Справа № 308/30/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження №11кп/4806/187/19 за клопотанням про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, судимого, засудженого вироком Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 на довічне позбавлення волі, в якому засуджений подав апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2018.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку.

Ухвала мотивована тим, що вирок Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003, яким ОСОБА_8 засуджено до довічного позбавлення волі, ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2003 залишено без змін. Для виконання рішення суду начальнику Львівського слідчого ізолятора №19 Верховним Судом України направлено три копії ухвали судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України, тому доводи клопотання є безпідставними.

На цю ухвалу засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій висловлює незгоду з висновками суду першої інстанції, просить ухвалу скасувати, а клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання в зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку задовольнити повністю. Вказує, що вирок звертається до виконання за розпорядженням суду, а не на підставі супровідного листа, що обов`язок своєчасного звернення вироку суду до виконання покладається на суддю або голову суду, який постановив вирок. Між тим, у матеріалах справи розпорядження Апеляційного суду Львівської області про набрання вироком законної сили немає, а тому подальше відбування ним покарання є незаконним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 також зазначив, що просить розглянути її без його та захисника участі.

Прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подала на апеляційну скаргу заперечення. Вказує, що підставою відбування засудженим покарання є обвинувальний вирок, яким його визнано винним та призначено покарання, і який набрав законної сили. В судовому засіданні встановлено, що вироком Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. п. «а», г», «і» ст. 93 КК України (1960 року) та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Вказаний вирок ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2003 залишено без змін. Згідно супровідному листу Верховного Суду України № 5-3218к03 від 27.10.2003 копії ухвал направлені начальнику Львівського слідчого ізолятора № 19 для виконання. Вирок звернений до виконання у передбачений законом строк, виконується, а засуджений відбуває призначене йому покарання.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, апеляційних вимог, доводи, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, ознайомився з матеріалами провадження, обговорив доводи апеляційної скарги і вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України (2012 року) питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 5 цього Кодексу процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Закарпатська УВП №9» у м. Ужгород.

З матеріалів провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_7 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду, тобто за місцем відбування ОСОБА_8 покарання, з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку. Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідно до довідки начальника ДУ «Закарпатська УВП №9» в особовій справі ОСОБА_8 відсутнє розпорядження суду «Про звернення до виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 від 05.05.2003 року за №05-3218к2003». За наведених обставин вважає подальше перебування засудженого в УВП №9 незаконним, у зв`язку з відсутністю достатніх правових підстав.

Суд першої інстанції розглянув клопотання адвоката за правилами передбаченими ст.ст. 535, 537, 539 КПК України та прийшов до переконання про відсутність підстав для його задоволення.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з наступних підстав.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.1 ст. 401 КПК України (1961 р.) вирок апеляційного суду, у разі подачі касаційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи касаційною інстанцією.

Згідно з п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим. Правовою підставою для його виконання є, зокрема, вирок - одна з процесуальних форм судового рішення.

Статтею 403 КПК України (1961 р.) передбачено, що вирок, який набрав законної сили є обов`язковим для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст. 534 КПК України (2012 р.) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого п. п. «а», «г», «і» ст. 93 КК України (1960 р.) та йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Зазначений вирок набув законної сили після його перегляду судом касаційної інстанції: ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2003 його, щодо ОСОБА_8 , залишено без змін.

Відсутність розпорядження суду про звернення обвинувального вироку до виконання вказаних вимог закону не скасовує і не є перешкодою для їх виконання. Порядок звернення вироку до виконання, на який вказує в апеляційній скарзі засуджений, регулює процедуру якнайшвидшого доправлення вироку до органу, якому його належить виконати. Начальник Львівського слідчого ізолятора № 19, отримавши копію ухвали Верховного Суду України від 30.09.2003 року про залишення вироку щодо ОСОБА_8 без змін, був зобов`язаний забезпечити і забезпечив виконання цих судових рішень відповідно до вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

Наведена у клопотанні адвоката ОСОБА_7 та в апеляційній скарзі ОСОБА_8 обставина: відсутність в особовій справі засудженого розпорядження про звернення вироку до виконання не є підставою вважати вирок Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 щодо нього не виконаним або таким, що не підлягає виконанню, чи підставою вважати ув`язнення ОСОБА_8 незаконним.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2018, якою відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 щодо нього, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Судді: