ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підсудного ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 1-кп/243/141/2019 (№ 0002598) за підозрою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Привілля Слов`янського району Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працює, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України (в ході судового розгляду обсяг обвинувачення ОСОБА_7 змінено, викладено в новій редакції) за наступних обставин:
07 жовтня 2017 року, близько 21 год. 30 хв., потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля магазину «Аватар», розташованому за адресою: Слов`янський район, с. Привілля, вул. Мічуріна 22-А, де також перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виникла сварка. У ході сварки, ОСОБА_7 , з необережності, що полягала у вигляді злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, в результаті чого, ОСОБА_4 впав на асфальтобетонне покриття потиличною частиною голови та отримав внаслідок падіння наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку середнього ступеню зі стисненням внутрішньо мозковою гематомою лобної області зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку лобної області, вогнища забої лівої лобної частки, крововилив у праву барабанну порожнину, перелом потиличної кістки справа, підшкірна гематома потиличної ділянки справа, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя.
Підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України визнав повністю, цивільний позов визнав частково, позовні вимоги стосовно відшкодування матеріальних витрат на лікування у сумі 23052,22 грн. визнав повністю, витрати на юридичну допомогу в сумі 5000,00 грн. визнав повністю, моральну шкоду визнав частково в сумі 5000,00 грн., інші позовні вимог не визнав, суду пояснив наступне: 07 жовтня 2017 року, приблизно о 21 год. 30 хв., він поїхав до магазину «Аватар» аби купити сигарети. Зайшов до магазину, пробув там приблизно 7 хвилин та вийшов. На дворі курив із знайомими, коли збирався їхати, його мопед не працював, бо були зняті насвічники. У стороні стояли два чоловіки та сміялись, він почав з ними сваритися. Вийшов з магазину «Аватар» ОСОБА_9 , взяв за руку та відвів в сторону та почав говорити, що він йому заважає відпочивати. На той момент йому було лише 18 років, ОСОБА_9 значно старший від нього. З ОСОБА_9 поруч був мешканець їх села Кривоконь ОСОБА_10 . Розмова з ОСОБА_9 велася на підвищених тонах, під час розмови з ОСОБА_9 він не витримав та з силою долонею лівої руки вдарив ОСОБА_9 по обличчю, внаслідок чого той впав. Потім ОСОБА_11 прогнав його від ОСОБА_9 , він пішов до себе додому. Через 40 хвилин він повернувся, де йому хтось повідомив, що ОСОБА_9 пішов до себе додому. Зауважив, що він був тверезим, лише зранку він випив 0,5 л пива. До теперішнього часу не відшкодував завдану ним шкоду, тому що не працює, він закінчив навчання у ліцеї, але не може влаштуватися на роботу за фахом. у нього відсутні кошти. У лютому 2019 року він перерахував ОСОБА_9 1200,00 грн. на часткове відшкодування витрат на лікування. Він спромагався зустрітися з ОСОБА_9 та обсудити відшкодування шкоди, але розмова не вийшла, так як ОСОБА_9 та його співмешканка ОСОБА_12 почали скандалити і він від них пішов. Він не бажав заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Просить суд не позбавляти його волі, зобов`язується повністю відшкодувати матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_9 в тому розмірі, який визнає.

Окрім повного визнання вини підсудним ОСОБА_7 , його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а саме: необережне тяжке тілесне ушкодження, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та письмовими доказами, а саме:

