ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/310/18 Справа № 183/6882/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування № 0000262 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Перещепинського ВП Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Перещепине, Новомосковського району Дніпропетровської області, з професійно-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Перещепинського ВП Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_9 строком до 06 січня 2019 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що клопотання слідчого є необґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, у цей же день його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя врахував наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що враховуючи те, що ОСОБА_9 скоїв тяжкий злочин, покарання за який передбачено до 8 років позбавлення волі, та усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, перебуваючи на свободі, ОСОБА_9 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_9 достовірно знаючи про те, що його розшукують працівники поліції, переховувався протягом 12 годин після вчинення злочину, а саме не відчиняв двері своєї квартири. Також слідчий суддя, встановив, що підстави на які посилається слідчий при підтриманні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є недостатніми та слідчим не наведено будь-яких доказів неможливості обрання будь-якого іншого менш тяжкого запобіжного заходу. Стосовно зазначеного у клопотання слідчим ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначив, що вказане об`єктивно нічим не доведено і є на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, потерпілий та свідок до поліції із заявою про тиск на погрози з боку ОСОБА_9 не звертались.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу, вказує на те, що судом було встановлено що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких на підставі наданих суду вагомих та обґрунтованих письмових доказів та допиту свідків під час розгляду клопотання.
Зазначив, що під час допиту потерпілого та свідка судом було встановлено, що підозрюваний тиснув (погрожував та залякував) на останніх. Більш того, відповідно до показів потерпілого, останній остерігається за своє життя та здоров`я оскільки боїться підозрюваного, проте за вказаних обставин, слідчий суддя не встановив ризику передбаченого ст. 177 КПК України.
Також, підозрюваний повідомив та надав суду документи, які підтверджують постійне місце роботи останнього у ТОВ Агро Овен, що свідчить про те, що підозрюваний не зможе виконувати цілодобовий домашній арешт при повній трудовій зайнятості за постійним місцем роботи.
В судовому засіданні апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти апеляційної скарги прокурора, просили відмовити у її задоволенні та залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_12 не підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі Харченко проти України, рішенні від 29.09.2011 року у справі Третьяков проти України, рішенні від 06.11.2008 року у справі Єлоєв проти України зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_13 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_13 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до восьми років, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України, особу підозрюваного, його сімейний стан та інші характеризуючи дані. Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Перещепинського ВП Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4