Справа № 211/5282/18
Провадження № 1-кп/211/233/19
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження №0000205 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджан, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітніх: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий, працює вантажником у ФОП ОСОБА_8 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 164 ч 1 , 382 ч 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу № 211/2693/17 від 22.01.2018 року зобов`язано ОСОБА_4 до сплати аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову 15 червня 2017 року по 07 липня 2017 року, а з 08.07.2017 року аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття на користь матері ОСОБА_5 .

На підставі виконавчого листа №211/2693/17 від 22.01.2018 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу ОСОБА_9 02.03.2018 року відкрито виконавче провадження № 55919377 про примусове стягнення аліментів відносно боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 .

Однак ОСОБА_4 , будучи працездатним, достеменно знаючи про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, так як у судовому засіданні був присутнім його представник, що згідно вище вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, в період часу з 15.06.2017 року по 01.06.2018 року злісно ухилявся від сплати аліментів, за вказаний період утворилась заборгованість в сумі 12015 грн. 10 коп.

Так, ОСОБА_4 , в період з 15.06.2017 року по 01.06.2018 року знаючи про заборгованість по сплаті аліментів не працював, заходів до працевлаштування не приймав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України у разі ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу, загальна сума заборгованості за виконавчим листом № 211/2693/17 станом на 30.09.2018 року становить 17949 грн. 00 копiйок.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_4 в період з 15.06.2017 року по 01.06.2018 року перед потерпілою ОСОБА_5 утворилась заборгованість в сумі 12015 гривень 10 копійок, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Крім того , рішенням Довгинцівського суду м. Кривого Рогу №211/2693/17 від 22.01.2018 року стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_5 на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, починаючи стягнення з 15 червня 2017 року.
На підставі виконавчого листа №211/2693/17 від 22.01.2018 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу ОСОБА_9 06.03.2018 року відкрито виконавче провадження № 55933398, копію вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.
Однак ОСОБА_4 , достеменно знаючи, так як у судовому засіданні був присутнім його представник, про те, що згідно вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дружини, в період часу з 15.06.2017 року по 30.09.2018 року злісно ухилявся від сплати аліментів.
Так, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що згідно вказаного вище рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дружини ОСОБА_5 , до досягнення донькою ОСОБА_6 трирічного віку, не зважаючи на попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за фактом не виконання рішення суду, в період з 15.06.2017 року до 01.09.2018 року не працював, заходів до працевлаштування не вживав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував, що свідчить про умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», невиконання судових рішень тягне за собою юридичну відповідальність, встановлену законом.
В порушення вказаних вимог Конституції України та Законів України, ОСОБА_4 , маючі покладені на нього обов`язки, в період з 15.06.2017 року по 30.09.2018 рік умисно не виконував рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2018 року, яке вступило в законну силу, та не сплачував аліменти на користь дружини ОСОБА_5 .
Внаслідок невиконання рішення суду ОСОБА_4 , згідно довідки - розрахунок, наданої державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області №516 від 19.10.2018 загальна сума заборгованості за період з 15.06.2017 року по 30.09.2018 року становить 17949 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав у повному обсязі. Підтвердив, що дійсно повинен сплачувати аліменти на утримання дочки та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років. Не сплачував аліменти через хворобу, зобов`язується надалі платити аліменти . На даний час працює, частково сплачує аліменти.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ст.349 ч 3 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Свідки не допитувалися, матеріали справи не досліджувалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що відповідно до рішення суду ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_10 , та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Однак за період , що зазначений в обвинувальному акті аліментів не сплачував . Вже після початку розгляду в суді даного кримінального провадження отримала аліменти трьома платежами на загальну суму 700 грн.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за :

ст. 164 ч 1 КК України, за ознаками: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

382 ч 1 КК України за ознаками : умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, який визнав себе винним, характеризується позитивно, на даний час працює вантажником у ФОП ОСОБА_11 , на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, частково сплатив аліменти , має на утриманні дочку від іншого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні.

Згідно розяснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засуджених так і іншими особами.
Обставини, передбачені ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено.

Судом також враховується досудова доповідь Довгинцівського РВ ДУ « Центр пробації» філія ДУ « Центр пробації » у Дніпропетровській області , відповідно до якої можливе перевиховування обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення чи обмеження волі.
З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання в рамках санкцій ст.. 164 ч 1, 382 ч 1 КК України і з застосуванням ст. 75 КК України, та покладанням обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.

Процесуальних витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.164, ч 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 164 ч 1 КК України у виді 1 ( одного ) року обмеження волі ;
за ст. 382 ч 1 КК України у виді 1 ( одного ) року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 ( одного ) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 ( один ) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 , п 2 ч 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1