Ухвала Іменем України
1 лютого 2019 року м. Київ
справа № 592/8924/16-к провадження № 51-9867ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ковпаківського районного суду

м. Суми від 30 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 13 вересня 2018 року,
встановив:

За вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 березня

2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кримське Славносербського району Луганської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 вересня 2018 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 засуджений за те, що він 19 лютого

2015 року близько 19:40, перебуваючи біля будинку №4

по вул. Веретинівській у м. Суми, за наведених у вироку обставин, наніс ОСОБА_6 один удар кулаком у ліву частину обличчя та відкрито викрав у нього мобільний телефон і барсетку з грішми в сумі 2000 грн.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висуває вимоги про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Стверджує, що дії засудженого необхідно кваліфікувати за ст. 198 КК України. Вказує на те, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, не врахував обставини, які пом`якшують покарання.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого переконання.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується сукупністю доказів, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив та дав їм належну оцінку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що саме засуджений завдав йому удар

у ліву частину обличчя, внаслідок чого він впав і відчув як у нього забирають барсетку, потім втратив свідомість; показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які узгоджуються з іншими доказами; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав у ОСОБА_5 особу, яка завдала йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа його майном і грошима; даними письмових доказів та висновками експертиз.
Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду вважає, що винуватість ОСОБА_5 у відкритому викраденні майна потерпілого ОСОБА_6 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого доведена повністю і його дії кваліфіковано

за ч. 2 ст. 186 КК України правильно.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, місцевий суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став і дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Таким чином, призначене засудженому ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи у касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, аналогічні доводам, наведеним в апеляційній скарзі захисника. Такі доводи були ретельно перевірені апеляційним судом та визнані безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження. З цими висновками погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки вони є обґрунтованими та належно вмотивованими.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам

ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 , судами допущено не було.
Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження.

Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області

13 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3