Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 499/211/17-к

Номер провадження: 1-кс/511/85/19

24.01.2019 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна матеріали скарги заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,-
В С Т А Н О В И В:
23.01.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду після визначення підсудності надійшли матеріали скарги заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого від 13.12.2018 року про відмову у визнанні його потерпілим.
Заявник скаргу обґрунтував тим, що 11.12.2018 року ним до слідчого Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 була подана заява про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 0000342 внесеного до ЄРДР від 22.09.2016 року за ст.166 КК України. Постановою від 13.12.2018 року слідчим було відмовлено у залучені його як потерпілого. Просить суд, скасувати постанову слідчого від 13.12.2018 року, залучити його як потерпілого до участі у кримінальному провадженні.
18.12.2018 року по вищезазначеній скарзі слідчим суддею Іванівського районного суду Одеської області було відкрито провадження.
24.01.2019 року ухвалою суду скарга прийнята до свого провадження суддею ОСОБА_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги викладені у скарзі та просив їх задовольнити, пояснивши, що оскільки він не згодний з перекваліфікацією вказаного кримінального правопорушення, права його сестри порушуються, він не знає де вона на сьогоднішній день знаходиться, тому маючи статус заявника без визнання його потерпілим він позбавлений можливості захистити права хворої сестри та подавати будь-які клопотання, в тому числі щодо призначення експертизи для визначення ступеню її захворювання та підстав вказаного захворювання ; крім того вказував, що вказаним правопорушенням порушені його права, які він вважає за необхідне захистити, в тому числі моральні.
Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора, слідчого.
Розглянувши скаргу, дослідивши надані матеріали, заслухавши пояснення заявника, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної або майнової шкоди.
Судом з доданих матеріалів до скарги та отриманими ксерокопіями від слідчого відділу з матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим відділом Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000342 розпочатому 22.09.2016 року щодо злісного невиконання ОСОБА_5 обов`язків по догляду за дитиною за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.166 КК України.
За результатами досудового розслідування слідчим СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області 10.02.2017 року прийнято рішення про закриття зазначеного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 12.04.2017 року у задовленні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження від 10.02.2017 року було відмовлено.
15.05.2018 року прокуратурою області було розглянуто звернення ОСОБА_3 , яке надійшло з Адміністрації Президента України за № 27807-18вх щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні та вивченням законності прийнятого рішення встановлено, що постанову про закриття винесено передчасно та необґрунтовано, у зв`язку з чим 29.05.2018 року прокуратурою області вказану постанову слідчого від 10.02.2017р. скасовано.
На теперішній час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.
13 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого ОСОБА_4 з заявою про залучення його до провадження в якості потерпілого.
Постановою від 13.12.2018 року слідчим було відмовлено у залучені його як потерпілого, обгрунтоване тим, що зазначене ОСОБА_3 ґрунтується , лише на припущеннях, будь яких підтверджень не надано, при цьому між вказаною інформацією в заяві ОСОБА_3 очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням склад, якого досі органом досудового розслідування не доведено, не заподіяною «невстановленою» шкодою.
Частинами 2 та 5 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як зазначено у ч. 2ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 5ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 13.12.2018року на предмет обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим зроблене загальне посилання на відсутність у матеріалах кримінального провадження даних, які свідчили б про те, що ОСОБА_3 не завдано моральної шкоди.
Крім того, слідчим не наведені підстави, визначені ч. 3 ст. 55 КПК України, які виключають визнання особи потерпілим, та мотиви прийняття такого рішення. Постанова про відмову у визнанні потерпілого містить лише перелік статей КПК України та їх зміст. Водночас, правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілим оскаржувана постанова немає.
З постанови вбачається, що слідчим формально зазначено про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, проте не обґрунтовано, що саме слідчим враховано та досліджено при винесені зазначеної постанови, крім норм Кримінального процесуального кодексу України.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу, на необхідність дотримання суб`єктного складу осіб, які можуть бути визнані потерпілими у кримінальному провадженні, зокрема це стосується близьких родичів та членів сім`ї особи, яка внаслідок кримінального правопорушення перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви; при фактичному оспорюванні перекваліфікації злочину. Необґрунтована відмова у визнанні потерпілим внаслідок неналежного встановлення ознак сімейних відносин та не встановлення об`єктивної істини призводить до скасування відповідних постанов. ОСОБА_3 входить до переліку близьких родичів, визначеного в ч. 1 п. 1 ст. 3 КПК, тобто особою, яка є фактично членом сім`ї ОСОБА_6 , відносно якої є підтверджені дані про наявність у неї психіатричного захворювання, права якої ніхто не захищає.
Враховуючи викладене, з метою дотримання вимог кримінально-процесуального законодавства та недопущення порушення прав потерпілого та його сестри, можливості захистити права хворої сестри та подавати будь-які клопотання, суд вважає, що постанова слідчого від 13.12.2018р. підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 - розгляду відповідно до норм КПК України.
Щодо покладення зобов`язання на слідчого винести постанову про визнання заявника потерпілим, то дана вимога не ґрунтується на законі, оскільки вирішення даного питання відноситься до дискреційних повноважень слідчого.
Так, перелік рішень, які слідчий суддя може постановити за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, визначається ст. 307 КПК України. Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя має постановити ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
При цьому суд також керується п. 4 Узагальненням ВССУ від12.01.2017 N 9-49/0/4-17 "Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування",в якому зазначається,що покладення слідчим суддею на слідчого зобов`язання визнати заявника потерпілим не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим; за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.
На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 309 КПК України,- суд
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 13.12.2018року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000342 внесеного до ЄРДР від 22.09.2016 року за ст.166 КК України.
Зобов`язати слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення його потерпілим по кримінальному провадженню № 0000342 від 22.09.2016 року за ст.166 КК України.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та процесуального керівника прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1