Справа № 442/814/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/512/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 17.07.2014 року і призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з 21 серпня 2018 року.
До набрання вироком законної сили відносно засудженого ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Дрогобицька виправна колонія № 40.
Згідно з вирокомсуду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Сколівського районного суду Львівської області від 17.07.2014 року за ч.2, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі, з 13.07.2016 року відбував зазначене покарання в Державній установі «Дрогобицька виправна колонія №40», що знаходиться по вул.Трускавецька, 77 в м.Дрогобичі Львівської області.
Згідно протоколу №12 від 27.06.2017 року рішенням комісії ДУ «Дрогобицька ВК №40» до ОСОБА_6 застосовано вимоги ст.ст.100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, та відповідно до постанови начальника установи від 29.06.2017 року, з 30.06.2017 року засуджений ОСОБА_6 переведений до дільниці соціальної реабілітації вказаної установи.
Відбуваючи покарання у вказаній дільниці, ОСОБА_6 був ознайомлений з іі межами та правилами поведінки у такій, а також письмово попереджений про кримінальну відповідальність за порушення вказаних меж. Крім того, ОСОБА_6 з 05.07.2017 року працевлаштований допоміжним працівником на підсобному господарстві ДУ «Дрогобицька ВК №40» та начальником установи 05.07.2017 року останньому видано маршрутний лист та посвідчення №7 на право вільного виходу за маршрутом: ДВК №40 - вул.Холмська - господарчий двір - ДВК №40, з яким він був ознайомлений та попереджений про кримінальну відповідальність за порушення меж визначеного маршруту.
23.12.2017 року біля 08.00 години засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці на території господарчого двору ДУ «Дрогобицька ВК №40» (за межами охоронюваної зони), що по вул.Трускавецька, 77 в м.Дрогобичі Львівської області (захід на територію господарчого двору з вул.Холмської), маючи умисел, спрямований на втечу з місця відбування покарання, з метою ухилення від подальшого відбування призначеного покарання, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи, що строк відбування ним покарання не завершився та він не має права залишати територію установи, без відповідного дозволу адміністрації установи, таємно, з особистих спонукань, самовільно залишив територію господарчого двору ДУ «Дрогобицька ВК №40» та втік з вказаної території, направившись в напрямку вул. Трускавецької в м. Дрогобич Львівської області. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , рухаючись по вказаній вулиці, зупинив попутній транспорт, яким 23.12.2017 року дістався до м.Сколе Львівської області, за місцем своєї реєстрації. Вжитими першочерговими розшуковими заходами представників адміністрації ДУ «Дрогобицька ВК №40», місце знаходження засудженого ОСОБА_6 було встановлено і 23.12.2017 року о 12 год. 50 хв., засудженого ОСОБА_6 затримано по вул.І.Франка в м.Сколе Львівської області та повернуто до місця відбування покарання.
Тобто, ОСОБА_6 , засуджений вироком Сколівського районного суду Львівської області від 17.07.2014 року за ч.2, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі, яке з 13.07.2016 року відбував в Державній установі «Дрогобицька виправна колонія №40», будучи 30.06.2017 року переведеним до дільниці соціальної реабілітації вказаної установи, 23.12.2017 року біля 08.00 години перебуваючи на робочому місці на території господарчого двору ДУ «Дрогобицька ВК №40» (за межами охоронюваної зони), що по вул.Трускавецька, 77 в м.Дрогобичі Львівської області (захід на територію господарчого двору з вул. Холмської), маючи умисел, спрямований на втечу з місця відбування покарання, з метою ухилення від подальшого відбування призначеного покарання, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи, що строк відбування ним покарання не завершився та він не має права залишати територію установи, без відповідного дозволу адміністрації установи, таємно, з особистих спонукань, самовільно залишив територію господарчого двору ДУ «Дрогобицька ВК №40» та втік з вказаної території, направившись в напрямку вул. Трускавецької в м. Дрогобич Львівської області, а в подальшому у м. Сколе Львівської області.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вищевказаний вирок у частині пом`якшення покарання.
На підтвердження апеляційних вимог вказує, що він винний у кримінальному правопорушенні, яке кваліфікується як порушення режиму колонії внаслідок відхилення від маршруту, у зв`язку із тим, що він хотів побачити матір перед смертю і поговорити з нею. Наміру втікати від правосуддя, поліції чи конвою він не мав. Хотів після зустрічі з матір`ю одразу повернутися назад у колонію. Прибувши у рідне місто Сколе матері не застав, від сусідів дізнався, що її забрав брат у м.Золочів. Потім зустрів двоюрідного брата і попросив його відвезти апелянта у колонію у м.Дрогобич на автомобілі.
Наголошує, що в цілому він на робочому місці був відсутній не більше 5 годин (враховуючи 2,5 год. добирання до рідного міста на громадському транспорті), межі області не перетинав.
Стверджує, що він не є суспільно небезпечним і одразу після зустрічі з мамою хотів повернутися. Щиро розкаюється у вчиненому, просить врахувати його стан здоров`я та призначити йому менш суворе покарання.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, у ній наведених, прокурор таку заперечив, просив оскаржуваний вирок залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, встановила наступне.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у межах висунутого обвинувачення згідно із обвинувальним актом.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі вимог ст.349 КПК України за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі обвинуваченого, які, на думку суду апеляційної інстанції, правильно кваліфіковано за ч.1 ст.393 КК України.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то слід вказати наступне.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
На думку колегії суддів призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції не повністю дотримався вищевказаних вимог.
При призначенні покарання місцевим судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 , під час відбування призначеного покарання в установі виконання покарань, вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку, має не зняту і не погашену судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за місцем відбуття покарання характеризується позитивно, раніше судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, визнання вини та щире каяття. Відтак, враховуючи вищевказане суд призначив найнижчу межу покарання, передбачену санкцією ч.1 ст.393 КК України.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин
Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що на утриманні ОСОБА_6 перебуває матір ОСОБА_8 , 1944 р.н., яка хворіє на хворобу Паркінсона та перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра Сколівської ЦРЛ, що підтверджується наданими медичними документами.
Крім того, випискою із медичної карти ОСОБА_6 , виданої медчастиною ДУ «Дрогобицька ВК№40» від 27.07.2018 року встановлено, що останній хворіє на тяжкі захворювання: хронічний гепатит, дифузний кардіосклероз, гіпоплазія лівої нирки, правобічний черевний крипторхізм та інші, через що постійно перебуває на лікуванні.
У відповідності до ч.2 ст.66 КК України хворобливий стан здоров`я ОСОБА_6 та перебування на його утриманні тяжко хворої 75-річної матері апеляційним судом визнаються обставинами, які пом`якшують покарання.
Отже, на думку колегії суддів у даному кримінальному провадженні існує декілька обставин, які пом`якшують ОСОБА_6 покарання та з урахуванням особи винного дають можливість призначити обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, що ставиться у провину ОСОБА_6 ..
У такому випадку апеляційний суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_6 .
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення, а вирок місцевого суду підлягає зміні в частині призначеного покарання у бік пом`якшення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.393 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 17.07.2014 року і призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
В решті вирок місцевого суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

.

Головуючий :
Судді :