справа № 489/1089/16-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/215/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого військовослужбовцем, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:

Згідно обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 , прокурором встановлено фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме 15.01.2016 близько 01 год. 30 хв., працівниками поліції у складі заступника командира 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Миколаєві ОСОБА_6 та інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Миколаєві ОСОБА_8 , що перебували на добовому чергуванні в складі а/п Кант-352, за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 130, було зупинено транспортний засіб «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 , яка мала явні ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 відмовилась.

Враховуючи наявність в діях ОСОБА_9 ознак адміністративного правопорушення, співробітники поліції, з урахуванням повноважень передбачених п.п. 3, 8 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до яких поліція вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень, припиняє виявлені адміністративні правопорушення, а також у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також з урахуванням ч. 1 ст. 254 КУпАП, відповідно до якої про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами, діючи з урахуванням повноважень, наданих їм п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП розпочали складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 .

При цьому, в якості свідків зазначеного адміністративного правопорушення були запрошені ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , які надали добровільну згоду на таку участь.

В ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, співробітник поліції ОСОБА_6 помітив наявність у ОСОБА_3 предмету схожого на пістолет. Діючи відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, а також відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція може оглядати зброю, що знаходяться у фізичних осіб щодо зберігання та використання яких визначено спеціальні правила чи порядок, з метою перевірки дотримання правил поводження з ними та правил їх використання, ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_3 з проханням надати для ознайомлення документи на наявну у нього зброю.

Відмовивши у виконанні законних вимог співробітника поліції ОСОБА_3 почав вести себе агресивно та погрожувати ОСОБА_6 фізичною розправою, на вимоги співробітника поліції заспокоїтися ОСОБА_3 не реагував.

В наступному, близько 01 год. 40 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, діючи з мотивів небажання надання співробітнику поліції наявного у нього предмету схожого на пістолет, наніс удар кулаком руки в область обличчя та удари ногою в область живота ОСОБА_6 , заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця правого ока і правої виличної ділянки, лінійної подряпини правої щоки.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину не визнав та показав, що 14.01.2016 вночі, після опівночі вийшов покурити. Зустрів у під`їзді сусіда та вони вирішили піти за цигарками. В під`їзді побачив іграшковий пістолет, якого підняв для того щоб потім його віддати комусь з дітей. Біля супермаркету їх зустріли працівники поліції та запросили на місце зупинки транспортного засобу правопорушниці в якості понятих при складенні матеріалів про адміністративне правопорушення. Вони сіли до них в машину та поїхали на вул. Космонавтів. Коли приїхали на місце, там були ще поліцейські та жінка, на яку складали матеріали. Потім ОСОБА_6 разом з іншими поліцейськими відвів його за ріг будинку близько 20 метрів від місця зупинки транспортного засобу, де спитав про пістолет, який знаходиться при ньому. Він показав їм, що це іграшковий пістолет. Після чого цей пістолет він випустив з рук та він впав на землю. В цей час ОСОБА_6 підняв пістолет, уважно роздивився та повернув йому. Повертаючись до місця зупинки він пістолет викинув. Повернувшись назад до він почув як жінка просить залучити їх захисника, на що працівники поліції не реагували, внаслідок чого він зробив їм зауваження з цього приводу. Після чого ОСОБА_6 почав поводити себе агресивно та словесно ображати його. Він попросив поліцейських відвезти його та ОСОБА_10 назад, але ОСОБА_6 підійшов до нього та наніс йому удар двома руками в груди, від чого він присів на землю, а потім його повалили, а ОСОБА_6 надягнув на нього кайданки. Бачив, що ОСОБА_10 також повалили на землю. Через деякий час його відвезли до відділу поліції, де ОСОБА_6 щось писав. Потім його відвезли до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, але він відмовився від його проходження, так як йому було відмовлено в послаблені кайданків, які були дуже сильно затягнуті.

Обвинувачений наполягає на тому, що не наносив ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не бив його та під час затримання опір не чинив. Випадковість нанесення тілесних ушкоджень також заперечує. Окрім того зазначає, що у відділі поліції не бачив на ОСОБА_6 жодних пошкоджень.

Під час судового розгляду дослідженні наступні докази.

