В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000282

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2018 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1. 29.04.2010 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

2. 28.12.2011 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, звільнений 23.02.2016 р. за відбуттям покарання;

3. 06.02.2018 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме покарання за оскаржуваним вироком та за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2018 р., остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за оскаржуваним вироком та за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2018 р., ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього належного йому майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Посилається на те, що з 2010 р. ОСОБА_6 був тричі засуджений за вчинення тяжких злочинів проти власності, до нього застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням та реальне позбавлення волі, що не досягло мети його виправлення і подальшому запобіганню вчиненню нових злочинів.

Звертає увагу, що 23.02.2016 р. ОСОБА_6 звільнився з місць позбавлення волі, а вже 28.12.2016 р. вчинив тяжкий злочин грабіж, поєднаний із застосуванням насильства до потерпілого, за який його засуджено вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2018 р., а 19.01.2017 р. вчинив розбійний напад, за який його засуджено оскаржуваним вироком. На думку апелянта, це свідчить про стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченого. Просить врахувати, що ОСОБА_6 , будучи працездатною особою, ніде офіційно не працює, не має офіційних джерел існування, посередньо характеризується за місцем проживання та обрав для себе незаконний шлях отримання доходів.

Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував тяжкість наслідків злочину, який вчинив ОСОБА_6 , зокрема, що внаслідок тяжкої травми голови потерпілий ОСОБА_9 став інвалідом, його фізіологічний та психологічний стан здоров`я назавжди погіршився, суттєво змінилася якість життя й соціальні зв`язки як потерпілого, так і його близьких родичів, зокрема, його матері пенсійного віку ОСОБА_10 .

Вважає, що з огляду на обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , остаточне покарання останньому із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України слід визначити за принципом часткового складання призначених покарань.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

19 січня 2017 року, близько 02 годин 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в кафе «Шансон», розташованого по вул. Космонавтів, 64 в м. Миколаєві, побачив ОСОБА_9 , який вживав спиртні напої, після чого у нього виник корисливий умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном. Реалізовуючи його, ОСОБА_6 прослідував за потерпілим до будинку по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 взяв дерев`яну палицю для полегшення здійснення запланованого нападу та прослідкував за потерпілим ОСОБА_9 до третього під`їзду вказаного будинку.

Знаходячись біля зазначеного під`їзду будинку по АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, ОСОБА_6 , знаходячись позаду потерпілого, наніс останньому не менше двох ударів дерев`яною палкою в область голови, від чого потерпілий впав на землю, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеню, субдуральної гематоми зліва, перелому кісток склепіння та основи черепа, ушної геморрагії зліва, забою м`яких тканин голови.

Після цього ОСОБА_6 відкрито заволодів майном ОСОБА_9 : мобільним телефоном «Sony Ericsson K510i» вартістю 200 грн та грошовими коштами в сумі 1600 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій). Його дії кваліфіковані за ч.4 ст. 187 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 187 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, при призначенні покарання суд першої інстанції зазначених вимог не дотримався.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд зазначив про врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлені.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст. 187 КК України, дійшов висновку, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів.

З цими висновками суд не погоджується, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції недостатньо враховано дані про особу ОСОБА_6 , який раніше був двічі судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів (за вироками Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.04.2010 р. та від 28.12.2011 р.). Після звільнення з місць позбавлення волі 23.02.2016 р., через незначний час - 28.12.2016 р., знову вчинив тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, за вчинення якого був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2018 року.

Тому, з урахуванням конкретних обставин провадження та даних про особу винного, а саме того, що останній неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, в тому числі і до покарання у виді позбавлення волі, проте не зробив належних висновків та не став на шлях виправлення, суд вважає слушними твердження прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому кримінальним законом, не відповідає тяжкості вчиненого злочину, та є невиправдано м`яким.

Суд першої інстанції у вироку не навів переконливих доводів того, що призначене покарання буде сприяти виправленню ОСОБА_6 і попередженню вчинення ним нових злочинів.

Крім того, суд першої інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, і обставини його вчинення, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , а також наслідки вчинення злочину, у результаті вчинення якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, і став інвалідом 2-ої групи.

Судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у мінімальному розмірі.

Однак, з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_6 та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, призначене ОСОБА_6 покарання у мінімальному розмірі є явно несправедливим через м`якість.

Призначаючи покарання за ч.4 ст. 187 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, характеризується задовільно. Обставини, які помякшують та обтяжують покарання, не встановлено.

У зв`язку із чим, на думку суду, ОСОБА_6 слід призначити більш суворе покарання за ч.4 ст. 187 КК України, ніж призначив суд першої інстанції, в межах санкції ч.4 ст. 187 КК України, але у меншому розмірі, ніж просить апелянт.

Тому, в цій частині апеляційна скарга є частково обгрунтованою.

Крім того, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України, суд першої інстанції обрав принцип поглинення менш суворого покарання (за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2018 року) більш суворим (яке призначено за ч.4 ст. 187 КК України).

Однак, суд не погоджується із таким принципом призначення покарання за сукупністю злочинів, з огляду на наступне.

Враховуючи дані про особу винного, характер злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів слід призначити остаточне покарання за іншим принципом призначення покарання за сукупністю злочинів, ніж призначив суд першої інстанції, а саме, за принципом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2018 року.

За такого, є слушними доводи апелянта про порушення вимог ч.4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання.

Враховуючи викладене, вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням у цій частині нового вироку.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420, 424, 425, 532 КПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2018 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч.4 ст. 187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за ч.4 ст. 187 КК України за даним вироком та за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2018 року ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання обчислювати з 06.02.2018 р.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3