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив наступне: 07.10.2017 року, о 20 год. 00 хв., він пішов проводжати свою знайому ОСОБА_12 з роботи. Коли вони проходили повз магазину «Аватар», він зайшов купить пиво, у магазині побачив односельців ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які пили пиво у приміщенні. Він та ОСОБА_15 приєдналися до ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , розпочали разом з ними вживати спиртне, так, як у ОСОБА_16 та ОСОБА_14 була пляшка горілки та пиво. До відвідування вищевказаного закладу випив 50 гр. горілки та 0,5 л пива, у стані сп`яніння себе не відчував. Разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_14 він випив ще 50 гр. горілки, а потім, приблизно о 21 год. 30 хв., він та ОСОБА_11 вийшли покурити, перед магазином були люді, хто саме він не пам`ятає, серед них був односелець ОСОБА_7 , який стояв надворі біля мопеду. ОСОБА_17 вголос с ким-то сварився. У ході виниклого конфлікту ОСОБА_17 вдарив його рукою у обличчя, внаслідок чого він упав та вдарився головою о бетонну підлогу. Кривоконь та ОСОБА_15 надали йому медичну допомогу, умили обличчя, а потім разом відвели його додому. 10 жовтня 2017 року йому стало погано, після чого його відвезли до лікарні у м. Лиман, де 12 жовтня 2017 року йому зробили операцію. Конфлікту між ним та ОСОБА_7 не було. Після отримання тілесних ушкоджень він за станом здоров`я втратив роботу, отримав ІІІ групу інвалідності, робота охоронцем йому заборонена через стан здоров`я. ОСОБА_7 після скоєного нічого йому не відшкодував, тільки у лютому 2019 року перерахував 1200,00 грн. Чому ОСОБА_7 його вдарив він не знає. За час свого лікування він не отримував заробітну плату, аліменти у повному розмірі сплачені не були. Просить суд стягнути з ОСОБА_7 на власну користь 23052,22 грн. на відшкодування витрат на лікування, 5000,00 грн. на відшкодування витрат з надання правової допомоги та 300000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, за відрахуванням добровільно виплачених 1200,00 грн. В цивільному позові він також заявляв вимоги про стягнення з ОСОБА_17 на свою користь 2839,12 грн. несплачених ним його першій дружині з вини ОСОБА_17 аліментів та 7053,70грн. не отриманої з вини ОСОБА_17 заробітної плати, але зараз на задоволені цих вимог не наполягає. Завдана йому моральна шкода становить 300000,00 грн., так як до неї входить те, що він від дій ОСОБА_17 переніс фізичний біль, пережив емоційний стрес, був вимушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, став інвалідом ІІІ групи, втратив роботу, не має грошей для сплати аліментів на дитину. Внаслідок травми йому заборонена тяжка праця, роботи в нічні зміни, виникла потреба в придбанні дорогих ліків. Вважає, що у зв`язку із невідшкодуванням ОСОБА_17 заподіяної йому шкоди останньому потрібно призначити покарання лише у вигляді обмеження волі з обов`язковим відбуванням покарання.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 її син, стосунки у них добрі. Очевидцем подій не була, знає наступне: 07.10.2017 року вони вдома варили арку для винограду, на наступний день повинні були продовжити. Коли син не прийшов, вона йому подзвонила, син відповів їй, що у нього болить голова. У понеділок вона дізналася, що її сина 07.10.2017 року біля кафе побив ОСОБА_7 . Через деякий час після бійки сина відвезли до лікарні, його стан був важкий. Вона постійно була поряд із сином. Оплатила дорогу операцію сину, йому поставили титанову пластину. Гроші позичала усюди, де була можливість, утворився великий борг, ОСОБА_17 за весь цей час не надавав їм ніякої матеріальної допомоги, здоров`ям сина не цікавився. Після отримання травми від дій ОСОБА_17 здоров`я сина значно погіршилося, з березня 2018 року йому оформили ІІІ групу інвалідності, син отримує пенсію, з якої утримуються аліменти. Обставин заподіяння сину тілесних ушкоджень ОСОБА_17 вона не знає, чи були хлопці у стані сп`яніння вона також не знає.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_7 , стосунків із ним не має. ОСОБА_4 її співмешканець. 07 жовтня 2017 року ОСОБА_9 забрав її з роботи та вони зайшли до кафе у с. Привілля. У кафе були їх знайомі, потім вони разом пили алкогольні напої (горілку та пиво). Це був вихідний день, у кафе було ще багато людей. ОСОБА_16 з ОСОБА_9 вийшли надвір. Потім продавець сказала їй, що ОСОБА_18 лежить на землі, його вдарили. Коли ОСОБА_9 виходив з кафе, то був напідпитку, спокійний. ОСОБА_9 та ОСОБА_17 були знайомі, але між собою не спілкувались. Коли вона вийшла надвір, то побачила ОСОБА_17 , який був через дорогу від неї та лаявся нецензурно, ОСОБА_9 стояв на ногах, на обличчі у нього була кров. ОСОБА_9 їй сказав, що ОСОБА_17 вдарив його рукою у обличчя, але чому він це зробив не знає. Зі слів вона зрозуміла що конфлікт стався тоді, коли вони стояли біля мопеду ОСОБА_17 . Бузовському через два дні після цих подій стало погано, його відвезли до лікарні, потім до іншої, здійснили операцію, ОСОБА_9 тривалий час лікувався, отримав ІІІ групу інвалідності, втратив роботу. ОСОБА_17 до ОСОБА_9 після 07.10.2017р. не підходив, ніякої допомоги не пропонував.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні, пояснив наступне: З ОСОБА_7 знайомий, але близьких стосунків не має, з ОСОБА_9 також знайомий, періодично спілкується. Календарну дату він не пам`ятає, але, коли у вечірній час він з другом сиділи у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » де відпочивали, то зустріли ОСОБА_4 з його співмешканкою ОСОБА_12 , потім вони разом сиділи у кафе. Коли він та ОСОБА_9 вийшли надвір покурити, зустріли ОСОБА_17 , який казав, що у нього щось трапилось з мопедом. Вони відповіли, що нічого з цього приводу не знають, ОСОБА_9 почав розмовляти з ОСОБА_17 . На пару хвилин він відійшов від них, а коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_9 падає спиною на асфальт, а поруч стоїть ОСОБА_17 . Він зрозумів, що ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_9 . Він відштовхнув ОСОБА_17 та виніс ОСОБА_18 пляшку води, допоміг умитися, а потім допоміг ОСОБА_19 відвести ОСОБА_18 додому. Чому ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_9 він не знає, ОСОБА_4 до мопеду ОСОБА_17 не підгодив.

?витягом з ЄРДР № 0002598 від 13.10.2017 року за ст. 128 КК України, з якого слідує, що 12.10.2017 року до Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що 08.10.2017 року, приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись біля кафе «Аватар», за адресою: Слов`янський район, с. Привілля, вул. Мічуріна, завдав удар в область обличчя гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження;

?висновком експерта № 390 від 21.11.2017 року, з якого слідує, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження: зарита черепно-мозкова травма: забій головного мозку середнього ступеня зі стисненням внутрішньо мозковою гематомою лобної області зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку лобної області, вогнища забою лівої лобної частки, крововилив у праву барабану порожнину, перелом потиличної кістки справа, підшкірна гематома потиличної ділянки справа утворилась від дії тупих предметів, можливо в зазначений в постанові термін і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень свідчать про те, що для їх утворення достатньо одного травматичного впливу. Можливо виявлення виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту за його участі;
?протоколом огляду місця події від 18.10.2017 р., згідно до якого оглянуто ділянку місцевості, розташованої за адресою: Слов`янський район, с. Привілля, вул. Мічуріна, біля будинку № 22, поверхня ґрунту на відстані 7-8 метрів від входу до кафе «Аватар» покрита бетонними плитами сірого кольору, камери відеоспостереження відсутні;

? протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2017 року за участю свідка ОСОБА_11 , який на місці подій розповів та показав про обставини, які стались 07.10.2017 року, за допомогою статиста показав, як розташовувалися ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в момент заподіяння ОСОБА_17 удару ОСОБА_9 , як ОСОБА_9 після цього впав на бетонну плиту та вдарився потилицею, а він потім відігнав ОСОБА_17 та став надавати допомогу ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_9 відновився, він перевів його через залізничні колії, а потім той разом із ОСОБА_12 пішли до дому;

?протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , який на місці подій розповів та показав про обставини, які стались 07.10.2017 року. Потерпілий, за участю статиста показав, як був розміщений він та ОСОБА_7 в момент заподіяння удару, а також механізм удару кулаком правої руки в ліву частину обличчя. Після чого зауважив, що після удару, він впав на бетонну плиту та вдарився головою, потилицею;

?висновком експерта № 400 від 27.11.2017 року, відповідно до якого, утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 можливі при обставинах на які він вказує під час проведення слідчого експерименту за його участю;
?протоколом слідчого експерименту від 04.12.2017 року, за участю ОСОБА_7 , якій на місці подій розповів та показав яким чином він наніс долонею лівої руки удар в обличчя ОСОБА_4 , від якого той впав на бетоні плити та вдарився головою;
?висновком експерта № 410 від 07.12.2017 року, відповідно до якого, утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 можливі при обставинах на які вказує ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участю;
?квитанціями, чеками та іншими медичними документами на підтвердження понесених ОСОБА_4 витрат з лікування;
?довідкою комунального клінічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня» від 28.11.2017р. № 249, з якої слідує, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.10.2017р. по 08.11.2017р. (29 ліжко-днів), за весь час лікування ОСОБА_4 купував всі ліки за призначенням лікаря за власний рахунок. Вартість харчування за рахунок лікувального закладу склала 14,985 грн. за один день;
?28.02.2019р. ОСОБА_7 перераховано ОСОБА_4 1200,00 грн. на відшкодування витрат з лікування.
Дослідженими у судовому засіданні матеріалами, які характеризують особу підсудного ОСОБА_7 встановлено, що останній за період навчання у ДНЗ «Слов`янський професійний аграрний ліцей» (де навчався на час вчинення кримінального правопорушення), показав себе з доброї сторони, поводив себе культурно, працьовитий, активний, взаємовідносини з товаришами щирі, доброзичливі, з повагою ставиться до викладачів, майстрів в/н. За час проживання на території селищної ради скарг від жителів села та сусідів на недостойну поведінку ОСОБА_7 до виконкому селищної ради, адміністративної комісії не надходило, характеризується як доброзичлива, порядна людина, ввічливий до старших, приймає участь у житті села, не судимий.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ст. 128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься злочинів невеликої тяжкості, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, щиросердно розкаявся, офіційно не працевлаштований, на обліку лікарів-наркологів та лікарів-психіатрів не перебуває, не одружений, за місцем мешкання та навчання характеризується позитивно, добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду.

