Справа №705/129/19
1-кп/705/503/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні об?єднане кримінальне провадження № 0001204від 07 серпня 2018 року та № 0001360 від 06 вересня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.03.2005 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст.289 ч.1, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 23.01.2007 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.03.2005 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 27.05.2010 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання згідно постанови Піщанського районного суду Вінницької області від 19.05.2010 року з не відбутою частиною покарання 1 рік; 19.02.2013 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2007 року та остаточно призначено покарання у вигляді 6 років 1 місяця позбавлення волі, 27.02.2016 року звільнений з Старобабанівської ВК №92, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 07 серпня 2018 року в період часу з 00 год. по 00 год. 20 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою таємно викраденого чужого майна, повторно, через незачинені двері проник до квартири АДРЕСА_2 , де зліва від входу в кімнату на полиці меблевої стінки, таємно викрав мобільний телефон «Samsung gl», вартістю 1400 грн. з сім-карткою оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 гривень, що належать ОСОБА_5 , та зліва від входу в кімнату на полиці меблевої стінки, таємно викрав мобільний телефон «Iphone 5» вартістю 3200 грн. з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» вартістю 25 гривень та з сумки на ліжку 5000 гривень, що належать ОСОБА_6 , чим заподіяв потерпілим матеріального збитку на вище вказані суми.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням в житло.
Він же, 01 вересня 2018 року близько 05 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку №5б по вул. Мазепи в м. Умань Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою таємного викрадення офіційного документу з корисливих мотивів, з лівої кишені шортів ОСОБА_7 таємно викрав банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , з метою подальшого зняття наявних на рахунку грошових коштів.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Він же, 01 вересня 2018 року близько 05 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку №5б по вул. Мазепи в м. Умань Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, з лівої кишені шортів ОСОБА_7 таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo ХЗа40», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №10/117 від 07.02.2019 року, становить 2757 грн., що належить ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпілому було завдано матеріального збитку на вище вказану суму.
Він же, 01 вересня 2018 року близько 05 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку №5б по вул. Мазепи в м. Умань Черкаської області, під час викрадення мобільного телефону марки «Lenovo ХЗа40», з лівої кишені шортів ОСОБА_7 таємно викрав банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , після чого пройшов до банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташований по вул. Незалежності, 57б в м. Умань Черкаської області, де, після перевірки балансу банківської картки, виявив умисел на таємне викрадення грошових коштів, в результаті чого 01.09.2018 року в період часу з 06 год. 01 хв. по 06 год.07 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом 9 транзакцій зняв грошові кошти в сумі 7500 грн., що належить ОСОБА_7 , в результаті чого потерпілому було завдано матеріальну збитку на вищевказану суму.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати показання.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в суді показав, що він 7 серпня 2018 року через незачинені двері проник до квартири АДРЕСА_2 , де у невідомих осіб, які є потерпілими по справі, викрав два телефони та гроші, які не повернув. Телефони продав, а гроші використав на власні потреби. Крім того 1 вересня 2018 року у ОСОБА_7 викрав мобільний телефон, який повернув, карточку, з якої в подальшому зняв гроші в сумі 7500 грн. В скоєному розкаявся, вказавши, що гроші потерпілим буде віддавати частинами.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого та досудовою доповіддю. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, яке віднесений до категорії тяжких злочинів; за ч. 2 ст. 185 КК Країни, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості та за ч. 1 ст. 357 КК України, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставиною, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд вбачає рецидив злочинів.

Крім того, суд враховує досудову доповідь з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення визначено як високий, ризик небезпеки для суспільства визначено як середній. У своїх висновках орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, з урахуванням вимог ст. 70 КК України, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових докази по кримінальному провадженню необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України - чотири роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі;

за ч.1 ст. 357 КК України один рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, який відраховувати з моменту проголошення вироку.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати по справі за залучення експерта в загальній сумі 572 грн. 00 коп..

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo ХЗа40», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити йому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_8