Справа № 520/8363/19
Провадження № 1-в/520/86/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019 року Київський районний суд м. Одеси
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства Юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вирок суду від 03.07.2018 року Російської Федерації відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тюмені РФ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 02.03.2017 року вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області Російської Федерації за ч.1 ст.228.1 , ч.3 ст.30 п.п. «а,б» ч.3 ст.228.1, ч.3 ст.30 п. «а» ч.3 ст.228.1, ч.2 ст.228, ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст. 69 КК РФ до 12 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,

-03.07.2018 року вироком Акбулакского районного суду Оренбурської області за ч.2 ст.228 КК РФ до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК РФ за сукупністю вироків приєднана не відбута частина покарання за вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 02.03.2017 року, остаточно призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,

ВСТАНОВИВ :

З матеріалів клопотання Міністерства Юстиції України вбачається, що 27 грудня 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 4271/5 було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 02.03.2017 року громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 27.09.2017 року № 06-120465/17.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.03.2018 року вирок Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 02.03.2017 року стосовно громадянина України ОСОБА_4 було приведено у відповідність із законодавством України.
18.02.2019 року від Міністерства юстиції Російської Федерації надійшла копія вироку Акбулакского районного суду Оренбурської області від 03.07.2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення дій передбачених частиною другою статті 228 Кримінального кодексу Російської Федерації до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК РФ за сукупністю вироків приєднано не відбуту частину покарання за вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 02.03.2017 року і остаточно призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі.
15 березня 2019 року наказом Міністерства юстиції України № 797/5 було внесено зміни до наказу Міністерства юстиції України №4271/5, а саме прийнято рішення про прийняття в України засудженого вироком Акбулакского районного суду Оренбурської області від 03.07.2018 року з приєднанням не відбутої частини покарання за вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 02.03.2017 року громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 04.12.2018 року № 06-158124/18.
Вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбаченими міжнародним договором.
Центральним органом України компетентним вирішувати та розглядати питання щодо виконання положень Конвенції 1983 року та двосторонніх договорів чинним законодавством України встановлено Міністерство юстиції України.
Міністерство юстиції України звернулося до суду із письмовим клопотанням про приведення у відповідність із законодавством України вирок суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 на підставі Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб.
В судове засідання представник заявника не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд вказаного клопотання у його відсутність.
Заслухавши думку прокурора, який вважає, що клопотання Міністерства Юстиції України є обґрунтованим тому підлягає задоволенню, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що письмове клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України № 13 з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року передбачено, що відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про міжнародні договори України» Україна, виступаючи за сумлінне виконання міжнародних договірних зобов`язань, фактично підтверджує проголошене в ст.18 Конституції України прагнення неухильно дотримуватися загальновизнаних принципів і норм міжнародного права.
З матеріалів справи, досліджених судом вбачається, що Міністерством юстиції України прийнято рішення про задоволення заяви засудженого на території Російської Федерації особи ОСОБА_4 щодо відбування ним міри покарання на території України, на підставі запиту Міністерства юстиції РФ про передачу ОСОБА_4 в Україну для подальшого відбування ним покарання.
Згідно наданих суду документів відносно ОСОБА_4 вбачається, що він 03.07.2018 року вироком Акбулакского районного суду Оренбурської області Російської Федерації визнаний винним і засуджений за ч.2 ст.228 КК РФ до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК РФ за сукупністю вироків приєднана не відбута частина покарання за вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 02.03.2017 року, остаточно призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Вирок набрав законної сили 03.08.2018 року.
Згідно вказаного вироку суду відносно ОСОБА_4 додаткове покарання не призначено, акти амністії та помилування не застосовувались.
ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком суду в ФКУ «Виправна колонія №9 УФСВП Росії по Оренбурзькій області»
Згідно довідки, виданої бухгалтерією ФКУ «Виправна колонія №9 УФСВП Росії по Оренбурзькій області» видно, що виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 процесуальних витрат за місцем відбування покарання засудженим ОСОБА_4 відсутні.
Строк відбування покарання за вироком суду обчислюється з 03.07.2018 року.
Згідно довідки Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України та даних паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім його місцем проживання в Україні.
Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб, держава виконання вироку визнає вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином міру покарання приводять у відповідність до законодавства держави де буде відбувати покарання особа.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений набрав законної сили, строк який має відбувати засуджений складає більше шести місяців, засуджений згоден на передачу в Україну, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого був ухвалений вирок, являється злочином згідно із законодавством України, суд вважає, що матеріали, надані суду відповідають вимогам ст.6 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, тобто умови, передбачені ст.3 Конвенції 1983 року дотримані.
Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Відповідно до ст.11 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.
За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавством держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
Судом встановлено, що діяння, передбачені:
- ч.2 ст.228 КК РФ, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , згідно кримінального законодавства України є злочином, передбаченим ч.2 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів у великому розмірі, яке карається позбавленням волі на строк від 2 до 5 років.
Міра покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, призначена за вироком суду іноземної держави, відповідає мірі покарання, яке може бути призначене у межах санкції ч. 2 статті 309 КК України.
Крім того, згідно вироку Акбулакского районного суду Оренбурської області від 03.07.2018 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.228 КК РФ до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК РФ за сукупністю вироків приєднана не відбута частина покарання за вироком Соль - Ілецького районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 02.03.2017 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Аналогічні положення застосування судом покарання за сукупністю вироків, передбачені у статті 71 КК України, відповідно до положень якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду, при цьому, при складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років.
Таким чином, остаточне покарання за сукупністю вироків, яке було призначено ОСОБА_4 вироком Акбулакского районного суду Оренбурської області від 03.07.2018 року, не виходить за межі покарання, яке може бути призначено судом за сукупністю вироків, згідно з законодавством України.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, тобто суд може застосувати до засудженого ОСОБА_4 строк покарання згідно КК України у виді одинадцяти років позбавлення волі.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
На підставі викладеного, керуючисьст.3, 6, 9-12 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб,ч.1 ст.9 Конституції України, п.20 Постанови №13 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року, ст.602, 603, 609, 610 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства Юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Вирок від 03.07.2018 року Акбулакского районного суду Оренбурської області, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.228 КК РФ до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК РФ за сукупністю вироків приєднана не відбута частина покарання за вироком Соль - Ілецького районного суду Оренбурзької області Російської Федерації від 02.03.2017 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму - привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Акбулакского районного суду Оренбурської області від 03.07.2018 року передбачена ч.2 статті 309 КК України.
Визначити, що ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Визначити, що на підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не відбуту частину покарання за вироком Соль - Ілецького районного суду Оренбурзької області від 02.03.2017 року, остаточно за сукупністю вироків до відбування ОСОБА_4 визначити у вигляді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Визначити строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 03.07.2018 року.
Копію ухвали суду вручити прокурору та направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування держави винесення вироку та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні для організації та фактичного виконання судового рішення.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1