Провадження № 11-кп/4820/243/19
Справа № 669/1405/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 13 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, раніше судимого:

- 17.03.1998 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 114, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 16.07.2003 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 22.07.2010 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, від відбування покарання звільненого з випробуванням із призначенням іспитового строку один рік;

- 29.12.2010 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць, звільненого по відбуттю покарання 20 березня 2012 року;

- 26.09.2013 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі;

- 31.10.2013 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, 25 квітня 2018 року умовно-достроково звільненого на невідбутий термін 4 місяці 25 днів,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 4241 грн. 89 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 13 жовтня 2018 року біля 2 год. 00 хв., маючи непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, діючи повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з метою крадіжки чужого майна, ударом ліктя правої руки розбив шибку вікна, через яке проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_8 велосипед синього кольору без маркування, вартістю 798 грн.

Непогоджуючись з вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Вважає вирок таким, який не відповідає тяжкості вчиненого злочину, а також особі засудженого.
Суд безпідставно стягнув у великому розмірі процесуальні витрати, в сумі 4241 грн. 89 коп. на проведення експертизи.
Судом не враховано, що він бажає стати на шлях виправлення.
Окрім того, звертає увагу, що у нього є мама похилого віку, якій він потрібен в повсякденному житті.
У судове засідання апеляційного суду обвинувачений та його захисник не з`явились, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. А тому, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України суд постановив апеляційну скаргу розглядати у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, в поданій апеляційній скарзі сторонами не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги про необхідність зміни вироку суду та пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме: призначення ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та ту, що обтяжує покарання, а саме: рецидив злочинів.

Також, судом при призначенні покарання правильно взято до уваги, що обвинувачений скоїв тяжкий корисливий злочин, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога. Окрім того, згідно висновку експерта № 660 від 1 листопада 2018 року на момент вчинення злочину ОСОБА_7 виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності), однак міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Разом з тим, враховано і те, що останній раніше судимий за злочини проти власності.

Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Твердження апелянта про неврахування судом того, що він бажає стати на шлях виправлення, а також того, що у нього є мама похилого віку, якій він потрібен в повсякденному житті, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не є безумовною підставою, відповідно до вимог чинного законодавства, для скасування вироку суду.

Посилання обвинуваченого на безпідставне стягнення процесуальних витрат на проведення експертизи, в сумі 4241 грн. 89 коп., колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно даних довідки МВС України Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру сума витрат на проведення імунологічної експертизи становить 4241 грн. 89 коп. (а.с.75).

Отже, суд першої інстанції, при вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат, дотримався вказаних вимог закону та стягнув з останнього зазначену суму.
Підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання, як того просить в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 13 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4