У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 150 51 від 13 грудня 2015 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галі Республіка Грузія, громадянина Республіки Грузія, непрацюючого, без визначеного місця реєстрації на території України, який тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 13.11.2014 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, звільненого 16.12.2014 по відбуттю покарання;
- 09.12.2016 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;
- 21.03.2017 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, зміненого ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.06.2017 в частині призначення покарання, яким засуджено за ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи у розмірі 614,40 грн. та вартість проведеної судової трасологічної експертизи у сумі 368,38 грн.
Вирішена доля речових доказів у провадженні.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 13.12.2015, о 01 год. 00 хв., перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_2 , звернув свою увагу на вікно квартири АДРЕСА_3 , світло у якій було вимкнено, та у цей час у нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна та звернення його у подальшому на свою користь, поєднаного із проникненням у квартиру.
Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 піднявся до прибудови будинку АДРЕСА_2 , яка розташована на першому поверсі, від якої наявний вільний доступ до вікна квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку. Підійшовши до вікна, ОСОБА_5 відігнув його та незаконно проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 .
Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, ОСОБА_5 почав підшукувати речі, які знаходились в приміщенні квартири та які становлять матеріальну цінність, а саме: планшет чорного кольору, вартістю 9.499,00 гривень, який знаходився у шухляді столу спальної кімнати, та зовнішній накопичував марки Трансент, місткістю 2 ТБ, вартістю 1.402,00 гривень, який знаходився у шухляді письмового столу дитячої кімнати.
Маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення у подальшому на свою користь, ОСОБА_5 склав вищевказані речі до спортивного рюкзака сірого кольору, вартістю 798,00 гривень, який взяв у кутку дитячої кімнати.
Однак у подальшому ОСОБА_5 був затриманий у приміщенні квартири АДРЕСА_4 працівниками поліції охорони та потерпілим ОСОБА_9 .
Таким чином ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не довів його до кінця з причин, що не залежали від його волі.
В апеляційній скарзі до Апеляційного суду міста Києва обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2018 у зв`язку з порушенням статей КПК України, а саме - неправильною кваліфікацією кримінального правопорушення, вчиненого ним, що, на його переконання, полягає у тому, що він вчинив не крадіжку, а тільки незаконно проникнув у приміщення.
Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.
Приписами ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів регламентовано, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно- територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Згідно опублікованого в газеті Голос України № 185 (6940) повідомлення, Київський апеляційний суд розпочав свою роботу 03.10.2018.
На виконання вимог Закону України Про судоустрій і статус суддів кримінальні провадження, які оскаржені в апеляційному порядку, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями цього суду.
На підставі протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03.10.2018 та від 28.03.2019, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2018 передана на розгляд колегії суддів, у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів колегії - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_9 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином.
Його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги у повному обсязі, пояснення прокурора, що заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту у суді апеляційної інстанції.
Так, з доводів апеляційної скарги та пояснень обвинуваченого в судах першої та апеляційної інстанцій видно, що ОСОБА_5 фактично не заперечує обставин того, що він в грудні 2015 року, у нічний час доби, проходив по вул. Салютній у м. Києві і в цей час у нього виник умисел на проникнення до квартири першого поверху будинку, оскільки він хотів зігрітись, був голодний та хотів в квартирі переночувати. Для цього він віджав пластикове вікно та проник через нього до квартири, а десь за 15 хвилин приїхала поліція і затримала його, наміру здійснювати крадіжку з квартири він не мав.
Проте, дана позиція захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вчинення крадіжки - свого підтвердження не знайшла.
Так, потерпілий ОСОБА_9 суду першої інстанції показав, що він є власником квартири АДРЕСА_4 .
В квартирі встановлено систему сигналізації.
На початку грудня 2015 року, на номер телефону, приблизно о 01:00 год., він отримав смс-повідомлення про те, що спрацювала сигналізація в квартирі, а за 15 хвилин до нього зателефонували із служби охорони та повідомили про те, що у квартирі виявили невідому особу та попросили приїхати.
Він- ОСОБА_9 одразу приїхав до квартири та побачив біля під?їзду поліцейську машину та співробітників поліції.
Відкривши двері своїм ключем, які були зачинені зсередини, він- ОСОБА_9 побачив у дальній кімнаті невідому особу, як йому надалі стало відомо, це був ОСОБА_5 .
У центрі цієї кімнати стояв його-потерпілого рюкзак, у якому був складений належний йому планшет, а на столі лежав флеш-накопичувач, при цьому по всій кімнаті було розкидано речі і документи.
