У Х В А Л А

Іменем України

07.12.2018 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду матеріали скарги поданої ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.. 308 КПК України, на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків щодо досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник потерпілий : ОСОБА_3

Особа дії якої оскаржуються: заступник прокурора Львівської

місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 ,

Інші учасники кримінального провадження: прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 та слідчий СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року.

Скаржник у черговий раз звернувся в суд до слідчого судді із скаргою на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків щодо досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року.

Обгрунтовуючи скаргу, скаржник як і в попередніх скаргах акцентує увагу, що дане кримінальне провадження стосується фактів, які мали місце починаючи з 2005 року. По ряду кримінальних проваджень прийнято рішення, у тому числі й до осіб, що підозрювалися та обвинувачувалися у вчиненні кримінальних правопорушень. Зазначає, що єдиним хто досі не поніс покарання, як на його скаржника думку, залишається нотаріус ОСОБА_7 , котрий , користуючись своїм службовим становищем та становищем своєї дружини - судді, чинить тиск на прокуратуру, органи досудового розслідування та суд.

Стверджує, що 09 квітня 2010 року за наслідками його заяв, прокуратурою Франківського району м. Львова було зареєстровано кримінальну справу № 184-0159 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. Дана кримінальна справа у 2013 році перереєстрована на кримінальне провадження, відповідно до вимог діючого процесуального законодавства.

З даного часу досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не завершено. Вважає, що оскільки в процесі досудового розслідування було здобуто достатньо доказів, які беззаперечно доводять вчинення службового злочину, як на його скаржника , думку, конкретною особою, 25 червня 2018 року він звернувся з клопотанням про вручення ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_6 від 27 червня 2018 року відмовлено у задоволенні його клопотання від 25 червня 2018 року про оголошення підозри ОСОБА_7 .

Уважаючи дану постанову слідчого незаконною він, скаржник, звернувся до прокурора про її скасування, однак йому було відмовлено, що підтверджується листом за вих. № 115(3) від 31 серпня 2018 року.

11 вересня 2018 року ним, скаржником, подана скарга керівнику Львівської місцевої прокуратури № 3 в порядку ст. 28, 308 КПК України на недотримання розумних строків під час досудового розслідування, у якій просив відреагувати на бездіяльність слідчого та надати останньому вказівки щодо закінчення досудового розслідування кримінального провадження шляхом повідомлення підозри ОСОБА_8 у вчиненні службового злочину.

28 вересня 2018 року ним, скаржником отримано відповідь № 115 (3) від 11 вересня 2018 року за підписом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , котрий уважає, що на даний час не виявлено достатніх підстав та обставин щодо повідомлення про підозру ОСОБА_7 . Просить скасувати рішення прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні оскільки він, як скаржник, вважає це рішення прокурора процесуальним рішенням.

Також просить прийняти рішення про зобов`язання слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 18 січня 2018 року та вирішити питання про повідомлення гр.. ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Покликаючись на ст. ст. 2,3,28,276,277,278,303, 304, 307, 308 КПК України, скаржник просить слідчого суддю клопотання задоволити.

Прокурор вищого рівня заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , в судове засідання не прибув, направив представника за довіреністю прокурора Львівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , котрий також є процесуальним прокурором у кримінальному провадженні в якому подано скаргу.

При розгляді скарги в судовому засіданні від 27 листопада 2018 року, прокурор ОСОБА_5 не зміг повідомити суду чи виконана ухвала слідчого судді від 29 жовтня 2018 року в частині встановленого ним строку для прийняття процесуального рішення та заявив клопотання про перенесення розгляду скарги.

У даному судовому засідання судом ухвалено про обов`язкову участь прокурора ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_6 для отримання в них пояснень, щодо виконання ухвали слідчого судді, яка набрала законної сили, в частині прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_4 як і попередні, в чергове судове засідання не прибув хоч був повідомлений належним чином про його виклик. Натомість розпочав переписку із слідчим суддею, котра у даному випадку, як і відповідь скаржнику за вих. № 115(3) від 31 серпня 2018 року, не передбачена процесуальним кримінальним законодавством України.

Більш того, прокурор перебрав на себе непритаманну ні йому, ні органам прокуратури функцію перевірки та аналізу судового рішення,яке набрало законної сили вдавшись до роз`яснень слідчому судді норм закону які застосовувалися при прийнятті судового рішення та рішенню суду в цілому.

Прокурор ОСОБА_4 так і не виконав рішення суду яке набрало законної сили, а саме ухвали слідчого судді від 29 жовтня 2018 року , якою на нього у порядку ст. 307 КПК України, тобто у законний спосіб, покладено обов`язок вчинити певні дії.

Прокурор ОСОБА_4 не тільки не виконав судового рішення, але й проігнорував письмовий запит слідчого судді про надання інформації щодо виконання судового рішення, що вказує на відкритий професійний та правовий нігілізм та у повній мірі підтверджує доводи скаржника, щодо неправомірності рішення прокурора вищого рівня, яке він повинен прийняти виходячи із вимог ст. 308 КПК України та інших норм, що регламентують обов`язок прокурора у кримінальному процесі.

Відповідно до ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 29.10. 2018 року слідчим суддею уже приймалося рішення за скаргою подібного змісту.

Згідно резолютивної частини ухвали, - визнано протиправною відмову прокурора вищого рівня заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , щодо порядку виявлення підстав для задоволення чи відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 на недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року.

