№ 755/1868/19
№ 1-кп/755/593/19
У Х В А Л А
"13" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
У підготовчому судовому засіданні прокурор доповів про можливість призначення обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до судового розгляду, оскільки дотримано норм кримінально-процесуального законодавства та підстав для його повернення прокурору або його закриття не встановлено.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_3 не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Зокрема, прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про те, що ОСОБА_3 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки остання, будучи обізнаною з мірою покарання за вчинений нею злочин, може переховуватись від суду, а також виїхати за межі України, оскільки постійного місця проживання в Україні не має. Зокрема, перебуваючи на свободі, обвинувачена може незаконно впливати на потерпілу та свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також, вчиняти інші, або ж аналогічні злочини. Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення, оскільки є безробітною, внаслідок чого, не має стабільного джерела прибутку і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення нею даного кримінального правопорушення. Зокрема, відносно ОСОБА_3 було скеровано обвинувальний акт до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ч. 1 ст. 190 КК України та ухвалою від 30.11.2018 року її оголошено в розшук.
Захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання прокурора, оскільки останній не довів та не обґрунтував вказані ним ризики, а також не надав доказів на підтвердження цих ризиків. Зокрема, зазначила, що в обвинуваченої є двоє малих дітей 2006 р.н. та 2012 р.н., яким вона потрібна і тому просила обрати ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під варто, а саме - домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримали думку свого захисника.
Заслухавши думки учасників судового провадження, оглянувши клопотання, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд вважає, що є достатні підстави для призначення його до судового розгляду, оскільки, згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим, відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для його повернення прокурору не встановлено.
У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не заявлено.
Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Крім того, згідно зі ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Заслухавши учасників кримінального провадження, суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України наявні, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання її винною та її особу.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, що стосується питання доцільності обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, може ухилятися від суду, зокрема, відносно неї було скеровано обвинувальний акт до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ч. 1 ст. 190 КК України та ухвалою від 30.11.2018 року її оголошено в розшук, не має місця проживання в м. Києві, ніде не працює, що може вказувати на схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не зникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 314-316 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
Судове засідання проводити за участю прокурора, потерпілої, захисника та обвинуваченої.
Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2019 року включно.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинувачену, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченій, що у разі порушення нею обов`язків, покладених у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя