Справа № 340/35/19
Провадження № 11-сс/4808/43/19
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2019 року про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що становить 96050 грн., -

за участю: прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що підозрюваний не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або уникати кримінальної відповідальності, оскільки останній свою вину визнав, спряв слідству у розкритті кримінального правопорушення, а також має постійне місце мешкання, Апелянт також посилається на неналежний склад суду, оскільки 31.01.2019 року, слідчий суддя приймав участь у розгляді клопотання про арешт майна по цьому ж самому провадженню і відносно цього ж підозрюваного, що, на думку апелянта, є порушенням вимог ст.ст. 35, 76 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що останній підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, найбільш суворе покарання за які передбачено у виді позбавлення волі на строк до 10 років, та ОСОБА_8 усвідомлює невідворотність призначення покарання за вчиненні ним кримінальні правопорушення, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також може вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її вимоги задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апелянт не оспорював наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, свою незгоду висловив лише в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважав, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними доводами апелянта, виходячи з наступного.

Так, згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен, окрім даних, передбачених ст. 177 КПК України, взяти до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

На думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим в клопотанні наведено переконливі дані про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та мотивовано, чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий обґрунтовував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, та усвідомлюючи неминучість покарання, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати встановленню істини по справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відповідно до вимог КПК України законно застосував запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням відповідного розміру застави.

При вирішенні питання про альтернативний запобіжний захід у вигляді застави слідчий суддя обґрунтовано керувався вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, якою встановлені чіткі розміри застави, що дає можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність.

Доводи апелянта про неналежний склад суду, внаслідок того, що 31.01.2019 року, слідчий суддя приймав участь у розгляді клопотання про арешт майна по цьому ж самому провадженню і відносно цього ж підозрюваного, є неспроможні, оскільки згідно відповідно до приписів ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої інстанції, тобто не має права приймати участь у розгляді справи по суті, в той час як слідчим суддею, у даному конкретному випадку, вирішувалось питання щодо обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану ним в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2019 року про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що становить 96050 грн., залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5