Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9863/15-к
Провадження № 1-кп/758/5/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.05.2019 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0003794 від 05.06.2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, громадянина Росії, маючого повну середню освіту, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, Богуславським районним судом Київської області вироком від 04 листопада 1992 року за ст. 26, ст. 42, ч. 3 ст. 140, ст. 203 КК України 1960 року до 4 років 6 місяців позбавлення волі, Таращанським районним судом Київської області вироком від 18 липня 1997 року за ч. 3 ст. 143 КК України 1960 року до 7 років позбавлення волі, 11 жовтня 2001 року вирок переглянутий Тростянецьким районним судом Вінницької області, дії перекваліфіковані на ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, Апеляційним судом Київської області вироком від 29 січня 2005 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 353 КК України до 15 років позбавлення волі, 06 серпня 2014 року на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 3 роки 4 місяці 5 днів, 17.12.2015 року вироком Таращанського районного суду Київської області за ч 2 ст 185 КК України до 4 років позбавлення волі,
Обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
04 червня 2015 року приблизно о 23 годині 28 хвилин, ОСОБА_4 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою знаходячись в м. Києві по пр-т. Свободи, 22, побачили раніше невідомого їм ОСОБА_6 .
В подальшому, з корисливих спонукань, вони вступили у попередню змову на скоєння нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний намір та діючи спільно та узгоджено, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій та невстановлена особа направилися слідом за ОСОБА_6 , після чого, наздогнавши його за адресою: АДРЕСА_2 , здійснили на нього напад, в ході якого невстановлена особа поставила перед ОСОБА_6 вимогу передачі їм грошових коштів, на що останній відповів, що грошей у нього немає. Після чого ОСОБА_4 висловив в сторону ОСОБА_6 погрозу вбивством, тобто застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя, при цьому тримаючи в руці предмет, який потерпілий сприйняв як ніж та став побоюватися за своє життя.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір ОСОБА_4 та невстановлена особа розпочали наносити удари по різним частинам тіла потерпілого, в результаті чого останній відчув фізичну біль, від якої втратив свідомість та не міг чинити опору. Після застосування до потерпілого ОСОБА_6 насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме, рюкзаком чорного кольору, в якому знаходилися: ноутбук ASUS Vivobook S 200 E вартістю 4258 гривень 33 копійки, мобільний телефон Nokia 2600c-2, вартістю 198 гривень 33 копійки, гаманець із шкірозамінника, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 100 гривень, окуляри з чохлом жовтого кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, парасолька, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, термос, який матеріальної цінності для потерпілого не становить; ліхтарик «Police 1000W»BL-502-2, який матеріальної цінності для потерпілого не становить; дві ручки чорного кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять; навушники «Transcend», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять; один зошит із записами, який матеріальної цінності для потерпілого не становить; чорний шарф, який матеріальної цінності для потерпілого не становить; паспорт громадянина «Королівства Швеції» та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 .
Після цього ОСОБА_4 та невстановлена особа з місця вчинення злочину зникли, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4556 гривень 66 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України визнав повністю, визнав фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні та дав показання, що він 04 червня 2015 року приблизно о 23 годині 28 хвилин, разом із невстановленою особою знаходячись в м. Києві по пр-т. Свободи, 22, побачили раніше невідомого їм потерпілого і, в подальшому, з корисливих спонукань, вони вступили у попередню змову на скоєння нападу з метою заволодіння майном потерпілого, і реалізуючи свій злочинний намір та діючи спільно та узгоджено, він та невстановлена особа направилися слідом за потерпілим, після чого, наздогнавши його за адресою: м. Київ, вул. В. Порика, 2, здійснили на нього напад, в ході якого невстановлена особа поставила перед потерпілим вимогу передачі їм грошових коштів, на що останній відповів, що грошей у нього немає. Після чого він висловив в сторону потерпілого погрозу вбивством, при цьому тримаючи в руці ніж. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір він та невстановлена особа розпочали наносити удари по різним частинам тіла потерпілого, від якої потерпілий втратив свідомість та не міг чинити опору. Після застосування до потерпілого насильства, він спільно з невстановленою особою, відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме, рюкзаком чорного кольору, в якому знаходилися: ноутбук ASUS Vivobook S 200 E, мобільний телефон Nokia 2600c-2, гаманець із шкірозамінника, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 100 гривень, окуляри з чохлом жовтого кольору, парасолька, термос, ліхтарик «Police 1000W»BL-502-2, дві ручки чорного кольору, навушники «Transcend», один зошит із записами, чорний шарф, паспорт громадянина «Королівства Швеції» та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_6 показав, що 04.06.2015 р. він пізно повертався додому. Обвинувачений вкрав його речі: комп`ютер, термос, паспорт, шарф, фонарик, мобільний телефон, окуляри, дві ручки чорного кольору, навушники, зошит, посвідчення водія., звідти він його знає. Це сталось на Василя Порика, вночі влітку. Він шукав місце вбиральні. ОСОБА_7 підійшов з невідомим чоловіком і сказали, що якщо він хоче до туалету,то вони йому допоможуть, він сказав, що сам може це робити. Вони йшли за ним, вони шукали гаманець, він сказав що грошей в нього не має. Першим його вдарив невідомий чоловік, він наклонився та його вдарили в голову, він впав на підлогу втратив свідомість. Він прийшов до тями від того, що тягнули його речі, йому було боляче. Його били ногами. Забрали рюкзак та пішли. Одяг обвинуваченого він не пам`ятає. Обвинувачений був близько до нього обличчям, тому він його впізнав. У невідомого чоловіка було татуювання на руці чорного кольору. Обвинувачений не погрожував, а невідомий чоловік приставляв щось до нього та говорив, що уб`є. Він впізнав обвинуваченого на слідчому експерименті, по обличчю.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що в 2015 році в кінці липня, початок серпня, точну дату вона не пам`ятає, це був початок наступної доби після дванадцятої, на проспекті Свободи, біля базару, там заходиться ломбард «Скарбниця», вона зі своїм сусідом ОСОБА_9 вийшли, щоб здати мобільний телефон в залог, в той час в ломбарді була технічна перерва, поруч ломбарду вони курили, до них підійшло двоє, один був обвинувачений, другий молодший. Вони попросили здати ноутбук, в них документів не було. На питання ОСОБА_9 чи їх це ноутбук, вони відповіли, що їх. Вони просили здати ноутбук на неділю, тому що їм потрібні були гроші, вони його здали, в одного був великий, спортивний, темний рюкзак, там була парасолька. Вони обидва говорили щодо здачі ноутбука в ломбард, обвинувачений був привітливий та спокійний, в іншого було татуювання на правому передпліччі, досить великого розміру. ОСОБА_9 пішов з ними в ломбард. Ноутбук був не великого розміру. ОСОБА_9 здається отримав на руки 1470 грн. Вона пройшла вперед, вони йшли позаду неї, вона бачила, як викинули рюкзак в кущі, це було по праву сторону - це вона побачила боковим зором. Вони перейшли на іншу сторону, там знаходився нічний продуктовий магазин, взяли горілку, ковбасу, хліб. Сосніцькому дали гроші, вона не бачила скільки саме, але йому потрібно було 100 чи 200 гривень. Випили алкоголю, вона сказала ОСОБА_9 , що треба йти, тому що чоловік, що був молодший почав себе агресивно поводити та вони пішли. Вони перейшли на сторону ломбарду, вона сказала ОСОБА_9 , що треба забрати рюкзак, так як він часто їздить на дачу, він забрав, в рюкзаці вони знайшли паспорт, водійське посвідчення, щось про соціальне страхування, парасольку, духи, фонарик. Сосніцький здав в міліцію рюкзак. На паспорті був зображений чоловік з залисинами.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю підтверджується наступними доказами, які містяться у кримінальному провадженні.
