Справа № 201/1620/19
Провадження № 1-кс/201/1072/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши за участю представника скаржника та слідчого у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання від 18 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаною скаргою звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , в якій просив скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 18 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про пред`явлення підозри прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 ; зобов`язати прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 розглянути клопотання заявника від 14 січня 2019 року та прийняти рішення відповідно до ст. 220 КПК України.
В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що в провадженні слідчого ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження № 0001396 за фактом не виконання ухвал слідчих суддів прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 . Процесуальне керівництво в ньому здійснює прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 14 січня 2019 року іншим представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_8 було заявлено клопотання процесуальному керівнику про невідкладне повідомлення про підозру прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 . Клопотання було обґрунтовано тим, що факт навмисного не виконання ОСОБА_6 ухвал слідчих суддів встановлений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/6475/18. Постановою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 18 січня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання. Вказана постанова, на думку заявника, є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на таке. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_9 від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/6475/18 в кримінальному провадженні №0000011 було встановлено факт навмисного невиконання прокурором ОСОБА_6 таких ухвал слідчих суддів:
- ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 у справі №202/3082/18 (провадження №1-кс/202/3615/2018) від 03 вересня 2018 року, в кримінальному провадженні №0000011;
- ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 у справі №202/5364/18 (провадження №1-кс/202/5854/2018) від 01 жовтня 2018 року, в кримінальному провадженні №0000011.
В постанові прокурор вказує, що ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/6475/18 не є достатнім доказом для повідомлення ОСОБА_6 про підозру, оскільки в судовому засіданні сам ОСОБА_6 пояснив, що не отримував ухвали слідчих суддів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . На думку заявника таке посилання прокурора є помилковим, оскільки факт надходження чи не надходження цих ухвал на адресу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 не має жодного значення. Обов`язок виконати вказані ухвали виник у прокурора ОСОБА_6 , на думку заявника, одразу ж як він дізнався про їх існування та ніяким чином не пов`язаний із отриманням їх прокуратурою Дніпропетровської області. Тією ж ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 було встановлено, що ОСОБА_6 був присутній при винесенні вказаних вище ухвал, тобто знав про їх існування, отже обов`язок прокурора ОСОБА_6 виконати ці ухвали, на думку заявника, є беззаперечним та не може бути спростований його поясненнями. Цьому факту в оскаржуваній постанові прокурор ОСОБА_5 не надав жодної оцінки. Отже, як зазначає заявник, постанова прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 18 січня 2019 року не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки є необґрунтованою.
Заявник надав до заяву, в якій вимоги скарги підтримав та просив суд їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами.
Прокурор надав до суду заяву, в якій проти задоволення скарги заперечував, справу просив розглянути за його відсутності.
Дослідивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що слідчим відділом Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001396 від 09 листопада 2018 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
15 січня 2019 року до прокуратури Дніпропетровської області надійшло клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 в порядку ч. 1 ст. 220 КПК України про повідомлення про підозру прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Постановою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 18 січня 2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 про повідомлення про підозру.
Постанова мотивована тим, що на даний час у ході досудового розслідування кримінального провадження не зібрано достатніх доказів для повідомлення про підозру прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, так як під час досудового розслідування не встановлено чи надходили до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 у справі №202/3082/18 (провадження №1-кс/2023615/2018) від 03 вересня 2018 року та слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 у справі 202/5364/18, (провадження № 1-кс/202/5864/2018) від 01 жовтня 2018 року та чи виконані вони.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені заявником бездіяльність слідчого, яка полягає у тому числі у нездійсненні інших процесуальних дій, які він повинен вчинити.
Згідно з положеннями ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Постанова слідчого, прокурора має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які необхідно вирішити при вирішенні клопотання потерпілого, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Оцінюючи критично, у сукупності з іншими доказами та обставинами у даному кримінальному провадженні оскаржувану постанову прокурора, беручи до уваги ненадання прокуратурою Дніпропетровської області жодних відомостей в обґрунтування своєї позиції, що унеможливлює спростування доводів скаржників, суд приходить до висновку про необхідність скасування спірної постанови, оскільки прокурором в порушення вимог ст. 22 КПК України, якою передбачено змагальність сторін кримінального процесу, не надано суду жодних доводів на підтвердження правомірності та обґрунтованості спірної постанови.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість даної скарги і необхідність її задоволення.
Керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.
Постанову прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 18 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про пред`явлення підозри прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , - скасувати.
Зобов`язати прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 розглянути клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 від 14 січня 2019 року та прийняти рішення відповідно до ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1