Справа № 442/8086/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/3/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року,-

з участю засудженого: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7 ,

представника Дрогобицької ВК №40: ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.12.2010 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі.

До Дрогобицького міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.
На ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить задоволити його клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі. Апеляційну скаргу мотивує тим, що він пенсійного віку (65 років), віруючий, регулярно відвідує на території установи кімнату молитви, розкаявся у вчиненому злочині, не порушував режиму та протягом 4 років не отримав жодного стягнення. Зазначає, що останні стягнення в нього були ще у 2014 році, працює, робить ремонти в камерних приміщеннях.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , дослідивши матеріалами справи, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Основним критерієм умовно-дострокового звільнення відповідно до ст.81 КК України є те, що особа, яка відбуває покарання своєю сумлінною поведінкою та працею довела своє виправлення. При цьому поведінка засудженого береться за весь період часу його відбування покарання, а не лише за час, що передує умовно-достроковому звільненню.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення встановлено такі обставини.

Згідно з протоколом №6 від 27.03.2012 року рішенням комісії установи засудженому відмовлено в застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення.

Згідно з протоколом №19 від 12.10.2016 року рішенням комісії установи засудженому відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Згідно з протоколом №17 від 13.09.2017 року рішенням комісії установи засудженому відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, судом першої інстанції також встановлено, що засуджений ОСОБА_6 мав догану та сувору догану, які погашено, характеристика засудженого посередня.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_6 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованого висновку, про те що засуджений ОСОБА_6 під час відбуття призначеного йому покарання, хоча і зробив для себе належні висновки та після стягнень почав отримувати подяки, виправив свою поведінку, що засвідчує проведення ним ремонту в установі, такими діями ще не довів свого виправлення, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі не підлягає до задоволення.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що він пенсійного віку (65 років), віруючий, регулярно відвідує на території установи кімнату молитви є безпідставним, так як згідно з поясненнями представника Дрогобицької ВК №40 ОСОБА_8 поведінка останнього не стверджує зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку, виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи, тобто відсутні критерії, визначені ч.2 ст.81 КК України.

Враховуючи те, що суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та вважає, що немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.376, п.1 ч. 1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4