ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0002022 від 15.12.2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.ст.. 15 ч. 2- 185 ч. 3 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2018 року приблизно о 09 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (якого засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетрвоська від 22 січня 2019 року за ст.ст.. 15 ч. 2- 185 ч. 3 КК України), знаходились поблизу будинку № 127 по вул. Менделєєва у м. Дніпро, де у них виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище - споруду, збудовану для зберігання матеріальних цінностей, вхід до якої обмежено для сторонніх осіб дверима з врізним замком та намотаною металевою проволокою.
Так, 21 жовтня 2018 року приблизно о 09 годині 35 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, розташованого поряд з будинком № 127 по вул. Менделєєва у м. Дніпро, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, проникли до сховища, шляхом відкриття запірного механізму, звідки викрали відливи віконні оцинковані, у кількості 8 одиниць, довжиною 150 см., шириною 40 см., загальною вартістю 636 гривень 00 копійок, проте не змогли закінчити злочин з причин, які не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_5 був затриманий з викраденим майном, а обвинуваченому ОСОБА_3 вдалось залишити місце скоєння злочину.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.ст..15 ч. 2-185 ч. 3 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_3 свою провину визнав повністю, у скоєному щиро покаявся та пояснив суду, що 21 жовтня 2018 року близько 09 години знаходився на АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_5 , де вони вирішили проникнути у сховище з метою вчинення крадіжки. У подальшому, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає, вони проникли всередину сховища, звідки викрали віконні відливи, однак в той час їх дії були викриті та ОСОБА_6 затриманий на місці вчинення злочину, а він в свою чергу втік з місця вчинення злочину.
Від потерпілого ОСОБА_7 надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, претензій майнового та матеріального характеру не має.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. До обставин що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.ст.. 15 ч.2- 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази - віконні відливи оцинковані у кількості 8 шт., залишити потерпілому ОСОБА_7 як власнику.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1