Ухвала

Іменем України
10 грудня 2018 року

м. Київ
Справа № 524/496/17

Провадження № 51 9772 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 грудня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року, ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, та виправдано на підставі ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України.
У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перевірку зазначених вироку та ухвали в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі не зазначено в чому саме полягає незаконність вироку та ухвали згідно з вимогами ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього.
Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції.
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при винесенні судового рішення, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Також, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано копій додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає двох копій касаційної скарги та додатків до неї).
Крім того, відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 без руху.
Встановити ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3