ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/2805/18
Номер провадження :11-кп/819/214/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року квітня місяця 02 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7
Захисника: ОСОБА_8

Представника потерпілого : ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000959, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_10 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2018 року щодо: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ахлолало Марнеульського району, Грузія, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, не судимого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченому ст.121 ч.1 КК України, -
в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Іспитовий строк ОСОБА_7 встановлено тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 14441 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок одну гривню) 31 копійку в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави грошові кошти в сумі 4576, 00 грн за проведення судової балістичної експертизи.
Речові докази у справі - циліндричний пластмасовий предмет та картонно-тканинний матеріал, виноградний лист з чисельними отворами округлої форми, марлевий тампон з рушниці постановлено знищити, мисливську рушницю марки ИЖ 16 калібру, та стріляну гільзу 16 калібру конфіскувати, футболку, штани камуфляжного кольору повернути ОСОБА_12 .
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 23.07.2018 року скасовано.
Вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 18.07.2018 року близько 23.00 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_13 , з мотивів помсти, діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, здійснив один постріл з гладкоствольної мисливської рушниці в область живота ОСОБА_12 , 1959 р.н., який знаходився на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 та якого ОСОБА_7 в темний час доби помилково сприйняв за ОСОБА_13 , 1987 р.н.
В результаті чого, потерпілий ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 9-мд від 20.08.2018 року отримав вогнепальне дробове поранення з множинними проникаючими ураженнями живота, з ушкодженням брижі, тонкого кишечника, сліпої кишки, апендикса та м`яких тканин статевого члена і калитки. Зазначені поранення спричинені дробовим зарядом внаслідок пострілу із вогнепальної зброї з неблизької дистанції, за давністю утворення відповідають 18.07.2018 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, в момент заподіяння.
Таким чином, умисні протиправні дії ОСОБА_7 перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ОСОБА_12 тілесними ушкодженнями.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував вимоги ст. 75 КК України, та приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням випробувального терміну, своє рішення належним чином не мотивував, безпідставно послався на пом`якшуючі обставини, тоді як вказані обставини ніяким чином не знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, що згідно з ст.ст. 409, 412 КПК України є підставою для скасування вироку суду в апеляційному порядку.

Просить повторно дослідити характеризуючий матеріал на обвинуваченого ОСОБА_7 . Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 27.11.2018 стосовно ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Захисник обвинуваченого в запереченнях просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, представника потерпілого який не підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та захисника, які не підтримали апеляційні скарги, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції дотримано вимоги ст.91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у провадженні об`єктивної істини.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за яким його засуджено за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та ніким не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги прокурора.
Дійшовши висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд належним чином мотивував своє рішення, проаналізував і дав відповідну оцінки доказам обвинувачення та доводам потерпілого та його представника, про кваліфікацію обвинуваченого за ч. 2 ст. 15,ч.1 ст.115 КК Україниу їх сукупності.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним правопорушень, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не судимий, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття та на підставі вищезазначеного дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає, що він ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених ст.50,65 КК України, оскільки суд в повній мірі врахував дані про особу винного і обставини вчиненого правопорушення, мотивував чому він дійшов висновку про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та застосування ст.75 КК України.
Суд, призначаючи покаранняОСОБА_7 , з застосуванням ст. 75 КК України, звернув увагу на те, що вчинене обвинуваченим правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, є тяжкими, як на це вказує прокурор в апеляційній скарзі.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
У ході апеляційного провадження потерпілий та його представник відмовились від своєї апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, повідомивши шо обвинувачений відшкодував всі збитки.
Вказане є підтвердженням того, що засуджений намагався виправити наслідки вчиненого та виявляв готовність нести покарання.
Отже, за наведених обставин звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не можна вважати явно несправедливим внаслідок м`якості, оскільки забезпечить мету кримінального покарання, що передбачає виправлення обвинуваченого й запобігання вчиненню нових правопорушень.
Переконливих аргументів, які б свідчили про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і були б безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412 ч.1, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2018 року щодо: ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2