УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду в межах кримінального провадження № 0000675 від 13.11.2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся 13.12.2018р. слідчий слідчого відділу УСБУ в Житомирській області лейтенант юстиції ОСОБА_3 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000675, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В клопотанні посилається на те, що слідчим відділом Управління СБУ в Житомирській області розслідується кримінальне провадження №0000675 від 13.11.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

13 листопада 2018 року близько 17 години 00 хвилин на автодорозі зі сполученням «Овруч-Словечне», неподалік с. Черепин Овруцького району, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Volkswagen polo», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку м. Овруч, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (ГІДР): 2.9 (Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; 10.1. (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); 11.3 (на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; 12.1 (Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним), не врахував дорожні умови, дорожню обстановку та свого стану (алкогольне сп`яніння), не впорався з керуванням, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із автомобілем марки «Хюндай» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікарні.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.9 (а), 10.1, 11.3 та 12.1 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, тобто спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_7 .

Своїми діями, вираженими в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ Овруцького ВП ГУ НП в Житомирській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2018 за №0000675 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_8 15.11.2015р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ініціатор клопотання зазначає, що метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином.

На даний час є всі достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що будучи службовою особою правоохоронного органу, розуміє тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та передбачену законом тяжкість покарання, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України

З посиланням на викладене, слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зазначений злочин останній вчинив, будучи працівником правоохоронного органу. ОСОБА_6 займаючи посаду в правоохоронних органах, маючи міцні соціальні зв`язки, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів в даному кримінальному провадженні, а тому має можливість схиляти їх до дачі неправдивих показів, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існують ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий зазначає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти уникненню вищевказаних ризиків з боку ОСОБА_6 , та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Прокурор і слідчий заявлене клопотання у судовому засіданні підтримали із зазначених у ньому підстав, при цьому вказали на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник під час виступів заперечили проти задоволення клопотання слідчого.

Адвокат ОСОБА_5 просив суд врахувати позитивну характеристику підозрюваного, наявні міцні соціальні зв`язки, що дає можливість та законне право суду обрати йому інший запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тому для вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, йдеться про «розумну підозру» у вчиненні кримінального злочину, де передбачено як необхідну передумову «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Приймаючи до уваги процесуальну позицію адвоката, слідчий суддя враховує, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 органом досудового розслідування зібрано докази, які вказують на можливу причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.286 КК України. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, частина яких була представлена слідчим у додатку до клопотання. Доводи сторони захисту про недопустимість ряду вказаних доказів, на думку слідчого судді можуть бути вирішені лише під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті після закінчення досудового розслідування, оскільки захисником при розгляді клопотання вказані доводи оцінюються в контексті доведення невинуватості їх підзахисного, в той час як «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що орган досудового розслідування має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Перевіряючи вимоги слідчого у клопотанні, слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не має, а доводи, викладені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду.

Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд звертає, зокрема, увагу на те, що кримінальне провадження триває з 13.11.2018р., ОСОБА_9 повідомлено про підозру 15.11.2018р., підозрюваного не затримано в порядку ст.208 КПК України. З наведеного вбачається, що ОСОБА_6 з моменту повідомлення про підозру належним чином виконує обов"язки підозрюваного, що визначені кримінальним процесуальним кодексом України. Вказане свідчить про відсутність обставин, які вказують, що ОСОБА_6 ухилявся від слідства та суду.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Приписами ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має статус учасника бойових дій, позитивну характеристику за останнім місцем роботи, має постійне місце проживання в м. Овруч, у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, що вказує на наявність соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування із свідками, працівниками правоохоронних органів, окрім тих, що здійснюють слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні № 0000675 та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділу УСБУ в Житомирській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 .

Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.

Строк дії ухвали до 13.01.2019р.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1