Справа № 352/1358/17
Провадження № 1-кп/352/68/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000346 від 29.07.2017 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого експедитором в п/п «Гравіс», одруженого, утриманця однієї неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , не військовозобов`язаного, депутатом не обирався, українця, громадянина України, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

28.07.2017 р. приблизно о 22.30 ОСОБА_4 , на велосипеді повертаючись із роботи з м. Івано-Франківськ до дому в с. Клубівці, Тисменицького району, Івано-Франківської області, проїжджаючи вулицею Шевченка в м. Тисмениця, побачив бетонну споруду у вигляді хреста, в середині якого знаходилась гіпсова скульптура у вигляді «Божої Матері». Вказана бетонна споруда розташована на неогородженій території присадибної ділянки потерпілої ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_4 , виник умисел на таємне викрадення виявленої скульптури.

Для реалізації свого злочинного наміру спрямованого на викрадення чужого майна ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи переконаним, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, застосовуючи фізичні зусилля, розбив захисне скло, яке перешкоджало доступу до жаданої скульптури, після чого відніс уламки скла до бетонної електроопори № 204 по вул. Шевченка в м. Тисмениця, де їх і заховав.

Продовжуючи свої неправомірні дії спрямовані на заволодіння чужим майном ОСОБА_4 , повернувся до бетонної споруди та за взявши в обидві руки скульптуру яка знаходилась в середині бетонної споруди вийняв її, виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця. Однак, свій умисел на таємне викрадення чужого майна - скульптури «Божої Матері», яка належить ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не зміг довести до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як його дії були виявлені сусідом ОСОБА_6 ОСОБА_7 , який затримав ОСОБА_4 на місці вчинення злочину.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілою дав суду показання в яких повністю підтвердив факт та обставини скоєного ним кримінального правопорушення. Просить суд суворо його не карати. Також обвинуваченим подано клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію в 2016 році". Правові наслідки застосування акта амністії обвинувачений розуміє.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч. 1 КК України, так як він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілої, щодо міри покарання яку слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, являється утриманцем однієї неповнолітньої дитини, щодо якої неправомірних діянь не вчиняв та батьківських прав не позбавлений..

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає доцільним призначити підсудному покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до набрання чинності 07.09.2017 року Закону України "Про амністію в 2016 році", на день набрання чинності згаданим Законом обвинувачений мав одну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ., щодо якої неправомірних діянь не вчиняв та не позбавлений батьківських прав, а скоєний ним умисно злочин не відноситься до категорії тяжких злочинів, останній підлягає звільненню від відбування призначеного йому даним вироком судом покарання, на підставі п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році". Будь-які обставини чи перепони, які б виключали можливість застосування щодо ОСОБА_4 акта амністії, судом не встановлено.
Питання про речові докази та понесені судові витрати по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 342-376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт - на підставі п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" від 07.09.2017 року.
Речові докази по даному кримінальному провадженні : гіпсову скульптуру «Божої Матері» - повернути за приналежністю потерпілій ОСОБА_6 ; спеціальний пакет Експертної служби МВС України № 3340660, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Тисменицького ВП ГУНП - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1731,80 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових витрат на проведення судових експертиз № 1.3-463/17 від 07.08.2017 р. та № 1.3-466/17 від 08.08.2017 р.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1