Протоколом заяви про злочин від 05 червня 2015 року, згідно якої потерпілий ОСОБА_6 повідомив про вчинення відносно нього по АДРЕСА_2 нападу невідомими особами, які спричинили йому тілесні ушкодження та заволоділи особистими речами, а саме, рюкзаком чорного кольору, в якому знаходилися: ноутбук ASUS Vivobook S 200 E, мобільний телефон Nokia 2600c-2, гаманець із шкірозамінника, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 100 гривень, окуляри з чохлом жовтого кольору, парасолька, термос, ліхтарик «Police 1000W»BL-502-2, дві ручки чорного кольору, навушники «Transcend», один зошит із записами, чорний шарф, паспорт громадянина «Королівства Швеції» та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом огляду місця події від 05.06.2015 року, згідно якого місцем огляду являється ділянка місцевості за адресою: м. Київ, вул. В. Порика, 2, а саме ділянка пішохідна між торгівельними кіосками та проїжджою частиною. При проведенні огляду встановлено, що при русі з протилежної сторони дороги так, як вказав потерпілий, проїжджа частина добре освітлена нічними ліхтарями, які на момент огляду, у справному стані та освітлюють проїжджу частину, а також захоплюють узбіччя, яке являє собою вказану вище ділянку, де проводиться огляд. Ліворуч від місця, де знаходиться пішохідний перехід знаходиться ліхтар освітлення. Тротуарна доріжка, яка виготовлена із залізо-бетонних плит, ширина тротуару приблизно 7-8 метрів, з однієї сторони якої проїжджа частина, з іншої торгівельні кіоски, які на момент огляду зачинені у зв`язку з нічною порою доби. Безпосереднє місце огляду знаходиться на відстані приблизно 3 метрів від пішохідного переходу, так як потерпілий вказав саме на це місце. При обстежені вказаної ділянки місцевості ніяких слідів та знарядь вчинення злочину виявлено не було. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом огляду місця події від 05.06.2015 року, згідно якого об`єктом огляду являється кабінет № 19 Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві (ТВМ №2), в якому знаходиться громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який добровільно видав портфель чорного кольору «HEDGREN», в якому знаходиться паспорт на імя «CHAGAS SOLER CARLOS FRANCISCO» серія НОМЕР_1 ; посвідчення водія «KORKORT SVERIGE CHAGAS SOLER CARLOS FRANCISCO, серія НОМЕР_2 »; термос; ліхтарик «Police 1000W»BL-502-2; дві ручки чорного кольору «AIHAO ZENTEL»; навушники «Transcend»; футляр окулярами. Вище вказаний портфель з особистими речами вилучено, поміщено в пакет та опечатано. Потерпілому віддано під зберігальну розписку посвідчення водія, паспорт та футляр з окулярами. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Постановою про визнання предметів речовими доказами від 05.06.2015 року, згідно якої рюкзак чорного кольору, паспорт громадянина ОСОБА_6 , посвідчення водія ОСОБА_6 , металевий термос, ліхтарик, дві ручки чорного кольору, навушники «трансепт», жовтий футляр з окулярами визнано речовими доказами та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом огляду місця події від 06.06.2015 року, згідно якого місцем огляду являється службовий кабінет № 12 ТВМ-2 Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, пр-т. Гонгадзе, 8. У службовому кабінету знаходиться громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який надав мобільний телефон «Нокіа» модель 2600с-2, імеі НОМЕР_3 , чорного кольору з кнопками. Сім картка мобільного оператора відсутня. Телефон пошкоджень не має. ОСОБА_11 пояснив, що вказаний телефон йому не належить, 05.06.2015 року приблизно вранці, вказаний телефон йому надав наглядно знайомий на ім`я ОСОБА_12 , прізвище, якщо не помиляється « ОСОБА_13 ». Передав для того, щоб він заклав його до ломбардного відділення по пр-т. Свободи, 15/1в м. Києві на свій паспорт. Походження телефону не повідомив. Після цього 06.06.2015 року викупив телефон та надав працівникам міліції. Вказаний телефон вилучено, поміщено до поліетиленового файл-пакету з біркою та прошито. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Постановою про визнання предметів речовими доказами від 06.06.2015 року, згідно якої мобільний телефон «Nokia 2600c-2» імеі НОМЕР_3 визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.06.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка просила закласти ноутбук «Asus» до ломбарду. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.06.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка наносила йому удари в живіт , по голові та відкрито викрав рюкзак. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.06.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка просила закласти ноутбук до ломбарду на своє ім`я. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.06.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу нападника по обличчю, вказавши на обвинуваченого ОСОБА_4 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Висновком експерта № 1597 від 08.06.2015 року, згідно якого «При судово-медичній експертизі громадянина Швеції Чагос Соллер ОСОБА_14 , 1949 р.н., виявлено: садна в потиличній ділянці справа, в тім`яно-потиличній ділянці зліва, в лівій надбрівній ділянці, по передній поверхні лівого колінного суглобу; синець на верхній повіці лівого ока. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 04.06.2015 року, не були небезпечними для життя та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд також визнає належними, допустимими і достовірними.
