Справа№ 640/9795/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року місто Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у Київському районному суді м. Харкова кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000800 від 22.02.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, холостого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.10.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч.2, 198, 70 ч.1, 71, 72 ч.5 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 25.01.2019 р. звільнився з Темновської ВК №100 за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2019 року приблизно з 16 години 0 хвилин до 17 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням та судовим розглядом встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись в лісопосадці за адресою: м. Харків, вул.. Гацева, знайшов полімерний пакет, в якому знаходився корпус гранати Ф-1 та запал до ручної гаранти типу УЗРГМ. Розуміючи, що вказаний корпус гранати та запал у своїй сукупності є бойовим пристроєм, діючи з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та протиправність своїх дій, вирішив залишити їх собі для власних потреб. З цією метою, ОСОБА_4 поклав вищезазначений корпус та запал до кишені одягнутої на ньому кофти та попрямував за місцем свого мешкання.

Однак, злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками правоохоронних органів, які 21.02.2019 року в період з 18 години 40хвилин по 19 годині 10 хвилин в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Гацева, біля будинку 1, виявили та вилучили у останнього корпус гаранти Ф-1 та запал до ручних гранат типу УЗРГМ, які знаходилися в карманах одягнутої на ньому кофти.

Згідно висновку судово-вибухотехнічної експертизи №4/68СЕ-19 від 20.03.2019 року, надані на експертизу предмети, є корпусом ручної гранати Ф-1 та запалом до ручних гарант типу УЗРГМ-2, які виготовлені промисловим способом. При штатному поєднанні запалу до ручних гранат типу УЗРГМ-2 з корпусом гранати Ф-1, утворюється ручна осколкова граната Ф-1, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв військового призначення. Для приведення в дію ручної осколкової гаранти Ф-1 використвується штатний спосіб підриву.

Згідно з висновком експерта №4/90СЕ-19/3-1/49СЕ-19 від 25.04.2019 граната Ф-1, яка 27.03.2019 підірвана в ході проведення слідчого експерименту була придатна до вибуху, на предметі носії виявлено сліди вибухової речовини тротилу.

Вказані предмети, а саме корпус ручної гаранти Ф-1 та запал до ручних гранат типу УЗРГМ-2, ОСОБА_4 умисно, без наданого законом дозволу, передбаченого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, незаконно придбав та носив при собі

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 було досягнуто та підписано угоду від 03 травня 2019 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою провину в обсязі підозри і зобов`язався:

а) повністю та беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

б) співпрацювати з органами внутрішніх справ в напрямку розкриття інших злочинів, вчинених іншими особами.

Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) 6 місяців роки із можливістю звільнення від покарання з випробуванням.

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, у вчиненому щиро покаявся.

Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Просив затвердити зазначену угоду. Захисник підтримав позицію свого підзахисного та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості з обвинуваченим, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.

Крім того, обвинуваченому судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому були роз`яснені та ним зрозумілі.

Після таких роз`яснень суду обвинувачений та його захисник не заперечували проти затвердження угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ст.. 263 ч.1 КК України , в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Речові докази по справі знищені.

Обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 2 (два) роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаці.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (код доходів 24060300, р/р НОМЕР_2, код отримувача 37999680, МФО 899998, отримувач платежу УК Слобідського району м. Харків) витрати на проведення судової вибухотехнічної експертизи №4/68СЕ-19 від 20.03.2019 у розмірі 1144 грн., судової експертизи №4/90СЕ-19/3-1/4СЕ-19 від 25.04.2019 року у розмірі 1570 грн. 10 коп.

Вирок може бути оскаржений в Харківський апеляційний суд через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1