Постанова Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.01.2016, згідно якої ОСОБА_9 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 128267 від 15.01.2018, складений інспектором 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Миколаєві сержантом поліції ОСОБА_8 відносно громадянки ОСОБА_9 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол складався за участю свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 140 від 15.01.2016, згідно якої ОСОБА_6 знаходився у тверезому стані.

Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 141 від 15.01.2016, згідно якої ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Alcotest 6810».

Зворотне повідомлення приймального відділення Міської лікарні швидкої медичної допомоги від 15.01.2016, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено забій правої виличної області, подряпина правої щоки.

Висновок експерта № 153 від 20.01.2016, згідно якого у ОСОБА_6 мали місце пошкодження у вигляді синця правого ока та правої виличної області, лінійної подряпини правої щоки, які утворилися від не менш 2-х ударних дій тупих твердих предметів, яким могли бути руки, ноги та якийсь обмежений гостро-ріжучий предмет, яким могли бути нігті рук, можливо в строк та при обставинах, вказаних оглянутим та в постанові. По ступню тяжкості кожне з виявлених пошкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Виникнення пошкодження при однократному падінні з висоти власного зросту з положення стоячи на площину виключається. Розташування потерпілого та нападника в момент спричинення пошкоджень могло змінюватись.
Із описової частини вказаного висновку експерта вбачається, що зі слів потерпілого ОСОБА_6 15.01.2016 біля 02 год. 45 хв. при виконанні службових обов`язків він був побитий чоловіком, який ударив кулаком в обличчя.
Розстановку сил та засобів 4 батальйону Управління патрульної служби МВС в місті Миколаєві з 21 год. 00 хв. 14.01.2016 по 09 год. 00 хв. 15.01.2016, згідно якої ОСОБА_6 та ОСОБА_11 заступили на патрулювання в складі екіпажа № 352, державний номер НОМЕР_2 .

