реагує, але висновки робить не своєчасно. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу намагається утримувати у належному стані. Роботи по благоустрою установи виконує під контролем адміністрації. У громадському житті відділення участь наприймає. Порушень вимог пожежної безпеки не допускає. За характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. Підтримує зв`язок з близькими та родичами. До майна установи і предметів якими користується ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Працевлаштований різноробочим.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_5 є особою, раніше судимою за особливо тяжкий злочин, до якої, до того ж, застосовувалась заохочувальна норма у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Проте, ОСОБА_5 належних висновків не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення.

Тому доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1