Висновком експерта № 376 від 12.06.2015 року, згідно якого «Ринкова вартість викрадених у Чагас Солер Карлос Франциско речей, а саме: ноутбук ASUS Vivobook S 200 E; мобільний телефон Nokia 2600c-2, станом на 04.06.2015 року могла становити 4 456 грн. 66 коп.» Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд також визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом огляду місця події від 16.06.2015 року, згідно якого місцем огляду являється відділення ломбарду за адресою: м. Київ, пр-т. Свободи, 15/1. У вказаному приміщенні знаходиться працівник служби охорони, який надав CD-R диск та повідомив, що на диску знаходиться відеозапис подій біля ломбардного відділення 05.06.2015 року, а також у середині відділення. В присутності понятих вказаний диск вилучено до паперового конверту з підписом понятих та опечатано печаткою «Для пакетів». Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Постановою про визнання предметів речовими доказами від 16.06.2015 року, згідно якої DVD диск з відеозаписом подій у відділенні ломбарду, за адресою: м. Київ, пр.. Свободи, 15/1, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Протоколом огляду від 16.06.2015 року, згідно якого проведено огляд DVD-R диску, наданого працівником ломбардного відділення «Скарбниця» за адресою: м. Київ, пр. Свободи. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Висновком експерта № 241тв від 13.08.2015 року, згідно якого «Визначити ринкову вартість гаманця із шкірозамінника, станом на момент кримінального правопорушення, а саме 04.06.2015 року не видається за можливе, у зв`язку з відсутністю інформації щодо марки, моделі, виробника. Визначити ринкову вартість портфеля чорного кольору, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 04.06.2015 року не видається за можливе, у зв`язку з відсутністю інформації щодо марки, моделі, виробника.» Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд також визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази обвинуваченого, потерпілого, свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.
Належними і допустимими як джерело доказу є висновки проведених у справі судових експертиз та долучених документів, суд не вбачає порушення вимог КПК України під час їх отримання.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством та з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, до затримання не працював, у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України.
Враховуючи конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у виді реального позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч. 2 ст. 187 КК України .
З урахуванням вчиненого злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його відношення до скоєного, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в місцях позбавлення волі.
Суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи, що 17.12.2015 року вироком Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, а як регламентовано ст. 70 КК України, а також п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.
Вирішуючи питання про зарахування у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 час його перебування під вартою під час попереднього ув`язнення, суд проаналізував правові висновки, які зроблені в рішеннях Верховного Суду з цього питання.
Так, суд вивчив правові позиції, висловлені в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 759/19973/15-к про тлумачення принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи» та принципу прямої дії закону, та який вважав, що згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-V111 від 26 листопада 2015 року) зараховується у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення до 20 червня 2017 року включно, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, рахується час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (в редакції Закону України №2046-V111 від 18 липня 2017 року).
Судом також вивчено, що відповідно до висновків щодо правозастосування, які містяться у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 440/853/17 та від 29 березня 2018 року № 552/1164/17, у випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
Суд, беручи до уваги, що діяння, яке пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_4 вчинене 04.06.2015року та за станом на 20 червня 2017 року він мав право на застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, йому необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту взяття під варту та до дня набрання вироком законної сили у строк покарання, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
При цьому суд виходить з наступного.
Так, ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вказаною нормою у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено у такій редакції:
"Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені права та свободи людини і громадянина мають своє відображення у положеннях ст. 5 КК України. Так, ч. 2 цієї статті передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.
Конституційний Суд України у своїх Рішеннях наголошує, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності. Зазначені положення дають змогу говорити про межі зворотної дії закону про кримінальну відповідність у часі. Межами дії закону про кримінальну відповідність у часі визнаються початковий та кінцевий моменти певного проміжку часу вчинення злочину, протягом якого мають місце кримінально-правові відносини в результаті дії того самого закону про кримінальну відповідальність (Рішення КСУ від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандату, Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Рішення КСУ від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).
Кримінально-правові відносини - це специфічний вид суспільних відносин, які виникають між державною і особою у зв`язку із вчиненням останньою кримінального правопорушення. Вони виникають з моменту вчинення особою злочину і закінчуються в момент набуття обвинувальним вироком законної сили. Попереднє ув`язнення, в свою чергу, є складовою частиною кримінально-правових відносин.
Отже, із урахуванням наведеного Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ є таким, що іншим чином погіршує становище особи, а тому не може розповсюджуватися на кримінально-правові відносини, які виникли до набрання ним чинності, навіть за умови, якщо вони ще існують на момент набуття ним чинності.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі експертиз.
Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 8 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Таращанського районного суду Київської області від 17.12.2015 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, остаточно призначити покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
До вступу вироку в законну силу обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, а саме 08 червня 2015 року.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 08.06.2015 року до набрання вироком законної сили, якщо запобіжний захід не буде змінено.
Цивільний позов не заявлявся.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в дохід держави витрати за проведення товарознавчих експертиз в розмірі 491, 04 грн.
Речові докази: рюкзак чорного кольору, паспорт громадянина ОСОБА_6 , посвідчення водія ОСОБА_6 , металевий термос, ліхтарик, дві ручки чорного кольору, навушники «трансент» сірого кольору, жовтий футляр з окулярами, мобільний телефон «Nokia 2600c-2» імеі НОМЕР_3 залишити у потерпілого ОСОБА_6 , як законного власника, DVD-R диск з відеозаписом подій у відділенні ломбарду від 16.06.2015 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1