Висновок експерта № 142 від 01.02.2016, згідно якого у ОСОБА_3 мали місце пошкодження у вигляді садна у правій виличній області, множинні садна в області променево-зап`ясткового суглобу (зліва та справа), які могли виникнути від дії тупих твердих предметів, тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею контакту, можливо в строк та при обставинах вказаних оглянутим. За ступенем тяжкості вказані пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень. В момент спричинення тілесних ушкоджень взаєморозташування ОСОБА_3 змінювалось. Потерпілий міг знаходитись як у вертикальному так і в горизонтальному положенні, як спиною так і обличчям до нападників. Виникнення пошкоджень при однократному падінні з висоти власного зросту з положення сточи на площину виключається.
Із описової частини вказаного висновку експерта вбачається, що зі слів потерпілого ОСОБА_3 15.01.2016 біля 01 год. 30 хв. один із працівників поліції двома руками ударив його в грудні клітину, двоє інших завалили на землю, викрутили руки за спину і наділи кайданки (зняли кайданки біля 06 год. 00 хв.), потім відвезли в Ленінський райвідділ поліції.
Лист Управління патрульної поліції в м. Миколаєві від 27.01.2016, згідно якого відео з персональних відеореєстраторів співробітників патрульної поліції, які несли службу по охороні громадського порядку в Ленінському районі м. Миколаєва від 15.01.2016, надати не представляється можливості, оскільки відеозйомка патрульними не проводилась.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що 15.01.2016 в проміжок часу з 01 год. 00 хв. по 02 год. 00 хв., під час складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП відносно жінки, біля будинку № 130 по вул. Космонавтів, в якості свідка інспектором ОСОБА_12 був запрошений обвинувачений. На місці зупинки транспортного засобу знаходились два екіпажі патрульної поліції. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення хтось з патрульних підійшов і сказав про наявність пістолета у ОСОБА_3 . Після чого, не пояснюючи причин, обвинуваченого було відведено у сторону, а саме за ріг будинку близько 20 метрів від місця зупинки транспортного засобу для забезпечення безпеки оточуючих громадян та запропоновано надати для огляду зазначений предмет. Обвинувачений показав пістолет, після чого було встановлено, що він є не бойовим, тобто на нього не передбачено дозвільних документів. Вказаний пістолет був схожий на пістолет «Макарова». Впевнившись в цьому, він повернув обвинуваченому пістолет, але обвинуваченому не сподобалось те, що у нього вимагали дозвіл на зброю. У зв`язку із чим, обвинувачений почав поводити себе агресивно та висловлюватись нецензурною лайкою. На зауваження припинити нецензурне висловлювання, обвинувачений наніс йому удар кулаком в область обличчя. Також обвинувачений наніс йому декілька ударів ногою в живіт. В цей час біля нього знаходились працівники поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . В якому саме місці відбувся удар не пам`ятає та чи відштовхував він обвинуваченого також не пам`ятає, але зазначає, що напевно обвинувачений почав підходити та він подумав що той хоче нанести удар та міг його відштовхнути. При цьому зазначає, що обвинувачений наніс йому удар після того, як було оглянуто предмет схожий на пістолет. ОСОБА_3 було затримано та доставлено до відділу поліції, де передано слідчо-оперативній групі.
Під час додаткового допиту потерпілий ОСОБА_6 показав, що на його вимогу до ОСОБА_3 надати дозвіл та пред`явити зброю, останній не зреагував. Предмет схожий на пістолет кинув на землю та одразу ж намагався його підняти, внаслідок чого він наступив ногою на пістолет та особисто підняв пістолет, оглянув та після чого ОСОБА_3 забрав пістолет до себе.
Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 показав, що в січні 2016 року працював разом з ОСОБА_6 в патрульній поліції. Обставини нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_10 показав, що 15.01.2016 близько 01 год. 00 хв., вийшов у під`їзду будинку покурити, де зустрів обвинуваченого, який є його товаришем та живе в одному під`їзді. В ході розмови вони домовились піти в магазин. Біля магазину зустріли патрульний автомобіль з поліцейськими, які запропонували їм бути свідками проходження водієм огляду на стан сп`яніння. Вони погодились та поїхали на місце зупинки транспортного засобу біля будинку № 130 по вул. Космонавтів. Там він побачив білий джип та жінку, яка знаходилась у патрульному автомобілі. В ході огляду на стан сп`яніння, жінка відмовилась від проведення такого огляду та вимагала участі адвоката. ОСОБА_3 вказав поліцейським на те, що жінці необхідний захисник, проте їх реакція була агресивною і вони в грубій формі сказали йому не заважати їм працювати. Після чого ОСОБА_3 сів до працівників поліції у автомобіль та підписавши необхідні документи вийшов. Після нього до автомобіля поліції сів він, а обвинувачений залишився на вулиці. Виходячи з автомобіля помітив як один з трьох поліцейських вдарив двома руками ОСОБА_3 в область грудей та надягнувши на нього кайданки посадили його в автомобіль.

Вказаний свідок зазначає, що жодних фізичних дій по відношенню до поліцейських ОСОБА_3 не чинив. Будь-яких слідів ушкоджень на працівниках поліції не бачив. Також вказав, що працівниками поліції він теж був повалений на землю, але кайданки на нього не вдягали та через незначний проміжок часу його відпустили.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Згідно фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, саме до наведеного положення Закону України «Про Національну поліцію» діяв заступник командира 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Миколаєві ОСОБА_6 , коли просив у обвинуваченого надати для ознайомлення документи на наявну в нього зброю.

Суд вважає наведену норму вказаного Закону загальною. Спеціальною нормою, яка регламентує порядок перевірки документів особи, є ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», згідно пункту 4 частини 1 якої поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку, якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо.
Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , якщо є підстави вважати, що у особи є зброя, працівники поліції можуть через базу «Армор» перевірити наявність відповідного дозволу у особи. Дане узгоджується з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» в частині того, що працівник поліції має право вимагати відповідні документи, якщо встановити такі права іншим чином неможливо.
Так, досліджені в судовому засіданні докази, в т.ч. числі допит обвинуваченого, потерпілого, свідків, не дають підстав вважати, що поліцейський ОСОБА_6 діяв відповідно до вимог п. 21 ч. 1 ст. 23, п. 4 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки про нібито пістолет йому сповістив один з працівників поліції та він одразу ж відвів ОСОБА_3 за ріг будинку, не впевнившись чи зареєстровано за даною особою зброя, носіння якої вимагає відповідного дозволу.
При цьому, згідно встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, причино-наслідковий зв`язок з нанесенням обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, містить саме незгода ОСОБА_3 надати для ознайомлення документи на наявну в нього зброю.
Під час допиту потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 завдав йому удар вже після того як в нього було оглянуто предмет схожий на пістолет, в ході якого було встановлено що цей предмет не відноситься до зброї, яка вимагає відповідного дозволу.

