ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3/19 Номер провадження 11-сс/814/81/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 , з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7
володільця майна ОСОБА_8
розглянувши в апеляційному порядку у режимі відеоконференції між Полтавським апеляційним судом та Миргородським міськрайонним судом Полтавської області матеріали провадження за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2019 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задоволено частково. Накладено арешт із позбавленням права володіння та користування наступним майном:
-номерний знак НОМЕР_1 , уламки скла та уламки пластику, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області;
- автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito» д.н.з. НОМЕР_1 (республіка Польща), який перебуває у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_8 , визначивши місце зберігання майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Миргородського ВП ГУ НП В Полтавській області.

У задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 відмовлено.
На увалу слідчого судді володілець майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати частково та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучений автомобіль «Mercedes-Benz» моделі «Vito» д.н.з. НОМЕР_1 з позбавленням права відчуження, розпорядження, проведення будь-яких ремонтних робіт, передавши його на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_8 .
На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що наявних речових доказів достатньо для встановлення причетності даного автомобіля до ДТП, автомобіль перебуває на майданчику тимчасового тримання у бездоглядному стані та руйнується, спливає строк на розмитнення автомобіля.
Крім того, звертає увагу на порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання про арешт майна.
Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.
Заслухавши суддю-доповідача, володільця майна ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що упровадженні СВ Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження№0001015 від 21.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Згідно зібраних матеріалів досудового розслідування, 30.12.2018 близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz модель Vito з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 (республіка Польща), рухаючись на автошляху в м. Миргород Полтавської області по вул. Довге Озеро в напрямку вул. Сорочинської, здійснив наїзд на двох пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які рухались в попутному напрямку та покинув місце пригоди.

Того ж дня слідчим СВ Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області на місці ДТП було виявлено та вилучено: 1) номерний знак НОМЕР_1 , який 2) уламки скла 3) уламки пластику.

Після встановлення місцезнаходження транспортного засобу причетного до дорожньо-транспортної пригоди слідчим СВ Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, виявлення фактичних даних і речей, що мають відношення до кримінального провадження, фіксації, збереження слідів та знаряддя вчиненого кримінального правопорушення, 30.12.2018 року в порядку ст. 237 КПК України під час огляду транспортного засобу за добровільною згодою користувача ОСОБА_9 було вилучено: 1) транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «Vito» з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який направлено на зберігання до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області за адресою: м. Миргород, вул. Якова Усика, 34, Полтавська область; 2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 . Вилучене майно слідчим визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню, про що 31.12.2018 винесено відповідну постанову.

У подальшому, 02.01.2019 прокурор Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на номерний знак НОМЕР_1 , уламки скла, уламки пластику та автомобіль «Mercedes-Benz» модель «Vito», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , мотивуючий його тим, що на даних об`єктах збереглися відомості, які можуть бути використані під час досудового розслідування, є тимчасово вилученим майном та підлягає арешту для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження.
Приймаюче оскаржуване рішення слідчий суддя указав, що на поточному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
На думку колегії суддів таке рішення є вірним.
Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положення ч.10 ст.170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту, слідчим суддею дотримано.
З наданих суду матеріалів вбачається, що наведені в клопотанні доводи прокурора про накладення арешту на вилучену під час огляду транспортного засобу, який знаходиться у володінні ОСОБА_8 перевірялись судом першої інстанції. Досліджуючи доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні прокурора про арешт та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність арешту вказаного майна.
З метою унеможливлення подальшого відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, що може призвести до подальшого зникнення, втрати або приховання слідів кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, наклавши арешт на «Mercedes-Benz»» модель «Vito» з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 , що перебуває у володінні ОСОБА_8 .
Твердження апелянта щодо порушення прав ОСОБА_8 , як законного володільця майна, в частині накладення арешту на автомобіль є безпідставними, оскільки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, проводяться слідчі дії та різного роду дослідження, здійснення яких займає значний проміжок часу. Результати вищезазначених процесуальних дій мають важливе значення для досудового розслідування та можуть бути використані, як докази, під час судового розгляду даного кримінального провадження. При цьому проведення таких процесуальних дій є необхідним для даного кримінального провадження з метою повного, всебічного, об`єктивного його розслідування.
Рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та врахував наявність кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тому колегія суддів вважає, що таке втручання у права ОСОБА_8 , який фактично володіє «Mercedes-Benz»» модель «Vito» з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 , буде співрозмірним з потребами кримінального провадження на даному етапі.
З урахуванням наведеного, підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.
Керуючись ст.405, ст.407 , 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2019 року про арешт майна без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4