Ухвала
Іменем України
02 січня 2019 року

м. Київ
справа № 570/3048/17

провадження № 51-10588 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня 2018 року,
встановив:
Вироком Апеляційного суду АР Крим від 17 вересня 2003 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.4 ст. 187, пунктами 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК) на підставі ст. 70 цього Кодексу до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 19 лютого 2004 року вирок змінено, постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, пунктами 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК на підставі ст. 70 цього Кодексу до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Рівненський районний суд Рівненської області ухвалою від 23 травня 2018 року відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України № 1492-VIII від 07 вересня 2016 року.

Переглянувши рішення місцевого суду, постановлене в порядку виконання вироку, Апеляційний суд Рівненської області 13 вересня 2018 року залишив апеляційну скаргу засудженого без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2018 року без змін.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Засуджений оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанції про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України № 1492-VIII від 07 вересня 2016 року. Таким чином, провадження у суді першої та апеляційної інстанції стосувалися питань, які зазначені у статті 537 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК).

Відповідно до положень ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачене.

Також таке право не може бути виведене із загальних положень ст. 424 КПК. Відповідно до цієї статті - наскільки вона може обговорюватися в контексті цієї справи - в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, що оскаржуються засудженим, не можна розглядати як такі, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, оскільки згідно з пунктами 10 та 24 частини першої статті 3 КПК кримінальне провадження не включає стадію виконання вироку суду.
Як вже зазначалося вище, стаття 539 КПК, а також інші статті Кодексу, не передбачають права на касаційне оскарження судових рішень, постановлених щодо питань, пов`язаних з виконанням вироку.
Таким чином, оскаржені ухвали не підпадають ані під категорію судових рішень, що «перешкоджають подальшому кримінальному провадженню», ані під категорію «випадків, передбачених цим Кодексом», що передбачають право на касаційне оскарження.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення не можуть бути переглянуті в порядку касаційної процедури, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва