Справа № 186/1298/18
Провадження № 1-кп/188/155/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 14.02.2018 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , гр-н України , освіта середня, не працює, раніше судимий:

- 18.02.2010 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 296, 104 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, вирок вступив в законну силу 20.05.2010;

- 07.04.2011 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 296 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 місяць за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18.02.2010. До відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу 26.04.2011;

- 07.03.2014 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Вирок вступив в законну силу 08.04.2014;

- 15.04.2015 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 місяць за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07.03.2014. До відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу 18.05.2015, звільнений по відбуттю строку покарання 27.06.2017,

у скоєнні злочинів , передбачених ст. 128 , ч. 4 ст. 296 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , маючи не зняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

Так, 14 лютого 2018 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на першому поверсі у 5-му під`їзді буд. АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі в ньому загальновизнані правила і норми поведінки, з хуліганських спонукань, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що перебуває у багатоквартирному житловому будинку і по сходах з другого поверху йде гр-н ОСОБА_5 , з метою налякати останнього, умисно здійснив постріл у стіну в безпосередній близькості від дверей квартир АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 ,які розташовані на сходинковому майданчику першого поверху вищевказаного будинку, з невстановленої гладкоствольної вогнепальної зброї НОМЕР_1 калібру, яка була при ньому, чим порушив спокій мешканців будинку на тривалий час та створив реальну загрозу для життя та здоров"я громадян.

Крім цього, 14 лютого 2018 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на першому поверсі у 5-му під`їзді буд. АДРЕСА_2 , після здійснення умисного пострілу у стіну з хуліганських мотивів при вищевикладених обставинах, тримаючи в руках невстановлену гладкоствольну вогнепальну зброю 16 калібру, направлену в напрямку ОСОБА_5 , який в цей час перебував на сходах, що ведуть на сходинковий майданчик між першим та другим поверхом, не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я ОСОБА_5 , яку він повинен був і міг передбачити, здійснив руками, в яких була невстановлена гладкоствольна вогнепальна зброя 16 калібру,різкий рух вгору, захищаючись від невстановленого предмету, яким у нього кинув ОСОБА_5 у відповідь на його хуліганські дії, внаслідок чого ОСОБА_4 через злочинну недбалість, внаслідок необережного поводження зі зброєю здійснив неконтрольований постріл в бік ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого вогнепального уламкового перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, рани на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, венозної кровотечі з рани, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Допитаний по суті пред`явленого обвинувачення за ст. 128 та ч. 4 ст. 296 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та пояснив , що дійсно у нього з ОСОБА_5 виникли неприязні відносини на побутовому рівні.

14.02.2018 р. , приблизно о 14.00 год. після словесної сварки вирішив налякати ОСОБА_5 . З цією метою взяв рушницю по пішов до його квартири . Коли йшов по сходах у під"їзді зустрів його та вистрілив у стелю під"їзду. ОСОБА_5 в його сторону кинув якийсь предмет. Захищаючись від цього предмета , здійснив неочікувано для себе постріл в його бік і таким чином поцілив у ліву ногу потерпілого . За висновком експертизи у потерпілого встановлені тяжкі тілесні ушкодження . На даний момент він з потерпілим помирився , останній до нього ніяких претензій немає.

Просить суд не призначати надмірно суворе покарання , не позбавляти волі та надати йому покарання з випробуванням . При цьому посилається на обставину , що пом"якшує покарання , а саме зазначає , що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_6 і від спільного проживання у нього є двоє малолітніх дітей. На підтвердження даної обставини надає копію свідоцтво про народження дитини. На другу дитину відсутні документи , так як співмешканка факт народження дитини оформила без зазначення його як батька дитини. У скоєному щиро розкаюється .

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився. Під час досудового розслідування відмовився від дачі будь-яких показань про обставини , при яких він отримав тілесні ушкодження. Претензій до обвинуваченого немає . Цивільний позов не заявлено .

Після допиту обвинуваченого , суд дійшов висновку , що його показання є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчиненого кожного кримінального правопорушення , добровільності та істинності його позиції .

За згодою учасників судового провадження , суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються , роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку . Суд ухвалив провести часткове дослідження доказів.

Судом досліджувалися такі докази :

1 . протокол огляду місця події від 16.02.2018 р. В ході проведення даної слідчої дії було вилучено відеозапис з камер спостереження ( а.с. ) ;

2. довідки про витрати на проведення експертиз . . Даними документами підтверджується розмір судових витрат за проведення судової експертизи ( а.с. ) ;

3. квитанція про отримання на зберігання речових доказів.