Зобовязано прокурора вищого рівня заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 прийняти процесуальне рішення про наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 на недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року в порядку, передбаченому ст. 110 та ст. 308 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 114 КПК України слідчим суддею було встановлено органу досудового розслідування СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області процесуальний строк для прийняття у кримінальному провадженні № 0000181 від 18 січня 2013 року одного із процесуальних рішень, передбачених Главами 22 24 КПК України, який не може перевищувати тридцяти днів з часу постановлення ухвали.

В судовому засідання слідчий ОСОБА_6 повідомив слідчому судді, що ним, як слідчим виконано ухвалу в частині прийняття процесуального рішення та надав суду копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року. При цьому, слідчий так і не зміг пояснити які слідчі та процесуальні дії проведені ним з 16 лютого 2018 року, тобто з часу скасування постанови про закриття кримінального провадження апеляційним судом Львівської області, та що стало підставою для прийняття ним такого рішення після повернення справи з апеляційного суду.

Дослідивши матеріали і зміст скарги, матеріали вказаного кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників процесу, приходжу до переконання, що скарга не підлягає задоволенню.

Приймаючи таке рішення, як слідчий суддя, виходжу з вимог ст. 308 КПК України, та п. 18 ст. 3 КПК України, в частині судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та враховую наявність процесуального рішення органів досудового розслідування, - постанови про закриття провадження, яка не скасована, а отже перешкоджає вчиненню будь яких процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні.

Оскільки із матеріалів скарги вбачається, що скаржником оскаржується рішення заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 № 115(3) від 27 вересня 2018 року, то дана скарга розглядається в порядку ст. 303 -307 КПК України, як скарга на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

З огляду на невиконання ухвали слідчого судді від 29 жовтня 2018 року та чергових відповідей слідчому судді ОСОБА_1 від 31 жовтня 2018 року за № 04-16/3113/вих.-18 та Відповіді прокурора ОСОБА_3 від 31 жовтня 2018 року № 115 (з), тобто з тим же вихідним номером, що й у відповіді від 11 вересня 2018 року, слід прийти до висновку, що дії прокурора вищого рівня - заступника керівника Львівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 й надалі є протиправними, що визнається слідчим суддею однією із причин недотримання розумних строків у кримінальному провадженні.

У порушенні цих строків, винні посадові особи, повинні нести відповідальність у відповідності до вимог встановлених законом, як це передбачено ч. 3 ст. 308 КПК України.

Зважаючи, що поняття , - прокурор вищого рівня, як це зазначено у ст. 308 КПК України, включає й Генерального прокурора України, беручи до уваги, що прокурор вищого рівня , котрий належить до керівництва Львівської місцевої прокуратури № 3 і котрому належало процесуальне вирішення скарги, ігнорує розгляд скарги ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 308 КПК України та не бажає виконувати судового рішення яке набрало законної сили, скаргу слід скерувати Генеральному прокурору України для її вирішення у порядку, передбаченому ст. 308 КПК України. Та невиконання прокурором судового рішення, яке набрало законної сили, що тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 382 КК України.

Приймаючи дане рішення, виходжу з того, що за наявності не скасованої постанови слідчого від 29 листопада 2018 року, про закриття провадження , як слідчий суддя не можу покладати жодних зобов`язань у даному кримінальному провадженні із встановленням строку щодо виконання процесуальних рішень, у тому числі й зобов`язати слідчого вирішити питання про повідомлення підозри конкретній особі. Як слідчий суддя, це своє рішення мотивую повноваженнями та обовязком, визначеними п. 18 ст. 3, ст. 8, ч. 1, 3-6 ст. 9 КПК України, а також ч. 1 ст. 1 КПК України, згідно якої, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Крім цього, скаржник просить скасувати рішення прокурора, однак самого рішення не представив, слід вважати що з об`єктивних причин, оскільки таке відсутнє в природі, що підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження.

У той час, лист повідомлення прокурора не може бути скасованим, оскільки не є процесуальним рішенням.

Разом з тим, виходячи з вимог п. 18 ст. 3 ст. 303 -308 КПК України, визнаю протиправною відмову прокурора ОСОБА_4 , щодо порядку виявлення підстав для задоволення чи відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 на недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 18 січня 2013 року.

Відповідно до ст.. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала за правилами цього Кодексу.

Зважаючи, що частина питань скарги, яка є предметом розгляду уже вирішувалося слідчим суддею та по них прийнято рішення відповідно до ухвали від 29 жовтня 2018 року, а також приймаючи до уваги наявність постанови слідчого від 29 листопада 2018 року про закриття провадження, підстав для задоволення скарги не вбачаю.

Разом з тим, зважаючи, що прокурор вищого рівня, як це зазначено у ст. 308 КПК України, скаргу ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 308 КПК України не вирішив, то копію матеріалів скарги слід скерувати Генеральному прокурору України, як прокурору вищого рівня.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 1, п. 18 ст. 3, ст. 8, ч. 1, 3-6 ст. 9 , ст. ст. 214, 303 307, 308 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на рішення прокурора вищого рівня про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування, у зв`язку з прийняттям у провадженні процесуального рішення, про закриття провадження.

Копію матеріалів скарги ОСОБА_3 від 15 листопада 2018 року скерувати Генеральному прокурору України, як прокурору вищого рівня для виконання вимог ч. 2 ст. 308 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9

Суддя: ОСОБА_1