Справа № 352/436/18
Провадження № 11-кп/4808/82/19
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000193 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2018 року, згідно якого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, який одружений, працює на посаді торговельного представника ТОВ «ВПК-Україна», має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Цим же вироком ОСОБА_7 звільнено ід відбування покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік, на підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирішено питання щодо цивільного позову, судових витрат та речових доказів.

з участю: прокурора ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_12

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок суду скасувати в частині вирішення цивільних позовів з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, оскільки вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справи у порядку вимог ст. 349 КПК України, безпідставно вирішив питання щодо цивільних позовів потерпілих, які не визнав обвинувачений без їх дослідження;

- обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати як необґрунтований та такий, що постановлений з порушенням норм процесуального права, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що він не визнав цивільні позови потерпілих, незважаючи на це, суд провів судовий розгляд у спрощеному порядку, тобто за правилами ст. 349 КПК України, що, на думку апелянта, у такому випадку, є неприпустимим. Окрім цього зазначає, що йому не були роз`ясненні наслідки такого розгляду, а також не прийнято до уваги його клопотання щодо залишення цивільних позовів без розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинної недбалості, яка виразилась у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

12.05.2017 року близько 16 год. 30 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «AUDI А-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із пасажирами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 рухався по автодорозі Т-09-06 «Івано-Франківськ - Надвірна» (км 7+150) по вул. Шевченка в с. Березівка, Тисменицького району Івано-Франківської області, в напрямку м. Івано-Франківська. Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, по одній смузі руху в кожному напрямку, які між собою розділені суцільною лінією дорожньої розмітки, у відповідності до вимог п.34.1.1 Правил дорожнього руху України.

Рухаючись даною ділянкою дороги ОСОБА_7 , почав здійснювати маневр обгону автомобілів ліворуч, що рухались у попутному йому напрямку, при цьому виїхавши на зустрічну смугу руху здійснивши випередження транспортних засобів, що рухалися попереду нього. При цьому ОСОБА_7 не переконавшись в безпеці маневру почав випередження

попутніх автомобілів, що рухалися попереду нього, тим самим здійснивши різкий маневр повороту ліворуч, виїхавши на смугу зустрічного руху.

У цей час у зустрічному напрямку, по своїй смузі руху, з м. Івано-Франківська в напрямку м. Надвірна рухався автомобіль марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 із пасажиром ОСОБА_10 . При наближенні транспортних засобів, водій ОСОБА_7 порушуючи п.п. 2.3.б, 10.1, 12.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на ділянці дороги не справився з керуванням, не переконавшись в безпеці свого маневру, виїхав через суцільну лінію дорожньої розмітки на смугу зустрічного руху, не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачати, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому, водій ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме :

п. 2.3., б), відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1., у відповідності до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 13.3., відповідно до якого під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху;

п. 34.1.1., згідно якого забороняється перетинати вузьку суцільну лінію.

У результаті порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, трапилась дорожньо-транспортна пригода - зіткнення вищевказаних автомобілів, внаслідок якої:

ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами ребер 4-7 справа і зліва, забій обох легень, ускладнена правобічним гемо пневмотораксом та лівобічним пневмотораксом, що викликало необхідність у проведенні операції - дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау; травма правого передпліччя з закритим переломом-вивихом обох кісток передпліччя (перелом

ліктьової кістки у верхній та головки променевої кістки) та раною цього передпліччя), відкрита репозиція, виправлення вивиху передпліччя, МОС ліктьової кістки, голівки променевої кістки шурупом та спицею, які згідно висновку експерта від 15.01.2018 №858 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому основи 1 плюсневої кістки правої стопи із зміщенням відламків, які згідно висновку експерта від 07.02.2018 №861/369-Д відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки та її органів з переломами 3,4 ребер зліва, забоєм легень, лівобічний гемотораксом, закрита хребетна травма з переломом поперечних відростків 7-го шийного хребця, які згідно висновку експерта від 08.02.2018 №862/368-Д відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

Таким чином, внаслідок злочинної недбалості, яка виразилась в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор частково підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, просив вирок суду скасувати. Вважає вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову законним та обґрунтованим, але відсутність аудіозапису судового процесу є безумовною підставою для скасування судового рішення, тому просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Частково підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_12 підтримали вимоги своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду першої інстанції скасувати з поверненням справи на новий судовий розгляд;

- потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представник потерпілих ОСОБА_11 не підтримали доводи апеляційних скарг, просили вирок суду залишити без змін. Погоджувались з відсутністю аудіозапису судового засідання від 25.10.2018 року, але вважали вказаний факт таким, що не впливає на законність рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого належить задовольнити частково, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається що, судом допущені порушення вимог КПК України при вирішенні питання про розгляд провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, розглянувши кримінальне провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Між тим, за змістом ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Отже, з системного аналізу ст. 349 КПК України можна виділити такі умови для проведення скороченого судового розгляду: 1) відсутність заперечень учасників судового розгляду щодо застосування спрощеної процедури; 2) погодження сторін із фактичними обставинами справи; 3) добровільність та істинність їхніх позицій; 4) переконаність суду в правильності розуміння сторонами обставин, що не оспорюються, і позбавлення права на апеляційне оскарження.

Відсутність заперечень розуміється як погодження сторін судового розгляду із недоцільністю дослідження доказів у провадженні через те, що ніхто не оспорює ці факти, також в частині що стосується вирішення питання щодо цивільного позову.

Приймаючи рішення про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 повністю визнав себе винними у вчиненні злочину, погоджується із висунутим обвинуваченням, а тому врахувавши його думку, суд першої інстанції, за відсутності сумнівів у правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження та добровільності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів по даному кримінальному провадженню.

В той же час, суд першої інстанції зазначив у вироку суду наступне: «Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 просив цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 задовольнити частково, а саме, в частині стягнення понесених витрат на транспортування автомобіля евакуатором в розмірі 3300 грн. та на оцінку пошкоджень автомобіля в розмірі 1200 грн., а в решті відмовити. Також, обвинувачений ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 в повному обсязі» (а.п. 122).

Матеріали провадження містять також заяви ОСОБА_7 про залишення без розгляду поданих потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 цивільних позовів, з якої вбачається незгода останнього з розміром цивільного позову (а.п. 110, 111).

Незважаючи на заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу позовних заяв потерпілих, суд першої інстанції, розглядає провадження за правилами ст. 349 КПК України та вирішує у вироку питання щодо цивільних позовів.

Разом з тим, суд в ході судового засідання досліджував певні докази, що суперечить прийнятому ним рішенню про порядок їх дослідження, зокрема, обмежитись дослідженням доказів допиту обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу останнього (а.п. 122).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вказані обставини підтверджують порушення судом приписів ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім того, судом першої інстанції належним чином не враховані приписи ст. 128 КПК України, згідно яким, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, не врегульовані цим Кодексом, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що цивільна-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 , як власника транспортного засобу, була застрахована в страховій компанії (а.п. 86), яка не була залучена під час розгляду цивільного позову, у відповідності до вимог ЦПК України.

Також, при перевірці доводів апеляційних скарг, колегією суддів встановлено, що під час судового провадження судом першої інстанції порушено вимоги й ст.ст. 107, 108 КПК України щодо повного фіксування судового провадження.

Відповідно до ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження фіксуються на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії та журнал судового засідання.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження відповідно до вимог ст. 107 КПК України є обов`язковим.

В той же час, при дослідженні матеріалів кримінального провадження було встановлено неможливість відтворення технічного запису судового засідання від 25.10.2018 року, в якому, відповідно до журналу судового засідання (а.п. 103-108), вирішувалося питання про порядок дослідження доказів та їх обсяг, проводився допит обвинуваченого та інше, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості перевірити дотримання судом першої інстанції процедури судового розгляду і, відповідно, надати оцінку доводам апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора.

Вказані обставини підтверджуються актом №1 від 29.01.2019 року, згідно якого перевірявся запис судового засідання від 25.10.2018 року, що міститься на оптичному носії інформації №512922 МD 41965, долученого безпосередньо до матеріалів провадження судом першої інстанції, який неможливо було відтворити.

Актом №2 від 04.02.2019 року підтверджено неможливість відтворення аудіозапису судового засідання від 25.10.2018 року з архівної копії, яка надана судом першої інстанції під час апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок, як постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не може бути визнаний законним та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 409, 412, 415 КПК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України, з урахуванням позицій обвинуваченого та прокурора, викладених ними в апеляційних скаргах та

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5