УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, працюючого пожежним рятувальником 30 Державної пожежної рятувальної частини (м. Фастів) 7 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Київській області, раніше не судимого, у кримінальному провадженні № 0000442, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 267-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 267-1 КК України,
в с т а н о в и в:
25 квітня 2019 року прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000442, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 267-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

Повноваження прокурора та захисника, які були присутні в судовому засіданні, слідчим суддею перевірені.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000442, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 267-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

19 березня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 267-1, ч. 1 ст. 249 КК України.

При цьому, прокурор звертає увагу суду на наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких віднесено до категорії середньої тяжкості, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 1 до 3 років, що свідчить про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на нічний період доби, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також на відсутність та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

У судовому засіданні було встановлено, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000442, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 267-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

19 березня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 267-1, ч. 1 ст. 249 КК України.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У свою чергу, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, частиною 5 статті 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якими є і запобіжні заходи, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Аналогічні вимоги викладені й у частині 1 статті 194 КПК України, якою встановлено обов`язок слідчого судді, суду під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Обґрунтовуючи необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на нічний період доби, прокурор посилається на те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких віднесено до категорії середньої тяжкості, що, на його думку, дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Водночас, Європейський суд з прав людини, обов`язковість врахування практики якого встановлена частиною 5 статті 9 КПК України, визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу. Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

Крім того, слідчий суддя приходить до стійкого переконання, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечить презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є практика Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Натомість, небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим (рішення ЄСПЛ від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» (заява № 14379/88).

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що лише тяжкість покарання, яке може бути застосованим до підозрюваного ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 267-1, ч. 1 ст. 249 КК України, не може бути вирішальною підставою для висновку про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень було вручено ОСОБА_5 ще 19 березня 2019 року, тобто більш ніж за півтора місяця до дня розгляду клопотання прокурора про застосування до нього такого заходу забезпечення кримінального провадження як запобіжний захід. Водночас, ані у своєму клопотанні, ані в судовому засіданні прокурор не зазначав та не надав у розпорядження слідчого судді жодних доказів, які б свідчили про невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, тим самим вказуючи на його неналежну процесуальну поведінку. Крім того, ініціюючи питання про застосування до ОСОБА_5 такого виду запобіжного заходу як домашній арешт на нічний період доби, прокурор не врахував дані про особу підозрюваного, зокрема його вік та стан здоров`я, міцність соціальних та сімейних зв`язків, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, репутацію та майновий стан, а також відсутність судимостей.

Окрему увагу слідчий суддя також вважає за необхідне звернути на те, що прокурор у судовому засіданні не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повній мірі запобігти ризику, передбаченому статтею 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що в сукупності з вищевказаними обставинами не дає слідчому судді достатніх підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 131-132, 176-178, 181, 184, 186, 193-194, 309-310, 376, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000442, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 267-1, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 267-1 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1