УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги останнього, поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора в рамках кримінального провадження № 00000360 від 29 січня 2014 року, яка полягає у не задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження,

У С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора в рамках кримінального провадження № 00000360 від 29 січня 2014 року, яка полягає у не задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, в якій скаржник просить скасувати постанову відповідного прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття згаданого кримінального провадження, а також зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0000360 від 29.01.2014 протягом трьох днів з часу постановлення ухвали слідчого судді здійснити процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2, 10 ч. 1, 4 ст. 284 КПК України.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що він звернувся до заступника прокурора Київської області з клопотанням про закриття кримінального провадження № 00000360 від 29 січня 2014 року, однак 25.05.2018 прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_5 винесено постанову про відмову в задоволенні зазначеного клопотання. Далі, як зазначає скаржник, вказана постанова прокурора винесена без належного обґрунтування, а відтак підлягає скасуванню, з подальшим закриттям прокурором згаданого кримінального провадження в порядку, визначеному п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги.

Проаналізувавши доводи скарги, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, надані прокурором, слід прийти до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000360 від 29.01.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч. 5 ст. 191 ,ч.4 ст.28 ч.2 ст.364, ч.4 ст.28 ч.3 ст.209 КК України.

15.02.2018 до прокуратури Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо закриття кримінального провадження № 0000360 від 29.01.2014 з тих підстав, що 16.04.2016 строк досудового розслідування, на думку захисника, у цього кримінальному провадженні закінчився і продовжений не був.

За наслідками розгляду згаданого клопотання прокурором ОСОБА_5 винесено постанову від 25.05.2018, якою у цьому клопотанні захисника відмовлено через те, що строк досудового розслідування, про який зазначав у клопотанні захисник, на думку прокурора, стосується іншого кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, процесуальне рішення, з урахуванням згаданих вимог процесуального закону, повинно бути достатньо мотивованим та обґрунтованим, зрозумілим для особи, яка звернулась із клопотанням, в тому числі в частині відмови у задоволенні її прохання.

Водночас, як вбачається зі змісту постанови прокурора від 25 травня 2018 року (за клопотанням адвоката ОСОБА_3 щодо закриття кримінального провадження № 0000360 від 29.01.2014), така постанова належним чином не мотивована, а лише містить відповідні посилання на виділення із зазначеного кримінального провадження іншого кримінального провадження з присвоєнням № 0000114 і висновку з приводу прив`язки перебігу строку досудового розслідування саме до останнього кримінального провадження.

Крім того, як видно з матеріалів скарги, 16.10.2015 в рамках кримінального провадження № 0000360 від 29.01.2014 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, при цьому в подальшому 01.04.2016, тобто після повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження № 0000360, матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_4 були виділені в окреме провадження №0000114, за яким пізніше складено обвинувальний акт та направлено до суду.

Як також вбачається з матеріалів скарги, після повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України в рамках кримінального провадження № 0000360 від 29.01.2014, строк досудового розслідування цього кримінального провадження неодноразово продовжувався, в тому числі до 6 (шести) місяців, тобто до 16 квітня 2016 року.

Крім того, в суді встановлено, що 29.03.2018 ОСОБА_4 по згаданому кримінальному провадженню (№ 0000360 від 29.01.2014) знову повідомляється про підозру, проте у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.5 ст.191, ч.4 ст.28 ч.2 ст.364, ч.4 ст.28 ч.3 ст.209 КК України.
При цьому, 23 травня 2018 року першимзаступником прокурора Київської області ОСОБА_6 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000360 від 29.01.2014 до чотирьох місяців, тобто до 29.07.2018.

З урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, а також того, що кримінальне провадження № 0000360 зареєстроване в ЄРДР 29.01.2014, досудове розслідування по ньому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України повинно, бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.
Зазначені обставини, зокрема повідомлення ОСОБА_4 в межах одного кримінального провадження № 0000360 від 29.01.2014 спочатку повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (16.10.2015), а далі повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.5 ст.191, ч.4 ст.28 ч.2 ст.364, ч.4 ст.28 ч.3 ст.209 КК України (29.03.2018), на думку суду, вказує на відповідні розбіжності щодо вірного процесуального вирішення питання в частині дотримання визначеної КПК України процедури, зокрема часового простору, в межах якого має закінчитися досудове розслідування відносно ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 219 КПК України, і про це в оскаржуваній постанові прокурора від 25 травня 2018 року, всупереч вимогам ст. 110 КПК України, належним чином не зазначається.

Суд звертає увагу на положення процесуального закону в частині неухильного забезпечення дотримання процедури продовження строку досудового розслідування у встановлений правовий спосіб, оскільки проведення слідчих дій поза межами згаданого строку не допускається, а докази, отримані за обставин виходу за вказані межі строку досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 86 КПК України, не можна вважати допустимими, наслідком чого є відсутність доказів як таких, а відтак і необхідність вирішення питання, згідно положень ст. 284 КПК України, щодо закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Також суд зважає і на те, що згідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Крім того,положеннями ст. 283 КПК України передбачається, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження, при цьому прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Таким чином, за наявності відповідних правових підстав, встановлених слідчим та (або) прокурором, останній зобов`язаний вчинити дії, передбачені положеннями ст. 283, 284 КПК України.

Що ж стосується доводів прокурора, які викладені у постанові, з приводу виділення з кримінального провадження № 0000360 від 29.01.2014 інших матеріалів з присвоєнням номеру провадження 0000114 відносно ОСОБА_4 , то це не спростовує тих обставин, що як 16.10.2015, так 29.03.2018 останньому було повідомлено про підозру в межах одного кримінального провадження - № 0000360 від 29.01.2014

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 220, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора в рамках кримінального провадження № 00000360 від 29 січня 2014 року, яка полягає у не задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Постанову прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 25.05.2018 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000360 від 29.01.2014 - скасувати.

Зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0000360 від 29.01.2014 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 23.05.2018 про закриття кримінального провадження в порядку ст. 220 КПК України, з урахуванням положень ст. 110, 283, 284 КПК України.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 20 липня 2018 року о 15 годині 30 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1