Справа № 308/6032/17
Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
19.02.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 11кп/4806/185/19 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2018.
Цим вироком ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хімкі (Російська Федерація), мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, не одружений, з середньою освітою, не судимий, визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з посиланням на ст. 105 КК України звільнений від відбування покарання з застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження; ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець і мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, непрацюючий, не одружений, з середньою освітою, не судимий, визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та, з посиланням на ст. 105 КК України, звільнений від відбування покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження.
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнані винними в тому, що 16.03.2017 року приблизно о 16:30 в магазині «Йой» по вул. Волошина, 29/1 в м. Ужгород за попередньою змовою, шляхом вільного доступу таємно викрали дві сумки марки «Back Court» та «Kandelabr», належні ОСОБА_12 , загальною вартістю 583 грн.
Прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині звільнення від відбування покарання та застосування примусового заходу виховного характеру скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, призначити йому покарання у виді арешту строком на 15 діб, на підставі ст. ст. 75 і 104 КК України звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням впродовж іспитового строку в один рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1 і 2 ч.1 ст. 76 КК України. Окрім цього просить вважати повернутими потерпілій ОСОБА_12 речові докази та стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених на користь держави процесуальні витрати в сумі 494 грн. 35 коп. Посилається на те, що на час розгляду кримінального провадження в суді ОСОБА_6 став повнолітнім, тому дія ст. 105 КК України на нього не могла бути поширена. Вказує також, що суд першої інстанції не вирішив у вироку питань про долю речових доказів та про процесуальні витрати.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них захисника, обвинуваченого ОСОБА_6 , провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, обговорив доводи апеляційної скарги і приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.
Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, і його правова кваліфікація в апеляційній скарзі не оспорюються.
Отже, апеляційний суд визнає доведеним, що ОСОБА_6 16.03.2017 приблизно о 16:30 в магазині «Йой» по вул. Волошина, 29/1 в м. Ужгород за попередньою змовою з ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу таємно викрав дві сумки марки «Back Court» та «Kandelabr», належні ОСОБА_12 , загальною вартістю 583 грн.
Кваліфікація діяння ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, як таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, встановленим судом обставинам його вчинення відповідає.
У відповідності до ст. 105 КК України примусові заходи виховного характеру можуть бути застосовані до неповнолітнього, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Станом на 19.03.2018 ОСОБА_6 виповнилося 18 років, отже дія ст. 105 КК України за будь-яких обставин на нього не поширювалась.
Відповідно до засад ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня його тяжкості, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.1 ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти тільки за умови, якщо дані про тяжкість злочину та особу винного складають підставу для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Відповідно до приписів ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення вперше, у неповнолітньому віці, розкаявся, відшкодував заподіяну злочином шкоду, а обставин, які обтяжували б його покарання, не встановлено, апеляційний суд вважає, що йому слід призначити найм`якіше з передбачених законом покарання і знаходить можливим звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням. Згідно з санкцією ч.2 ст. 185 КК України таким покаранням є арешт. Відповідно до ст. 101 КК України арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.
Згідно зі ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує питання про долю речових доказів і відшкодування процесуальних витрат. Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу. Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку документально підтверджені витрати на залучення експерта суд стягує з обвинуваченого на користь держави.
Судом першої інстанції при ухваленні вироку ці питанні не вирішені.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, апеляційний суд
апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок Ужгородського міськрайонного суду від 19.03.2018 року щодо ОСОБА_6 в частині звільнення від покарання на підставі ст. 105 КК України скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді п`ятнадцяти діб арешту.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази - дві сумки марки «Back Court» та «Kandelabr», загальною вартістю 583 грн. повернути ОСОБА_12 .
Стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 солідарно 494 грн. 35 коп. процесуальних витрат на проведення товарознавчої експертизи в дохід держави.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений касаційним порядком безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: