УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 та детектива НАБ України ОСОБА_4

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову від 11.10.2018р. детектива відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000963 від 03.10.2018р., -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000963, внесеному 03.10.2018р. до ЄРДР за ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2018р. за заявою ОСОБА_3 від 05.07.2018р. за фактом можливого зловживання владою директором Національного антикорупційного бюро України та прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України при здійсненні досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000137 від 20.01.2017р.

19.10.2018р. ОСОБА_3 поштовим відправлення отримав копію постанови від 11.10.2018р. детектива відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000963 від 03.10.2018р.

На думку ОСОБА_3 , вказана постанова детективом НАБ України ОСОБА_4 була винесена в порушення норм КПК України, оскільки неможливо протягом одного тижня без проведення жодної слідчої (розшукової) дії всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та прийти до висновку, що дії детектива НАБ України ОСОБА_5 та прокурора САП ОСОБА_6 відповідають законодавству, та не порушували конституційні права ОСОБА_3 , у зв`язку з чим не було і спричинено моральної, фізичної або майнової шкоди. Тому просив скасувати вказану постанову, як незаконну та таку, яка порушує його права та законні інтереси.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Детектив НАБ України ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої скарги, зазначивши, що винесена ним постанова від 11.10.2018р. є законною, мотивованою та ґрунтується на вимогам КПК України
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, статтею 303 КПК України закріплено право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора на досудовому провадженні.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000963, внесеному 03.10.2018р. до ЄРДР за ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2018р. за заявою ОСОБА_3 від 05.07.2018р. за фактом можливого зловживання владою директором Національного антикорупційного бюро України та прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України при здійсненні досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000137 від 20.01.2017р.

11.10.2018р. детективом відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000963 від 03.10.2018р.

Вказана постанова обґрунтована тим, що, на думку слідства, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.05.2018р., підтверджено обґрунтованість та законність клопотання про надання тимчасового доступу до документів, з яким звернувся детектив НАБ України ОСОБА_5 за погодженням з прокурором ОСОБА_6 .

Факт же незгоди ОСОБА_3 з процесуальними рішеннями детектива, прокурора і слідчого судді в кримінальному провадженні № 0000317, що розслідується Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України стосовно нього, на думку детектива, є його правовою позицією, способом захисту у даному кримінальному провадженні і не свідчить про незаконність дій слідчого та прокурора.

Також, детектив в оскаржуваній постанові зазначив, що складання, погодження у прокурора та подання до слідчого судді клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів це процесуальні дії детектива, здійсненні з дотриманням передбаченого законом порядку, законність яких підтверджено ухвалою слідчого судді від 31.05.2018р., а тому вони не можуть вважатися протиправним обмеженням прав ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_3 не надав розрахунку моральної шкоди та будь-яких підтверджуючих документів, а також не навів підстав, виходячи з яких детективом завдано йому моральної шкоди на суму 24 млн.грн., тому детектив ОСОБА_4 прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не завдано діями детектива НАБ України та прокурора САП моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, встановленому цим Кодексом випадках, - потерпілого.

Аналізуючи вказані норми, слідчий суддя вважає, що постанова детектива про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 11.10.2018р. є передчасною та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, яке розслідується, оскільки під час досудового розслідування детективом не було допитано заявника, з метою підтвердження чи спростування фактів завдання йому моральної, фізичної або майнової шкоди, що суперечить завданням кримінального провадження, крім того, саме на детектива покладається обов`язок доказування обставин в кримінальному провадженні, проте детективом не були витребувані документи та оцінка доказам не була надана.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова детектива від 11.10.2018р. скасуванню.

Керуючись статтями 2, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову від 11.10.2018р. детектива відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000963 від 03.10.2018р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1