Постанова
Іменем України

04 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 315/237/17
провадження № 51-2642 км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1172,34 грн, моральної шкоди 1000 грн.
Судом прийнято рішення щодо речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_6 04 жовтня 2016 року приблизно о 21.30 год. знаходячись на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , внаслідок раптово виниклої сварки на ґрунті особистих тривалих неприязних стосунків, навмисне схопив лівою рукою за шию свого брата ОСОБА_7 та завдав йому удар кулаком в обличчя, від чого останній вдарився головою об шибку вікна та розбив її. Потерпілий ОСОБА_7 у відповідь завдав один удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , а останній схопив лівою рукою за шию ОСОБА_7 та завдав удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2017 вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і закрити провадження. Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений посилається на неповноту та однобічність слідства, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що обвинувачення ґрунтуються на недопустимих доказах, які зібрані з порушенням вимог закону та неправдивих показаннях потерпілого ОСОБА_7 . Вважає, що відсутні докази того, що саме він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, свідків події немає, а висновки зроблені лише зі слів потерпілого. Стверджує, що суд апеляційної інстанції у порушення вимог кримінального процесуального закону розглянув апеляційну скаргу у його відсутність, належним чином не повідомивши засудженого про апеляційний розгляд.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу засудженого та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши учасників провадження та перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи викладені у касаційній скарзі, суд дійшов висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно доч. 1, 2 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частина 1 ст. 412 КПК України передбачає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи засудженого ОСОБА_6 про неналежне повідомлення його судом апеляційної інстанції про час і місце судового засідання є слушними.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 розділу V КПК України.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 315 КПК з метою підготовки до судового розгляду суд визначає дату та місце проведення судового розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався, оскільки не повідомив належним чином ОСОБА_6 про день та час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції та розглянув провадження за його відсутності.
Так, зі змісту журналу судового засідання від 23 серпня 2017 року та його технічного запису вбачається, що суд апеляційної інстанції розпочав розгляд провадження за апеляцією засудженого ОСОБА_6 , переконавшись у тому, що всі учасники процесу належним чином повідомлені про розгляд провадження в апеляційному порядку. Втім, наведене не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, рекомендований лист з позначкою «судова повістка» було вручено ОСОБА_7 , який є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до інформації, що міститься у листі ПАТ «Укрпошта» №18.09.2017 № 01-4-257 листоноша, не ідентифікувавши особу отримувача, вручила судову повістку № 717 потерпілому ОСОБА_7 , про що свідчить підпис у журналі для запису рекомендованих відправлень. Отже, ОСОБА_6 не був належним чином повідомлений про день та час розгляду провадження.
Наведене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним та, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, є безумовною підставою для скасування судового рішення у зв`язку з чим ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню, а провадження - призначенню на новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року,
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково, а ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3