Справа № 487/5989/17
Провадження № 1-кп/487/246/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , Сердюка обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , перекладачів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченими злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК), особу обвинувачених, які раніше не судими ( ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України), не мають постійного місця роботі і офіційного стабільного джерела доходу, відсутністю стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 є громадянами Грузії, з урахуванням суми матеріальних збитків, спричинених потерпілим, які не відшкодовані, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, місце проживання яких відомо обвинуваченим, вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи стійку антисоціальну поведінки та кількість вчинених ними кримінальних правопорушень, а також із застосуванням практики Європейського суду з прав людини, як джерела права, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 - ОСОБА_10 заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не доведене наявність ризиків, вважала, що судом безпідставно задовольняються клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без достатніх на це правових підстав, тому просила змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_8 до моменту затримання разом з дружиною, оскільки у клопотанні прокурором недоведене неможливість запобігти наведеним прокурором ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу. А також просила у разі залишення запобіжного заходу зменшити розмір застави.
В судовому засіданні ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора, підтримав в повному обсязі свого захисника. .
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_12 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити посилаючись на те, що прокурором ризики не доведені і необґрунтовані, та вважав можливим змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово за місцем проживання, а також просив змінити запобіжний заході ОСОБА_16 на домашній арешт без застосуванням електронного засобу контролю, а уразі залишення запобіжного заходу зменшити розмір застави. .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника ОСОБА_12 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, заперечував проти клопотання прокурора.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_16 заперечувала проти клопотання прокурора та підтримала клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 - ОСОБА_11 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики та вважав доцільним обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, оскільки він одружений, має стійки соціальні зв`язки та до нього потерпілими не пред`явлені жодні матеріальні вимоги.
В судовому засіданні ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисників обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу та зменшення розміру застави.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинувачених 04.01.2018 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємих кримінальних правопорушень, вчинення обвинуваченими злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК), у тому числі беручи до уваги особу обвинувачених те, що обвинувачені раніше не судими ( ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України), не мають постійного місця роботі і офіційного стабільного постійного джерела доходу, не мають стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання. Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 є громадянами Грузії та не мають постійного місця реєстрації на території України, ОСОБА_7 є громадянкою України, зареєстрована в м. Конотоп Сумської області, але за своїм зареєстрованим місцем проживання не проживала, не має постійного зареєстрованого місця проживання в м. Миколаєві, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, місце проживання, номери зв`язку та персональні дані яких відомо обвинуваченими, вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи стійку антисоціальну поведінки, кількості вчинених ними кримінальних правопорушень, а також з урахуванням суми матеріальних збитків, спричинених потерпілим, які не відшкодовані.
Отже, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинувачених кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Тому, клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченому із тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Що стосується клопотання захисників в частині зміни раніше визначеного розміру застави, суд вважає його безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки захисниками будь-яких доказів на підтвердження зменшення на теперішній час реального розміру завданої злочином майнової шкоди, повернення майна потерпілим або відшкодування шкоди суду не надано.
Крім того, суд вважає, що при визначенні розміру застави, під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом було врахований розмір спричиненої злочином шкоди в особливо великому розмірі, ціни позовів, обставин кримінального провадження, кількість вчинених кримінальних правопорушень та особа обвинувачених, тому саме такий розмір застави достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, за вчинення особливо тяжкого злочину та не суперечить вимогам ст. 182 ч.5 п. 3 КПК України.
Крім того, клопотання захисників щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу подано в порушення вимог ст. 201 КПК України без надання його копії прокурору у визначений законом термін.
На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 18.02. 2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 18.02.2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 18.02.2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченої ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 18.02.2019 року до 17-00 годин.

В задоволенні клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт та зміну розміру застави відмовити.
Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3