Таким чином, мотив та мета вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, не доведені. Не доведено також і те, що потерпілому ОСОБА_6 були завдані легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням обов`язків працівника правоохоронного органу.

Відносно утворених тілесних ушкоджень у потерпілого слід зазначити, що докази надані стороною обвинувачення не відтворюють обставини при яких потерпілий отримав дані тілесні ушкодження. Окрім показів потерпілого про те, що ОСОБА_3 наніс йому удар, жодних інших доказів стороною обвинувачення не надано. Покази потерпілого повністю спростовуються показами ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_10 , які не спростовуються іншими матеріалами справи.

Висновок експерта № 153 від 20.01.2016 не дає змоги встановити при яких обставинах потерпілий ОСОБА_6 отримав дані ушкодження. Крім того, на момент огляду експертом ОСОБА_6 про нанесення йому ударів в область живота не вказував.

При цьому, висновок експерта встановлює, що у ОСОБА_6 мали місце пошкодження у вигляді синця правого ока та правої виличної області, лінійної подряпини правої щоки, які утворилися від не менш 2-х ударних дій тупих твердих предметів, яким могли бути руки, ноги та якийсь обмежений гостро-ріжучий предмет, яким могли бути нігті рук, можливо в строк та при обставинах, вказаних оглянутим та в постанові.

Проте, як встановлено під час судового розгляду з показів потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком в область обличчя, що не відповідає висновку експерта про кількість та механізм нанесення удару.

Крім іншого, згідно показів обвинуваченого ОСОБА_3 , його було затримано та застосовано спеціальний засіб у вигляді кайданок та доставлено до відділу поліції. У відділі поліції він в кайданках знаходився близько 6 - 7 годин, що є фактичним його затриманням.

До висновку про фактичне затримання дійшов і слідчий суддя у кримінальному провадженні, який відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.02.2016 встановив, що ОСОБА_3 був затриманий інспектором патрульної поліції 15.01.2016 близько 02 год. 30 хв., внаслідок чого ухвалив зобов`язати слідчого Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 , з дотриманням вимог ст.ст. 208, 209 КПК України, скласти протокол про затримання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000251.

Проте, рішення слідчого судді слідчим ОСОБА_13 не виконано, протокол про затримання у кримінальному провадженні складено не було.

Між тим, судом приймається до уваги факт проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000042, на що неодноразово вказував захист, про перевищення службових повноважень при проведенні освідування ОСОБА_3 та відсутність результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_3 тривалий час.

Наведені факти додатково свідчать про те, що покази потерпілого є сумнівними, оскільки потерпілий, як працівник поліції є зацікавленими у визнанні дій ОСОБА_3 протиправними та злочинними з метою подальшого захисту в рамках кримінального провадження, відкритого за зверненням ОСОБА_3 у зв`язку із отриманням ним тілесних ушкоджень.

Крім того, покази потерпілого не підтверджуються іншими наданими стороною обвинувачення доказами, в тому числі показами свідка ОСОБА_8 , який не зміг пригадати жодних фактичних обставин кримінального правопорушення, проте як зазначає потерпілий знаходився в той час з разом з ним.

Також слід зазначити про те, що згідно розстановки сил та засобів 4 батальйону Управління патрульної служби МВС в місті Миколаєві з 21 год. 00 хв. 14.01.2016 по 09 год. 00 хв. 15.01.2016, в жодному з екіпажів патрульної поліції не значиться працівник ОСОБА_8 .

Положеннями ч.1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, покладається на прокурора.

При цьому, згідно з вимогами ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом при розгляді справи прийнято до уваги та враховано, що згідно ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом; суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами провадження та віднесені до повноважень суду.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За вимогами ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Жодним з досліджених вище та визнаних судом допустимими доказами, які були надані прокурором та досліджені в ході судового розгляду, поза розумним сумнівом не доведено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно до приписів ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Враховуючи, що жодний з досліджених судом доказів не доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах висунутого обвинувачення, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, тому суд вважає необхідним обвинуваченого ОСОБА_3 виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а виправданим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1