ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/436/19 Справа № 180/405/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000123 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Самійлівки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею в ухвалі не зазначено чому до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, хоча він має постійне місце проживання, та особисте зобов`язання.
Зазначає, що підозра є необгрунтованою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо підозрюваного відсутні або низькі.
Вказує на те, що стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_7 одружений, наявність позитивної характеристики, відсутність будь-яких порушень за час досудового слідства, свідчать про те, що нема жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваного від правосуддя.
Усі речові докази та документи у цьому провадженні зібрані, а тому ризик знищення доказів також відсутній.
Жодних підстав передбачати незаконний вплив на свідків та перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню немає.
Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 рокубуло задоволено клопотання слідчого Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене прокурором Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 04 травня 2019 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, має підозри у вчиненні інших корисливих злочинах, тому наявні ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, також взято до уваги те, що ОСОБА_7 не має захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в умовах ІТУ, а тому до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколом огляду місця події від 26.02.2019 року; - протоколом огляду добровільно виданих ОСОБА_7 речей від 02.03.2019 року; - протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 ; - протоколом допиту ОСОБА_7 в якості підозрюваного; - іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 злочину, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Посилання захисника на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, оскільки є одруженим, колегія суддів вважає необгрунтованими, адже цей факт не підтверджений жодними документами.
Твердження захисника щодо стану здоров`я підозрюваного є безпідставними, оскільки слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 не має захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в умовах ІТУ.
Згідно із рішенням ЄСПЛ Осипенко проти України, тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Судом першої інстанції не дотримано зазначених вимог.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , майнового і сімейного стану підозрюваного, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 03.05.2019 року та визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 гривень.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2019 рокущодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області -задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 травня 2019 року включно.
Визначити ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 38 420 гривень.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.
У разі звільнення ОСОБА_7 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій; - не відлучатися із м. Марганець Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з дня звільнення з під варти під заставу.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Попередити підозрюваного ОСОБА_7 що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3