КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1161/2018 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 314 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0008763 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України,

ОСОБА_8 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Талін Республіка Естонія, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0008763 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 для виконання вимог, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

На обґрунтування свого рішення щодо невідповідності обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону, що є перешкодою для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, суд першої інстанції, викладаючи зміст вимог п. 5 ч. 2 ст. 291, п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 91 КПК України, зазначив про неконкретність обвинувачення, зокрема звернув увагу на те, що запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містить повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті не вказано спрямованість умислу, з яким ОСОБА_8 мав намір отримати кредитні кошти шляхом надання неправдивої інформації до фінансової установи, а саме не зазначено чи мав він умисел, спрямований на тимчасове отримання кредитних коштів з наступним, можливо, несвоєчасним їх поверненням, або ж він мав умисел, спрямований на неповернення банківського кредиту, водночас головним критерієм розмежування злочинів, передбачених статтями 222 і 190 КК України, є спрямованість умислу і момент його виникнення.

Окрім того суд в ухвалі вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про прийняття процесуальних рішень щодо визнання ТОВ «Споживчий центр» потерпілим у даному кримінальному провадженні та про відкриття потерпілому матеріалів кримінального провадження, при цьому в суді представник ТОВ «Споживчий центр» стверджував, що доступ до матеріалів досудового розслідування потерпілому не надавався, що не було спростовано прокурором, а тому слідчим та прокурором не були виконанні вимоги ст. 290 КПК України стосовно потерпілого, чим порушені його процесуальні права в кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської місцевої прокуратури № 4, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року та призначити новий розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 відповідає за своїм змістом вимогам ст. 291 КПК України та, серед іншого, містить формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення. При цьому питання щодо змісту висунутого обвинувачення, правової кваліфікації діяння та доведеності вини особи не відносяться до компетенції суду під час підготовчого провадження, а тому неправильна, на думку суду, кваліфікація кримінального правопорушення та невірне формулювання обвинувачення не може бути підставою для повернення прокурору обвинувального акта.

Крім того, оспорюючи висновки суду в частині ненадання можливості потерпілому у кримінальному провадженні ознайомитись з матеріалами досудового розслідування, прокурор посилається на те, що 26 вересня 2018 року потерпілу сторону було повідомлено про завершення досудового розслідування та можливість ознайомитись з матеріалами досудового розслідування 29 вересня 2018 року, але потерпілий своїм правом на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не скористався, отже вимоги ст. 290 КПК України порушені не були.

Обвинувачений та представник потерпілого, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули, від представника потерпілого надійшло клопотання про здійснення розгляду без участі потерпілого, а тому неявка обвинуваченого та представника потерпілого згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, серед яких в пункті 5 виокремлено необхідність наявності в ньому таких складових: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.

Як уважає колегія суддів, повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 для усунення недоліків, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Так, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , який надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва, вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація кожного правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті Закону про кримінальну відповідальність, а також наведене формулювання обвинувачення, з урахуванням положень ст. 91 КПК України, тобто викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

До того ж, викладені в обвинувальному акті на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України відомості, на переконання колегії суддів, є достатніми для розуміння суті обвинувачення. А посилаючись в ухвалі на неконкретність формулювання обвинувачення з визначеною прокурором правовою кваліфікацією діяння за ч. 1 ст. 222 КК України, суд першої інстанції фактично вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, як на це обґрунтовано звертає увагу апелянт.

Враховуючи, що згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, колегія суддів уважає, що висновок суду першої інстанції про наявність недоліків в обвинувальному акті, з вказівкою на відсутність у ньому відомостей щодо спрямованості умислу ОСОБА_8 та моменту його виникнення, тобто на неконкретність обвинувачення за ч. 1 ст. 222 КК України, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Крім того, приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта, суд першої інстанції, з огляду на наявні в реєстрі матеріалів досудового розслідування дані, послався на невиконання слідчим, прокурором вимог частин 8, 9, 10 ст. 290 КПК України стосовно потерпілого у кримінальному провадженні - ТОВ "Споживчий Центр".

Однак, таке обґрунтування суперечать вимогам п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки даною процесуальною нормою не передбачена можливість повернення обвинувального акта з підстав, зокрема наявності певних недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування та недотримання вимог ст. 290 КПК України, водночас наслідки не відкриття матеріалів сторонами кримінального провадження відповідно до положень ст. 290 КПК України передбачені у ч. 12 цієї статті КПК України.

Таким чином, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , які б перешкодили призначенню кримінального провадження до розгляду, отже доводи апеляційної скарги про відсутність у суду першої інстанції законних підстав для повернення цього обвинувального акта прокурору є обґрунтованими.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0008763 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4