Провадження № 1-кп/742/22/19
Єдиний унікальний № 741/348/18
ВИРОК
іменем України
25 лютого 2019 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки кримінальне провадження внесеного до ЄРДР № 0000304 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2013 року за ст.286 ч. 2 КК України, до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 шляхом обману, під приводом можливості придбання для потерпілого ОСОБА_5 автомобіля марки «Volkswagen Caddy» 2010 року випуску, з метою протиправного збагачення з корисливих мотивів, заволодів належними останньому грошовими коштами в сумі 400 доларів США, що станом на 01.10.2016 р. еквівалентно 10364,0 гривень, які були передані потерпілим у ході трьох зустрічей, що відбулися у невстановлені дні та час періоду з 01.10.2016 р. до 31.10.2016 р. поблизу дошкільного навчального закладу № 17 «Перлинка», розташованого за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 99, будинку № 7 на вул. Генерала Корчагіна міста Ніжина та Ніжинського управління з газопостачання та газифікації, розташованого за адресою: м. Ніжин, вул. Воздвиженська, 4, як авансований платіж для придбання вказаного транспортного засобу, чим потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальної шкоди на суму 10364,0 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав, та дав показання суду, що на час інкримінованого йому злочину він не займався продажем автомобілів, ніяких домовленостей із потерпілим ОСОБА_5 щодо купівлі та перегону останньому автомобіля із за кордону він не вів. Кошти у сумі 400 доларів США у потерпілого обвинувачений позичав для власних цілей, про що було складено відповідну письмову розписку, яку писали у дитсадку, а вийшовши на вулицю розписку підписали і свідки, вказує, що на вулиці ОСОБА_5 жодних якихось обставин покупки автомобіля не обговорював, свідки підписали розписку і обвинувачений пішов, а потерпілий з останніми залишився.

Зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у скоєнні шахрайства, підтверджується повністю сукупністю досліджених та проаналізованих в судовому засіданні доказів .

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання, що на час інкримінованого злочину, дитина обвинуваченого ОСОБА_6 та його ходили до одного дитсадку м. Ніжин, так одного разу перебуваючи спільно на батьківських зборах, потерпілий розмовляючи з ОСОБА_6 дізнався, що останній займається купівлею та перегоном автомобілів із за кордону, про що останні домовились, що ОСОБА_6 за 3000 доларів США зможе пригнати із за кордону автомобіль «Volkswagen Caddy» 2010 року випуску, і йому потрібен завдаток в розмірі 100 доларів США, після розмови у жовтні 2016 року , потерпілий в ході двох зустрічей у м. Ніжин з останнім віддав обвинуваченому по 100 доларів США, після чого під час дзвінка обвинуваченого до потерпілого, ОСОБА_6 вказав, що машина готова для перегону і для оформлення певних документів потрібно 200 доларів США, на що потерпілий погодився і в ході третьої зустрічі передав обвинуваченому 200 доларів США. Потім днів 3-4 ОСОБА_6 не виходив на зв`язок, після чого потерпілий додзвонився до обвинуваченого, в ході розмови з яким, останній повідомив, про необхідність передачі ще 300 доларів США і він прижене автомобіль, на що ОСОБА_5 і запідозрив, що напевно попав у халепу. Після чого, протягом певного часу оскільки ОСОБА_6 не віддавав ні коштів і ніякого автомобіля він не купував і не приганяв, в присутності двох свідків яких діти також ходили до одного дитсадка, було складено розписку про позику, перед тим розповівши, що заздалегідь потерпілий кошти віддав обвинуваченому на купівлю автомобіля. Наполягає на суворості покарання.
Свідок ОСОБА_7 дитина якої і діти обвинуваченого та потерпілого ходили до однієї групи дитсадка дала показання суду,що на час інкримінованого злочину вона була у нормальних стосунках як із обвинуваченим так із потерпілим, так одного разу після зборів у дитсадку вийшовши на вулицю, через невеликий проміжок часу вийшов ОСОБА_6 із ОСОБА_5 який розповів про всі раніше обставини домовленості між останніми про купівлю автомобіля та передачу коштів ОСОБА_6 , і після цієї розмови свідок із ще одним свідком ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підписали розписку про позику.
Крім того вина обвинувачено ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується іншими оголошеними, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами:

Із тексту розписки вбачається, що ОСОБА_6 взяв у борг у ОСОБА_5 400 доларів США , які зобов`язується повернути 09.12.2016 року, підписи ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.п. 178).

