ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/191/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №628/1614/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ківшарівка, м. Куп`янськ,Харківської області, громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Вироком міськрайонного суду встановлено, що 28.02.2018 року, близько о 18-00 годині, під час спільного вживання спиртних напоїв між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, що згодом переросла в бійку, яка відбулась поблизу торгівельного павільйону «Верес», розташованого біля ринку смт. Ківшарівка, м. Куп`янськ, Харківської області, під час якої ОСОБА_7 діючи з раптово виниклим умислом, направленим на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, витяг розкладний ніж з карману своєї куртки, у яку був одягнений, усвідомлюючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи діяти саме таким чином, наніс ОСОБА_10 шість ударів ножем, який тримав у правій руці, в область шиї, грудної клітини та потилиці, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які по характеру, механізму утворення та ступеню тяжкості поділяються на дві групи: колото-різана рана потиличної області праворуч, дві колото-різані рани по передній і бічній поверхні шиї праворуч, колото-різана рана передньої поверхні грудної клітини праворуч, з послідуючою їх первинною хірургічною обробкою, дренуванням та ушиванням, різана рана задньо-бічної поверхні грудної клітини праворуч, з послідуючою їх первинною хірургічною обробкою, дренуванням та ушиванням, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а також проникаюча колото-різана рана передньої поверхні грудної клітини зліва, яка супроводжувалась геморрагічним та плевропульмональним шоком II ст., ускладнена посттравматичною лівосторонньою нижньо-дольовою пневмонією, з послідуючою первинною хірургічною обробкою рани, дренуванням та ушиванням, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14- 117-КП/18 від 14.03.2018 року.
Вказані дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок міськрайонного суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставним звільненням ОСОБА_7 від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі; виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття. В обґрунтування апеляції вказав, що ОСОБА_11 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи. Вважає, що при звільненні обвинуваченого від відбування покарання суд недостатньо врахував тяжкість, характер, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу обвинувачено, використання при вчиненні злочину ножа, кількість та локалізацію ударів, від яких у потерпілого утворилася велика кількість легких та тяжкі тілесні ушкодження, перебування ОСОБА_11 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що злочинні дії були припинені обвинуваченим не самостійно, а внаслідок активного втручання третьої особи. Також вказав, що раніше обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, був двічі засуджений за тяжкий та особливо тяжкі злочини, в тому числі й за нанесення потерпілій особі тяжких тілесних ушкоджень з використанням ножа. Крім цього зазначив, що ОСОБА_11 не працює, утриманців не має, після нанесення тілесних ушкоджень та під час слідства допомоги потерпілому не надавав, що свідчить про відсутність щирого каяття. У зв`язку з наведеним, вважає можливим виправлення обвинуваченого лише за умови реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на обставини в ній наведені; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечень обвинуваченого на апеляцію прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок щодо ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.
Призначаючи покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, міськрайонний суд зазначив, що враховує тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, також мотивацію вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. З урахуванням вказаних обставин, міськрайонний суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Крім того, з посиланням на обставини справи та позитивні дані про особу обвинуваченого, визнання ним вини, щире каяття у скоєному злочині, позицію потерпілого, який до обвинуваченого матеріальних претензій немає та просив суд не позбавляти обвинуваченого волі, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та застосував до нього положення ст. 75 КК України, звільнив від відбування покарання з випробуванням на умовах контролю за його поведінкою відповідно до ст. 76 КК України.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України, колегія суддів вказує наступне.
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи з використанням ножа, наніс ОСОБА_10 шість ударів ножем, в область шиї, грудної клітини та потилиці, спричинивши такими діями вказані у вироку численні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких та тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя. Під час вчинення злочину обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти життя та здоров`я особи, в тому числі тяжкого й особливо тяжкого злочину з використанням ножа.
Наведене свідчать про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та підтверджує обгрунтованість апеляційних доводів прокурора про безпідставне застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.
З урахуванням вказаних обставин, на думку колегії, застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 75 КК є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не сприяє меті покарання та є недостатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів, призначене покарання зі звільненням від його відбування не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Зазначені обставини, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України, є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та задоволення апеляції прокурора в даній частині.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, враховує його щире каяття, визнання вини та відшкодування потерпілому завданої шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Дані про особу ОСОБА_7 свідчать про те, що він має професійно-технічну освіту, за постійним місцем проживання та реєстрації зарекомендував себе з позитивної сторони. Одружений, піклується за донькою своєї дружини ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , 2000 року народження, за останнім місцем роботи в ТОВ «СМП-155» зарекомендував себе з позитивної сторони. Відповідно до листа Керуючої компанії «Коменерго-Куп`янськ-3» вони мають намір укласти з ОСОБА_7 договір цивільно-правового характеру на виконання робіт з поточного ремонту автомобільних доріг. Обвинувачений на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має вроджене та хронічне захворювання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Також, колегія суддів приймає до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно з якою ОСОБА_7 проживає з дружиною, побут влаштований і відповідає санітарно-гігієнічним нормам, скарг від мешканців на його поведінку не надходило. За останнім місцем роботи характеризується позитивно. Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Фактором, що підвищує ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є вживання алкоголю. Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується, вчинено ним під впливом алкоголю, що дає підстави вважати,що алкоголь може чинити шкідливий вплив на його спосіб життя,однак на даний час алкоголь не вживає, так як має захворювання шлунково-кишкового тракту. Має стійкі соціальні зв`язки з рідними та близькими, громадський порядок не порушує, конфліктів у сім`ї не виникає, піклується про дочку своєї дружини, провину у вчиненні злочину визнає та усвідомлює його наслідки, шкодує про те, що сталося. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також рівень вчинення повторного правопорушення, на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання, апеляційний суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, вищевказані дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та обставину, що його обтяжує.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
По справі встановлені кілька обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, визнання вини та відшкодування потерпілому завданої шкоди.
Вказані обставини, позиція потерпілого, який не мав претензій та просив не позбавляти ОСОБА_7 волі, зазначені у вироку міськрайонного суду та даній ухвалі дані, що позитивно характеризують особу обвинуваченого, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають апеляційному суду необхідні й достатні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Апеляційний довід прокурора про необхідність виключення щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, спростовується вищевказаними даними, які підтверджують наявність такої обставини.
Посилання прокурора про припинення злочинних дій обвинуваченого третьою особою є неспроможним та таким, що не може вплинути на висновки суду при призначенні покарання ОСОБА_7 . Колегія суддів погоджується з позицією захисту з цього приводу, викладеною в запереченні на апеляційну скаргу прокурора. Обвинувачення не містить даних про обставини припинення конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а по справі ухвалюється новий вирок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, п.4 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання, скасувати і ухвалити свій вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді: