Номер провадження: 11-кп/813/460/19
Номер справи місцевого суду: 520/8355/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 21.11.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000056 від 27.06.2017 р. відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого комерційним директором ТОВ «СвітСтрой», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000056 від 27.06.2017 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК Україниповернутий прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, у зв`язку із неврученням підозрюваному та його захиснику копії обвинувального акту та відсутністю розписок останніх про їх отримання.

З огляду на наведені доводи, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені вище недоліки обвинувального акту унеможливлюють подальший судовий розгляд кримінального провадження.

Вимоги наведені в апеляційних скаргах, та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 зазначив, що вважає оскаржувану ухвала суду незаконною з наступних підстав:

- обвинувачений та його захисник двічі були викликані до прокурора для отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування шляхом направлення повісток та за допомогою телефонного зв`язку, однак на вказані виклики не з`явились без поважних на це причин;

- обвинувальний акт був направлений поштою обвинуваченому за допомогою кур`єрської доставки, однак останній відмовився від його отримання; копії обвинувального акту також направлялись на всі відомі електронні адреси захисника обвинуваченого;

- факт отримання обвинуваченим копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підтверджується його письмовим клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору;

- в ході проведення підготовчого судового засідання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування були передані стороні захисту, однак остання демонстративно відмовилась від їх отримання.

Посилаючись на такі доводи, прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді 1-ої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 зазначила, що скарга прокурора не є обґрунтованою та просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з огляду на наступне;

- прокурором, в порушення вимог ст. 293 КПК України, не було виконано обов`язку надання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому та його захиснику;

- факт відправки копії обвинувального акту обвинуваченому та захиснику поштою, а також надання його стороні захисту зазначених копій безпосередньо під час проведення підготовчого судового засідання не може вважатися належним врученням в розумінні ст. 291 КПК України;

- обвинуваченому, всупереч вимогам ст. 290 КПК України, не було надано достатньо часу для ознайомлення із відкритими матеріалами кримінального провадження;

- ОСОБА_7 не набув процесуального статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні, що призводить до недійсності всіх подальших процесуальних рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги; обвинуваченого та захисника, що заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Окрім того, у відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додаєтьсярозписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Водночас, ст. 293 КПК України передбачає, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
З аналізу положень вищевказаної статті кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування стороні захисту є обов`язком прокурора, якому кореспондує право обвинуваченого та захисника на отримання вказаних копій. Таким чином, колегія суддів в цій частині погоджується із доводами прокурора та наголошує, що примусити сторону захисту скористуватись своїм правом на отримання копій вказаних документів не може ніхто.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вимога кримінального процесуального закону про вручення стороні захисту копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування стороною обвинувачення виконана не була, оскільки до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не було додано копій розписок сторони захисту про отримання їх копій.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі прокурор посилається на неможливість виконання покладеного на нього обов`язку вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому та його захиснику через ухилення сторони захисту від їх отримання. На підтвердження своїх доводів прокурор посилається на здійснення неодноразових викликів обвинуваченого та захисника та їх неприбуття до прокурора без поважних на то причин.
Такі доводи сторони обвинувачення підтверджуються самими матеріалами провадження, зокрема, квитанцією (а.с. 25) та накладною №113311 служби кур`єрської доставки «Велопочта» від 29.06.2018 року (а.с. 24), відповідно до якої за адресою проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 від отримання кур`єрської пошти відмовились.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції стороною обвинувачення була надана копія повістки про виклик обвинуваченого на 29.06.2018 року до слідчого та накладної служби кур`єрської доставки про її направлення за адресою проживання ОСОБА_7 (а.с. 83), відповідно до якої за адресою проживання ОСОБА_7 повістка була отримана 27.06.2018 року для її передачі останньому.
Окрім того, прокурором також були надані копії повідомлень захиснику ОСОБА_8 про проведення процесуальних дій виконання вимог ст. 290 КПК України на 27.06.2018 року та 29.06.2018 року (а.с. 84 та 85), однак на зазначені виклики слідчого ні ОСОБА_7 , ні його захисник не з`явились без зазначення поважності причин неприбуття.
Більш того, як вбачається із журналу судового засідання Київського райсуду м. Одеси від 21.11.2018 року (а.с. 86-67), в підготовчому судовому засіданні прокурор здійснив спробу вручити копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому та його захиснику, однак останні відмовились отримувати їх в судовому засіданні.
Апеляційний суд наголошує на тому, що реалізація права сторони захисту на отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не залежить від волі сторони обвинувачення та загалом не свідчить про порушення останньою вимог ст.ст. 290-293 КПК України.

В даному ж випадку обов`язок сторони обвинувачення щодо вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування був виконаний в повній мірі, оскільки були здійснені спроби виклику ОСОБА_7 та його захисника для вручення їм зазначених документів, а також такі документи були надіслані підозрюваному засобами поштового зв`язку, однак за адресою проживання останнього від їх отримання відмовились під розпис.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про факт навмисного ухилення сторони захисту від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, та, як наслідок, зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами, що не залежало від волі органу досудового розслідування та призвело до об`єктивної неможливості вручення зазначених документів після їх складення.
При цьому, невручення копії обвинувального акту обвинуваченому та захиснику само по собі не є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки зазначену обставину можна усунути у підготовчому судовому засіданні шляхом вручення обвинувального акту в суді.

Доводи прокурора щодо того, що отримання обвинуваченим копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підтверджується його письмовим клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору колегія суддів оцінює критично та зазначає, що клопотання обґрунтовувалось саме фактом невручення зазначених документів стороні захисту та не стосувалось змісту обвинувального акту (а.с. 61-62).

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не набув процесуального статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні, що призводить до недійсності всіх подальших процесуальних рішень, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають розгляду в рамках оскарження ухвали про повернення обвинувального акту з огляду на те, що, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 вже оскаржував повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366-1 КК України в рамках зазначеного кримінального провадження №0000056 від 27.06.2017 року та ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 26.06.2018 року його скарга була залишена без задоволення (а.с. 53), а ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.07.2018 року апеляційна скарга його захисника на вказану ухвалу слідчого судді також була залишена без задоволення та ухвала Київського райсуду м. Одеси від 26.06.2018 року без змін (а.с. 54-56).

Враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частина 3 статті 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про його повернення прокурору підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до Київського районного суду м. Одеси для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження.

Окрім того, з метою забезпечення прав обвинуваченого, передбачених ст. 42 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати процесуального керівника по зазначеному кримінальному провадженню до початку підготовчого судового засідання надати можливість ознайомитись захиснику та обвинуваченому ОСОБА_7 з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 293, 314, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000056 від 27.06.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366-1 КК України в Київському районному суді м. Одеси зі стадії підготовчого провадження.

До початку підготовчого судового засідання зобов`язати процесуального керівника у зазначеному кримінальному провадженні надати можливість для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000056 захиснику та обвинуваченому ОСОБА_7 .

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4