Дата документу 21.01.2019 Справа № 328/997/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/345/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/997/18
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000326, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Токмак Запорізької області, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 02.03.2018 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до штрафу в розмірі 1020, 00 грн. (штраф сплачено добровільно 07.03.2018 року (а.п. 20),

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 08 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини події, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та правильність кваліфікації, вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Вважає, що судом необґрунтовано призначено Балацькому 1.1, покарання зі звільненням від його відбуття з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Судом не було у повній мірі враховано, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин через 24 дні після постановлення попереднього вироку суду. Згідно досудової доповіді, складеної Токмацьким районним відділом з питань пробації № 76/2018 від 14.05.2018. виправлення ОСОБА_6 у громаді можливе лише у винятковому порядку, він може становити середню небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий. За таких обставин, вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованим, таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, стало наслідком неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а враховуючи тяжкість злочинів та суспільну небезпечність діяння, останньому має бути призначене покарання у виді арешту, яке належить відбувати реально. Просить вирок суду скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 місяців арешту.

В своєму запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили вирок суду залишити без зміни; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 08 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 26 березня 2018 року, приблизно о 13-00 год., ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись на території домоволодіння, яке використовує як дачу за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу з паркану домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав 3 металеві труби довжиною по 170 см., діаметром 50 мм., товщина металу 3 мм., вартістю 78 гривень 52 копійки за 1 штуку; 2 металевих кутка довжиною по 1 м., розміром 50x50 мм., товщина металу 3 мм., вартістю 30 гривень 16 копійок за 1 штуку та металеву трубу довжиною 1 м., діаметром 30 мм. товщина стінки 3 мм., до якої приварено металевий куток довжиною 50 см., розміром 130x130 мм., товщиною 3 мм. Загальна вага яких 5 кг, вартістю 38 грн. 55 коп., що належать потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 334,43 грн.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора про неправильне застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75 КК України, є такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан тощо. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Згідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції було врахована ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також те, що останній щиро покаявся, активно сприяв у розкритті злочину, добровільно відшкодував потерпілому шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно, за таких обставин, суд визнав можливим не призначати йому реальне позбавлення волі і застосував до нього ст. 75 КК України.

Доводи прокурора, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин, через короткий проміжок часу після першого засудження, є необґрунтованими, оскільки ці обставини були враховані судом при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на відміну від прокурора, який просив призначити менш суворий вид покарання у виді арешту строком на 4 місяці, не дивлячись на те, що в апеляційній скарзі звертав увагу на невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.

Враховуючи вищевказане, а також те, що обвинувачений одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, потерпіла претензій до нього не має, невеликий розмір крадіжки (334 грн. 43 коп.), колегія суддів вважає, що рішення суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням шляхом визначення іспитового строку строком на 2 роки та встановлення контролю за його поведінкою, є законним, при цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування в даному випадку до обвинуваченого ст. ст. 75, 76 КК України в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 08 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 , без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді: