Справа № 476/190/19
Провадження № 1-кп/476/28/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2019 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець кримінальне провадження, внесене 17.02.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, учня Єланецького професійного аграрного ліцею, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 16.02.2019 року близько 12:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні гуртожитку Єланецького професійного аграрного ліцею розташованого за адресою: с.м.т. Єланець вул. Аграрна, 13 Миколаївської області на підлозі біля місця чергування вахтера знайшов ключ від кімнати № 414, в якій проживає потерпіла ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел направлений на крадіжку будь-якого майна із вказаної кімнати з метою його подальшої реалізації та отримання грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, протиправно, за допомогою знайденого ключа, відчинив вхідні двері вказаної кімнати, проник до неї, звідки викрав мобільний телефон фірми «Meizu-М6» вартістю 1500 грн., з сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» вартістю 50 грн., зарядний пристрій до вказаного мобільного телефону вартістю 100 грн., які належать потерпілій ОСОБА_5 . З місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1650 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 16.02.2019 року він перебував у приміщенні гуртожитку Єланецького ПАЛу. На підлозі біля вахтера він знайшов ключ від кімнати № 414 і в нього виник умисел на здійснення крадіжки майна з вказаної кімнати. Він піднявся на 4 поверх, підійшов до вхідних дверей, ключем відчинив двері та проник до кімнати № 414. В кімнаті він побачив мобільний телефон фірми «Meizu-М6» з сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» і зарядний пристрій до вказаного мобільного телефону, які забрав з собою і розпорядився на власний розсуд. На слідуючий день до нього приїхали працівники поліції, він зізнався у вчиненому злочині і добровільно видав викрадене майно працівникам поліції. На даний час він щиросердно розкаюється у вчиненому злочині.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що після викрадення належного їй майна вона спочатку сама намагалася встановити особу, яка вчинила крадіжку, а потім повідомила про злочин в поліцію. В ході досудового слідства було встановлено, що крадіжку вчинив ОСОБА_4 . На даний час претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.

Судом досліджені також характеризуючі матеріали на ОСОБА_4 згідно яких обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 . За місцем проживання та навчанння характеризується посередньо.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 інспектор Єланецького районного сектору з питань пробації встановив, що ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення зводиться до середнього рівня ризику, а також низького рівня ризику небезпеки для суспільства, в тому числі і для окремих осіб. А тому орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання відносно ОСОБА_4 у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення.

Суд вважає, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у приміщення.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його ставлення до вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, суспільну небезпечність даного злочину, обставини за яких було вчинено злочин, наслідки, що настали від злочину, думку потерпілої щодо покарання, яке необхідно призначити, висновок органу пробації, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин. Також суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізолювання від суспільства з застосуванням до нього ст. 75 КК України.

Питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов у справі не заявлено.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі: мобільний телефон фірми «Meizu-М6», зарядний пристрій до вказаного телефону з вмістом всієї документації, щодо користування та гарантійних зобов`язань користувача, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 надати в повне її розпорядження.

Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1