Дата документу 26.10.2018
Справа № 334/6345/17
Провадження № 1-кп/334/242/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

цивільного позивача ОСОБА_6

представника цивільного відповідача ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, с середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого телемайстром ПП «Електротехніка», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31.08.2017 року приблизно о 08 годині 23 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «ВАЗ 111830» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині вул. Богдана Хмельницького від вул. Лобановського в напрямку вул. Добролюбова, наближаючись до регульованого перехрестя з вул. Трегубенко в м. Запоріжжя

В цей же час водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Рено» реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснював рух по проїжджій частині вул. Богдана Хмельницького у попутному водію ОСОБА_9 напрямку, рухаючись попереду нього.

Рух на перехресті вул. Богдана Хмельницького з вул. Трегубенко регулювався світлофором, що працював у звичному режимі. В момент наближення до перехрестя вул. Богдана Хмельницького з вул. Трегубенко вказаних автомобілів почалася зміна сигналу світлофора для транспортних засобів, що рухаються по вул. Богдана Хмельницького на забороняючий.

В цей час ОСОБА_4 , діючи в якості пішохода почав перетин проїжджої частини вул. Богдана Хмельницького, рухаючись з правого боку наліво за ходом руху транспортних засобів по регульованому пішохідному переходу, розташованому за лінією перехрестя з вул. Трегубенко на дозволяючий сигнал світлофора. Водій ОСОБА_6 , закінчуючи проїзд перехрестя, зупинився перед вказаним пішохідним переходом для надання переваги в русі пішоходу ОСОБА_4

31.08.2017 року приблизно о 08 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_9 , наближаючись до регульованого перехрестя вул. Богдана Хмельницького з вул. Трегубенко, діючи в порушення вимог п.п. 8.7.3 «г», 8.10, 12.3 ПДР України, де сказано:

- п. 8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення: г) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів»;

- п. 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

- п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

маючи об`єктивну можливість виявити що. на регульованому перехресті до якого він наближається, відбулася зміна сигналу світлофора на забороняючий та зупинити керований автомобіль перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), вказаних заходів не прийняв.

Натомість ОСОБА_10 продовжив подальший рух та здійснив в`їзд на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, та не вжив заходів спрямованих на зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу після виникнення небезпеки для руху, в результаті чого допустив контакт передньою частиною керованого автомобіля з задньою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , в результаті чого сталося відкиданні транспортного засобу останнього вперед та послідуючий наїзд вказаного засобу на пішохода ОСОБА_4 .

В ході ДТП пішохід ОСОБА_4 , згідно з висновком судової медичної експертизи №2311М від 19.09.2017 року, отримав тілесне ушкодження у вигляді: «закритого перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, з фіксацією останніх металевими стрижнями», що кваліфікується, як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня».

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод №9-587 від 22.09.2017 року, невідповідність дій водія ОСОБА_9 пункту 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти події ДТП. шляхом виконання вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

Обвинувачений ОСОБА_9 допитаний в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинувачення визнав повністю. Пояснив, що 31.08.2017 року близько о 8 годині керував автомобілем «ВАЗ 111830» та здійснював рух по проїжджій частині вул. Богдана Хмельницького. Під час руху, автомобіль «Рено Кліо», що рухався попереду раптово зупинився, після чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Потім виявилось, що автомобіль, який рухався попереду, від зіткнення посунувся на пішохідний перехід та збив пішохода. Вину визнає. Просив застосувати Закон України «Про амністію», так як в нього на утриманні є мати похилого віку, в якої немає інших працездатних дітей. Позовні вимоги визнав частково, а саме в частині моральної шкоди в сумі 20000 гривень.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується іншими доказами, що досліджувалися у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 31 серпня 2017 року близько 8.15-8.20 год. він пішки направлявся до перукарні. Коли він перетинав проїзну частину вул. Б. Хмельницького-Трегубенка автомобіль обвинуваченого зіткнувся із автомобілем «Рено Кліо», який здійснив наїзд на нього. Від цього він впав на правий бік, внаслідок чого отримав перелом шийки бердової кістки. Лікування зайняло тривалий час. І на цей час продовжує лікуватися. Позов підтримує. Від обвинуваченого він отримав лише 600 гривень. Внаслідок отриманої травми та наступного лікування змінився уклад його життя. Через травму його було переведено на іншу посаду. Заперечував щодо можливості застосування Закону України «Про амністію», оскільки стороною захисту не доведений факт відсутності в матері обвинуваченого інших працездатних дітей.

Відповідно до витягу з ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди 31 серпня 2017 року за участю водія ОСОБА_9 та пішохода ОСОБА_4 були внесені 31.08.2017 року за попередньою кваліфікацією ч.1 ст. 286 КК України.

Протоколом огляду місця події від 31 серпня 2017 року, проведеним за участю понятих, обвинуваченого ОСОБА_9 , підтверджується місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди пішохідний перехід на регульованому перехресті вул. Трегубенка Б. Хмельницького. Покриття асфальтобетонне, мається розмітка. Зафіксоване місце розташування автомобілів, що були учасниками ДТП: автомобіль ВАЗ держномер НОМЕР_1 , автомобіль «Рено». Описано пошкодження транспортних засобів. На дорожньому покритті наявний осип скла та пластику автомобіля. Слідів гальмування не встановлено. Під час огляду з місця пригоди вилучені автомобілі «ВАЗ 111830» реєстраційний номер НОМЕР_1 , «Рено» реєстраційний номер НОМЕР_2 , карта пам`яті відео реєстратора а/м «ВАЗ 111830». Під час огляду проводилася відеозйомка та фотозйомка.