Він- ОСОБА_9 надав поліцейським дозвіл на огляд місця події - його квартири, про що було складено відповідний протокол у присутності понятих.
Понятих він-потерпілий знайшов сам, зателефонувавши сусідам, які проживають у будинку.
Матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 він- ОСОБА_9 не має, так як речі, які хотів викрасти обвинувачений, йому повернуто.
Показання потерпілого ОСОБА_9 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду першої інстанції пояснив, що перебував на добовому чергуванні у складі чергового патруля поліції разом з ОСОБА_11 , коли вночі, приблизно восени 2015 року, близько 04.00 години, поступив виклик про те, що спрацювала сигналізація у квартирі по АДРЕСА_2 .
Приїхавши на місце події, вони побачили, що через вікно з квартири вилазить людина.
Наказавши особі підійти до вікна, він- ОСОБА_10 , перебуваючи ззовні будинку, через відчинене вікно надів на особу наручник, пристебнув того до батареї, та почали очікувати на приїзд власника квартири.
Коли приїхав власник квартири, то для відчинення дверей, він- ОСОБА_10 заліз через вікно до квартири та поміг власнику квартири відкрити вхідні двері, які були зачинені зсередини.
Коли він-свідок потрапив до приміщення квартири, то побачив у ній розкидані речі. Які саме речі вилучались на місці події і у обвинуваченого - не пам`ятає, це робила слідчо-оперативна група.
Обвинувачений казав, що у нього тяжке захворювання на останній стадії, причини проникнення до чужої квартири не пояснював.
Такі ж пояснення дав суду першої інстанції і свідок ОСОБА_11 , який також вказав, що до приїзду слідчо-оперативної групи вони встановили особу власника квартири та затриманого.
В квартирі були відчинені шухляди та розкидані речі.
Згідно даних протоколів огляду місця події від 13.12.2015, в період часу з 04.25 год. по 06.10 год. та з 15.30 год. по 15.55 год., і фототаблиць до них, квартира АДРЕСА_4 , розташована на другому поверсі першого під`їзду 5-поверхового будинку.
Вхід до квартири здійснюється через обшиті дерев`яні двері, зовнішніх пошкоджень яких не виявлено.
У кімнаті № 1 з шафи з книжками було виявлено та вилучено ліхтарик чорного кольору, який поміщено до паперового конверту та опечатано.
При огляді кімнати № 2 встановлено, що праворуч від входу на підлозі знаходиться портфель, на ліжку, на столі та біля батареї розкидані речі, зліва від столу, на кріслі, знаходиться чоловік кавказької національності, який представився ОСОБА_5 .
При поверхневому огляді даного чоловіка було виявлено та вилучено мобільний телефон Самсунг.
На середині кімнати знаходяться розкидані речі.
При огляді вікна кімнати та підвіконня було виявлено та вилучено три сліди папілярних узорів, при огляді жорсткого диску вилучено два сліди папілярних узорів. Також при огляді кімнати № 1 та кімнати № 2 було виявлено та вилучено розкидані грошові купюри.
Під час другого огляду, як пояснив ОСОБА_9 , на дивані під ковдрою він виявив викрутку, яка йому не належить та у подальшому у кімнаті № 1 на дивані було виявлено та вилучено викрутку з пластиковою ручкою зеленого кольору.
Під час першого огляду місця події, брав участь як понятий свідок ОСОБА_12 , який суду першої інстанції, крім іншого пояснив, що він є сусідом потерпілого.
Точної дати він не пам`ятає, але десь о 4 годині ночі, потерпілий зателефонував йому та повідомив, що у його квартирі затримали невідомого. Коли він-свідок на прохання потерпілого зайшов у квартиру, то побачив невідомого чоловіка, вказуючи на ОСОБА_5 , який був пристебнутий наручниками до батареї.
Також він- ОСОБА_12 побачив зламану раму балкону, ОСОБА_5 виражався нецензурною лайкою.
При огляді приміщення квартири він-свідок звернув увагу на те, що у кімнаті був безлад, розкидані речі та дрібні грошові кошти, перериті шафи.
Потерпілий при цьому казав, що речі знаходяться не на своїх місцях.
Протокол огляду місця події він- ОСОБА_12 засвідчив своїм підписом.
В судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені договір № 11/0090, протокол та додаткова угода до ньогощодо постановлення квартири АДРЕСА_4 на охоронну сигналізацію, а також роздруківка щодо встановлення та зняття охоронної сигналізації квартири АДРЕСА_4 , згідно якої 13.12.15, о 01 год. 16 хв., зафіксовано надходження сигналу про проникнення до приміщення.
Як указують дані висновку експерта № 839/д від 12.01.2016, слід пальця руки з розмірами по осях 30x9мм, слід з розмірами по осях 23x18мм та слід з розмірами по осях 22x17мм - залишені великим пальцем лівої руки гр. ОСОБА_5 , слід пальця руки з розмірами по осях 23x14мм - залишений середнім пальцем лівої руки гр. ОСОБА_5 , слід пальця руки з розмірами по осях 21x12мм - залишений вказівним пальцем лівої руки гр. ОСОБА_5 , слід долонної поверхні з розмірами по осях 66x39мм - залишений лівою долонною поверхнею руки гр. ОСОБА_5 // ОСОБА_5 у відповідності з постановою від 14.01.2016 про уточнення анкетних даних.
Наведені вище докази вказують, що доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_5 проник до квартири для того, щоб обігрітися, поїсти і переночувати в квартирі - є явно надуманими та такими, що направлені на уникнення обвинуваченим ОСОБА_5 відповідальності за більш тяжкий злочин.
Так, 01.00 год. - є загально прийнятий часом для відпочинку і світло не повинно масово горіти в квартирах, що спростовує доводи ОСОБА_5 , зокрема в суді апеляційної інстанції, щодо вибору ним квартири для свого нібито відпочинку, в якій не горіло світло.
Не змогла в суді апеляційної інстанції сторона захисту надати змістовних пояснень і щодо обставин, за яких обвинувачений, що не працював, перебував на території України без визначеного місця реєстрації та тимчасово проживав по АДРЕСА_1 , - опинився біля будинку АДРЕСА_2 , тобто в іншому, набагато віддаленому від його місця тимчасового проживання обвинуваченого районі, біля 01.00 год. 13.12.2015.
Вказане, на переконання колегії суддів, свідчить саме про те, що квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_5 свідомо вибрав для своїх злочинних намірів, що розташована на другому поверсі будинку, доступ до якої був через прибудову будинку, чим і скористався ОСОБА_5 для проникнення в квартиру, а будучи викритим - намагався її покинути у такий же спосіб, що, в сукупності, також вказує про наміри обвинуваченого проникнути саме до цієї квартири, а не на першому поверсі будинку.
Що ж стосується умислу ОСОБА_5 при протиправному проникненню до квартири, - то він був направлений на таємне викрадення чужого майна, що засвідчується обставинами підшукання та зібрання у квартирі коштовних речей потерпілого у рюкзак останнього для подальшого заволодіння ними, який обвинувачений не зміг довести до кінця, оскільки був викритий працівниками поліції, що прибули під квартиру до будинку у зв?язку із спрацюванням сигналізації в квартирі, коли ОСОБА_5 намагався її покинути через вікно.
Крім того, і обставини зачинення дверей квартири зсередини у такий спосіб, що перешкоджав доступу до неї ззовні, у тому числі володільця квартири, що міг зробити тільки ОСОБА_5 - додатково вказують про злочинні наміри обвинуваченого на вчинення тяжкого злочину, а не з підстав поїсти та обігрітися.
При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції про те, що речі були навмисно зібрані потерпілим в присутності працівників поліції щоб притягнути його-обвинуваченого до відповідальності за більш тяжкий злочин, оскільки вони нічим не підтверджуються і є явно вигаданими.
Дослідивши з достатньою повнотою всі докази в провадженні, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у незакінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в житло, кваліфікувавши його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на закон України щодо незаконного проникнення до житла - ч. 1 ст. 162 КК України, як про це висловила прохання сторона захисту, - колегія суддів не вбачає.
Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими, так і іншими особами.
Призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у повній мірі відповідає вказаним загальним засадам призначення покарання.
Так, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого, конкретні обставини провадження щодо вчинення злочину, характер діяння, форму і ступінь вини, дані про особу обвинуваченого, який не працював, раніше притягався до відповідальності за вчинення корисливих злочинів, посередньо характеризується за місцем тримання під вартою.
Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в провадженні не встановлено.
За наведеним, суд першої інстанції і призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, у близьких до мінімальних меж, встановлених в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, яке є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Правильність вирішення питань долі речового доказу та процесуальних витрат в апеляційних скаргах не оспорюється.
За викладеним, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 150 51 від 13 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.
С У Д Д І:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3