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 15 травня 2017 року № 553, рукописні записи, які починаються словом «Розписка..», та закінчуються словом «… ОСОБА_6 », розміщені у розписці ОСОБА_6 від 24.11.2016 р., виконані ОСОБА_6 . Підпис, розміщений біля прізвища « ОСОБА_6 » у розписці ОСОБА_6 від 24.11.2016 р., виконаний ОСОБА_6 (а.п.188-194)

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку,суд дійшов висновку, що вони повністю узгоджуються між собою та викривають обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, саме передбаченого ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство), його ж дії які кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.190 КК України в частині шахрайства вчиненого повторно, не знайшли свого підтвердження у суді. Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.190 КК України у заволодінні коштами потерпілого шляхом обману, суд розцінює як спробу уникнути передбаченої законом кримінальної відповідальності, та нести за це відповідне покарання, а також заплутати суд, щодо істинності даної події злочину, але така позиція обвинуваченого до вчиненого злочину спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, зокрема чіткими, послідовними та логічними показаннями потерпілого які останній давав в суді, такі зокрема узгоджуються, із показаннями свідка ОСОБА_7 і не суперечать одні одному, з яких видно що потерпілий до підписання розписки свідками розповідав останнім про всі раніше обставини які склались між ним та обвинуваченим про купівлю автомобіля та передачу коштів ОСОБА_6 , тобто фактично вказують про характер та істинну природу походження написання такої розписки обвинуваченим потерпілому, та зокрема і висновком судової почеркознавчої експертизи.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаними, і його умисні дії в частині заволодіння коштами шляхом обману належних потерпілому ОСОБА_5 , необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство).
Обставин, в силу ст.ст. 66,67 КК України, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є: за ч.1 ст.190 КК України злочином невеликої тяжкості, вчинив умисний злочин, особу винного та його позицію до вчиненого, одруженого, маючого від різних шлюбів двох неповнолітніх дітей, не працюючого, згідно довідки Ніжинського наркологічного диспансеру, на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.п.205), згідно довідки Ніжинської центральної міської лікарні, перебуває на консультативному обліку у лікаря-психіатра з 03.01.2017 р. з приводу наслідків ЧМТ у формі тривожно-дипресивного синдрому,психічних розладів здоров`я не виявлено (а.п.206,207), раніше судимого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2013 року за ст.286 ч. 2 КК України, до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 3 роки, який вчинив новий умисний злочин в період відбування покарання під час іспитового строку, приймаючи до відома досудову доповідь органу з питань пробації щодо соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, який негативно характеризується,та які вважають високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, а тому виправлення останнього без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (а.п.223,224), крім того вважаючи і позицію потерпілого, який наполягав на суворості покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, за правилами ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі, а саме, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2013 року, крім того за цим вироком менш суворе покарання у виді обмеження волі необхідно перевести в більш суворий вид виходячи з співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та визначити остаточне покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки .

По кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 10000 грн. моральної шкоди, та 400 доларів США, що станом на 01.10. 2016 р. еквівалентно 10364,0 грн. матеріальної шкоди від злочинних дій останнього, який потерпілий підтримав в повному обсязі . Відповідно до ст. ст.23,1167 ЦК України та керуючись роз`ясненнями Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань яких зазнав потерпілий внаслідок злочинних дій обвинуваченого, і вважає необхідним частково задовольнити позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, а саме стягнути в користь потерпілого 3000 грн. моральної шкоди. Цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків в розмірі 400 доларів США, що станом на 01.10.2016 р. еквівалентно 10364,0 грн. з обвинуваченого, завданих злочинними діями останнього, відповідно до ст. 1166 ЦК України підлягає до задоволення в повному обсязі. (а.п.94)

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.ст. 118, 124, 126 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.370-371, 374,395КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.ч.1,3, 4 ст. 71, п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, яке необхідно перевести в більш суворий вид виходячи з співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2013 року, та остаточно призначити засудженому ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Оскільки в рамках даного кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000304 від 03.03.2017 року запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 не обирався, то і до вступу вироку в законну силу такий не обирати, оскільки клопотань про обрання такого від учасників судового провадження не надійшло . Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 обраний та продовжений в рамках іншого кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0001627 від 10.10.2016 року судове провадження по якому відбувається у Носівському районному суді Чернігівської області, а тому початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 за даним вироком необхідно рахувати з моменту його затримання та взяття під варту в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0001627 від 10.10.2016 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди .

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 10364,0 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди .

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 2226грн. 60 коп. на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертизи по даному кримінальному провадженню.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили: оригінал розписки, залишити в матеріалах кримінального провадження (а.п.177,178)

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.
Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, надіслати потерпілому.

Суддя ОСОБА_1