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 5 вересня 2017 року подія ДТП зафіксована відеореєстратором а/м «ВАЗ 111830».

Згідно з висновком експерту №9-577 від 11 вересня 2017 року на момент експертного дослідження робоча гальмівна система, ходова частина та рульове керування автомобіля ВАЗ 111830 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані.

Відповідно до висновку експерту №9-587 від 22 вересня 2017 року у даній дорожній ситуації у діях водія ОСОБА_9 є невідповідності до вимог пп. 8.7.3 г, 8.10, 12.3 ПДР України. Невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам 12.3 ПДР України в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія ОСОБА_6 невідповідностей вимогам пп. 8.7.3 г, 8.11 ПДР не вбачається.

Згідно з висновком експерту №2311м в ОСОБА_4 встановлений закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів з фіксацією останніх металевими стрижнями у ОСОБА_4 кваліфікується як тілесне пошкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Вказані пошкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті ударів виступаючими частинами рухомого автомобілю в умовах дорожньо-транспортного руху.

Своїми діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку психіатра чи нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання немає.

Обставини, які обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд приймає до уваги, беззастережне визнання провини ОСОБА_9 , його ставлення до скоєного, тому вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 може сприяти покарання, у вигляді обмеження волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні стороною захисту заявлене клопотання про застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від покарання ОСОБА_9 , так як в нього на утриманні перебуває мати похилого віку, яка немає інших працездатних дітей.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із свідоцтвом про одруження ОСОБА_11 після укладення шлюбу з ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_13 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_14 є матір`ю ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 у судовому засіданні заявив про добровільність заяви щодо застосування до нього амністії, наслідки йому зрозумілі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо можливості застосування Закону України «Про амністію у 2016 року».

Потерпілий та представник потерпілого у судовому засіданні заперечили щодо можливості застосування амністії, вказавши, що немає підтверджень факту відсутності інших працездатних дітей в матері обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», особи, які визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, звільняються від відбуття покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

За змістом ст. 3 Закону України «Про застосування амністії», установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбуття покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наявні підстави для застосування до обвинуваченого п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з огляду на те, що ОСОБА_9 вчинив умисний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, він є особою, яка на день набрання чинності цим Законом має одного з батьків, які досягли 70-річного віку, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Окрім того, потерпілою особою заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.

Потерпілий просить стягнути з ОСОБА_9 на свою користь франшизу в розмірі 1000 грн., моральну шкоду 97500 грн., процесуальні витрати на правову допомогу 2500 грн., стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» матеріальну шкоду в розмірі 11800 грн., втрачений середній заробіток за чотири місяці в розмірі 25365,13 грн., моральну шкоду 2500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ст.ст. 1194, 1195 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Між потерпілим та обвинуваченим виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час між обвинуваченим та страховою компанією існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілими, яким він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 23 зазначеного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода (фізичний біль та страждання, заподіяні особі в зв`язку із пошкодженням здоров`я, душевні хвилювання в зв`язку із протиправною поведінкою у відношенні нього або членів його родини) заподіяна фізичною особою протиправними діями, відшкодовується особою, що заподіяла її при наявності її вини.

Із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був укладений 20 червня 2017 року між обвинуваченим та ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» і діяв на момент вчинення ДТП, встановлено, що при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду завдану майну, у розмірі 100 000 грн. 00 коп. , а за шкоду, завдану здоров`ю потерпілого - 200 000 грн. 00 коп.

Враховуючи, що особа, винна у вчиненні злочину встановлена - це обвинувачений ОСОБА_9 , то це саме він повинен відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну потерпілому.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру дій винного та ступеню наслідків, характеру моральних хвилювань та порушення життєвих зв`язків потерпілого, що відчуває моральні страждання, дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню та стягненню з обвинуваченого в якості компенсації моральної шкоди на користь потерпілого суми в 45000 гривень.

Також підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого процесуальні витрати в розмірі 2500 грн.

Стосовно стягнення франшизи суд вважає за неможливе задовольнити позовні вимоги в цій частині, оскільки це не є прямою шкоду, заподіяною внаслідок злочину.

Позовні вимоги в частині стягнення зі ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» витрат пов`язаних із лікуванням в розмірі 11800 грн. визнаються та не оспорюються цивільним відповідачем суд, в зв`яжу із чим підлягають стягненню.

Позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої заробітної плати не підлягають задоволенню, оскільки потерпілому під час перебування на лікарняному за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відшкодовано втрачений заробіток, а можливість отримання інших доходів позивачем не доведена.

Щодо страхового відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується фізичній особі, яка зазнала пошкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю: 11800/100х5=590 грн.

В іншій частині вимог слід відмовити.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, встановленому у ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373 -376 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання.

Частково задовольнити позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9 , ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» про стягнення майнової, моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 45000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 11800 грн., моральну шкоду в розмірі 590 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Скасувати арешт майна автомобіля «Рено Кліо» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 1.09.2017 року.

Автомобіль «Рено Кліо» реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути особі, в якої він був вилучений - ОСОБА_6 .

Автомобіль «ВАЗ 111830» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити ОСОБА_9 за належністю.

Диск з відеозаписом з реєстратору автомобіля «ВАЗ 111830» реєстраційний номер НОМЕР_1 зберігати при матеріалах справи.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошенням.

Суддя ОСОБА_1