Справа № 199/1/19
УХВАЛА
іменем України

03.01.2019 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002272 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2019 до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з повноважним прокурором, про арешт майна по кримінальному провадженню №0002272 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невстановлені особи, шляхом обману заволоділи належним йому майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинили останньому матеріальні збитки.

В ході досудового розслідування, заявник ОСОБА_4 пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності та за вказаною адресою він проживає постійно з 1983 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 1993 року Виконкомом міської Ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Згідно довідки ОСББ «Крушельницької 1» від 23.11.2018 ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході розслідування, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 05 вересня 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вніс в державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності запис № 16228980, про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за громадянкою ОСОБА_6 на підставі заочного рішення суду, серія та номер: б/н, виданий 24.06.2016, видавник: Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, а 26 вересня 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 вніс в державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності запис № 16587724, про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 1174, виданий 26.09.2016, видавник: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу.

27.12.2018 даний факт внесений до ЄРДР за №0002272, правова кваліфікація: ч.1 ст.190 КК України.

Враховуючи викладене, у даному кримінальному провадженні виникла нагальна потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 з метою:
- запобігання ризикам знищення, втрати, пошкодження даного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином;
- встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню.
- забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
В судовому засіданні старший слідчий СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 клопотання підтримала, та просила його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Крім іншого, зазначила, що метою арешта майна є збереження речових доказів. Проте, оскільки в квартирою користується ОСОБА_4 , а саме проживає у ній, то просила накласти арешт та заборонити відчуження та розпорядження квартирою.

Вислухавши доводи слідчого, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на майно, вважаю клопотання необґрунтованим, тому таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України, зокрема арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову; завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; - метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації; арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді; треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації; вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів; - підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину; арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті КК України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні; арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Подаючи клопотання, слідчий посилається на необхідність накладення арешту з метою збереження речових доказів, утім, доказів, що квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, слідчому судді не надано.
Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002272 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1