З висновку органу пробації від 07.12.2018 р. слідує, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, зокрема, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України, відсутні, так, як зазначене в обвинувальному акті як обтяжуюча покарання ОСОБА_17 обставина вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння в ході судового розгляду кримінального провадження не знайшла свого підтвердження серед наданих суду доказів.

Суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, також, враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи, ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що злочин відноситься до категорії злочинів вчинених з необережності, суд, приходить до висновку про призначення підсудному ОСОБА_7 покарання без обмеження волі, у виді громадських робіт, у розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої статті КК України, так, як дане покарання, на думку суду, буде сприяти усвідомленню обвинуваченим наслідків вчинення його необережних дій, і забезпечить, надалі, більш відповідальне ставлення обвинуваченого до подальших вчинків у його житті.
Розглядаючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, завданої йому вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, суд виходить з наступного:

Позов обґрунтований тим, що потерпілий значний час перебував на лікуванні, йому було проведено оперативне лікування, він періодично потребує стаціонарного лікуванні, став інвалідом ІІІ групи, оформлює ІІ групу інвалідності. У зв`язку з травмою, отриманою в результаті нанесення тілесних ушкоджень, на його лікування було витрачено чималі кошти, у тому числі і в післяопераційний період, який включав комплекс медичних заходів, процедур для повної реабілітації та видужання. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 він був вимушений проходити стаціонарне лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, після операції потребував сторонньої допомоги своїх близьких. Також, наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін (порушення сну, дратівливість, нервозність, тощо). Впродовж усього лікування він був непрацездатним, наразі має певні обмеження у трудовій діяльності. Усі вище перелічені факти призвели до сильних емоційних переживань, моральних страждань. Просить суд стягнути з ОСОБА_7 завдану йому матеріальну шкоду, у розмірі 23052,22 грн. витрати на лікування; 2839,12 грн. несплачені аліменти; 7053,70 грн. недоотримана заробітна плата; 5000,00 грн. витрати на юридичну допомогу; 300000,00 моральна шкода.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому визнанні підсудним (як цивільним відповідачем) позовні вимоги в частині стягнення понесених ОСОБА_4 витрат на лікування в розмірі 23052,22 грн. та понесених витрат з надання правової допомоги в розмірі 5000,00 грн., так, як усі ці витрати підтверджені документально, підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 . Суд також враховує, що підсудним ОСОБА_7 сплачено ОСОБА_4 1200,00 грн. на відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я.

Позовні вимоги в частині стягнення несплачених ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у сумі 2839,12 грн. та в частині стягнення недоотриманої ОСОБА_4 заробітної плати в розмірі 7053,70 грн. потрібно залишити без задоволення у зв`язку із недоведеністю та відсутністю підстав.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_7 було заподіяно моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд враховує те, що заподіяння ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень стало внаслідок необережності ОСОБА_7 , який не бажав настання таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити; те, що ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення був студентом, а на даний час не працевлаштований.

Суд також враховує те, що ОСОБА_4 внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 тривалий час знаходився на лікуванні, в тому числі і на стаціонарному, переніс складну операцію, після вчинення кримінального правопорушення став інвалідом і частково втратив працездатність, що дійсно завдавало й завдає йому моральних страждань, так, як ОСОБА_4 впродовж усього лікування був непрацездатним, на даний час має певні обмеження у трудовій діяльності, що дійсно завдає йому сильних емоційних переживань, моральних страждань тощо.

З урахуванням викладеного, цивільний позов ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди з підсудного ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково, в розмірі 190000,00 грн., так, як саме такий розмір грошового відшкодування буде співрозмірним, справедливим і розумним, так, як менший розмір цього відшкодування буде замалим для відшкодування ОСОБА_4 заподіяної моральної шкоди, а більший розмір відшкодування буде непомірним тягарем для підсудного ОСОБА_7 .

Речові докази по справі - відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_7 - не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді 220 (Двісті двадцять) годин громадських робіт.
Запобіжний засіб ОСОБА_7 не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, у сумі 21852 грн. 22 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 190000 грн. 00 коп., та 5000 грн. 00 коп. на відшкодування витрат з правової допомоги, а усього 216852 грн. 22 коп. (Двісті шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 22 копійки).
Вирок може бути оскаржений до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1