4. постанова про долучення до провадження речових доказів . Даним документом підтверджується той факт , що в результаті пострілу з рушниці було пошкоджено одяг потерпілого ОСОБА_5 ( штани ) . Крім того , під час огляду місця події було виявлено та вилучено фрагмент контейнера ( патрона ) , предмети неправильно-овальної форми ( дріб ) та СД-диск . Вказані предмети визнано речовим доказами та здано на зберігання в камеру речових доказів Першотравенського МВП .

На думку суду , зазначені докази є належними , достовірними та достатніми для визнання винуватості обвинуваченого та призначення йому відповідного покарання.

Органи досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфікували вірно , а саме :

- по факту пострілу з рушниці в під"їзді будинку за ч. 4 ст. 296 КК України , як хуліганство , тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства , що супроводжується особливою зухвалістю , вчинене особою , раніше судимою за хуліганство , із застосуванням вогнепальної зброї ;

- по факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 за ст. 128 КК України , як спричинення необережного тяжкого тілесного ушкодження .

Щодо вірності кваліфікації за ч. 4 ст. 296 КК України . При вирішенні питання про вірність кваліфікації дій обвинуваченого судом враховується п. 9 роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», відповідно до якої, вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК) слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Отже , суд , враховуючи вищезазначені обставини та показання обвинуваченого ОСОБА_4 дійшов висновку про правильну юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України .

Аналогічної думку суд дійшов з приводу спричинення потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень у формі необережності.

Відповідно до класифікації злочинів, передбачених ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів ( ч. 4 ст. 289 КК України ) та невеликої тяжкості ( ст. 128 КК України ) .

Вивчаючи особу обвинувачено встановлено , що він раніше судимий , судимість не погашена . За місцем проживання характеризується посередньо . Тимчасово офіційно не працює . На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває .

Обставинами , що пом`якшують покарання є - щире каяття обвинуваченого , сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження , серії НОМЕР_2 , виданого 11.09.2014 р. відділом ДРЦС Першотравенського МУЮ у Дніпропетровській області.

Обставин , що обтяжують покарання суд є рецедив злочинів .

З приводу даної обставини суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_4 за вироком Першотравенського суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 р. був засуджений за ч. 309 КК України до двох років позбавлення волі . На підставі ч. 1 ст. 71 КК України йому частково було приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07.03.2014 р. До відбуття присуджено 2 роки і 1 місяця позбавлення волі. Обвинувачений був звільнений від відбування покарання по відбуттю строку покарання 27.06.2017 р. Тобто дана інформація свідчить про наявність обставини , що обтяжує покарання , тобто рецедив злочинів.

Враховуючи всі зазначені обставини , особу винного , суд вважає , що останній повинен понести покарання у виді позбавлення волі , в межах санкцій інкримінованих злочинів , враховуючи вимоги ч. 1 ст. 70 КК України , тобто йому слід призначити покарання за сукупністю злочинів , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим .

Так, відповідно до ст. 65КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Крім того, суд , приймає до уваги практику Верховного Суду, в тому числі постанову від 26.04.2018 року в якій з посиланням на ст. ст. 50, 65 КК України йдеться про наділення саме суду правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Разом з тим, враховуючи вище зазначені обставини , особу винного , суд дійшов висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого без реального позбавлення волі, тобто надати йому іспитовий строк та покласти зобов`язання у відповідності до ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

По справі цивільний позов не заявлено .

Судові витрати за проведення судових товарознавчих експертиз підлягають стягнення з обвинуваченого в дохід держави .

Речові докази вилучалися. Суд вважає , що всі речові докази слід знищити .

Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ст. 128 та ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому наступне покарання :

- за ст. 128 КК України два роки обмеження волі ;

- за ч. 4 ст. 296 КК України чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК УК;раїни ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити до відбування чотири роки позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком три роки .

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі зобов"язання :

- періодично з"являтися для реєстраціїї до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2288 грн. , що є розміром судових витрат за проведення судових експертиз .

Речові докази , які знаходяться на зберігання в камері речових доказів Першотравенського МВП , а саме - штани потерпілого ОСОБА_5 , фрагмент контейнера ( патрона ) , предмети неправильно-овальної форми ( дріб ) - знищити .

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення

Вирок суду після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1