Справа № 531/1566/17
Провадження № 1-кп/550/5/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року смт.Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника особи стосовно якої

передбачається застосування примусових заходів

медичного характеру - ОСОБА_9 ,

особи стосовно якої

передбачається застосування примусових заходів - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування заходів медичного характеру стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Карлівського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 17.04.2009 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 263 КК України до 120 годин громадських робіт, 08.02.2010 року звільнений по відбуттю покарання;

2) 21.04.2010 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 186, ст. 70 КК України до 140 годин громадських робіт, 28.10.2010 року звільнений по відбуттю покарання;

3) 11.05.2011 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 24.01.2014 року звільнений по відбуттю покарання;

4) 11.06.2014 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

5) 15.09.2016 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 11.06.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 8 місяців 20 днів позбавлення волі з конфіскацією частини особистого майна;

6) 13.03.2017 року Апеляційним судом Полтавської області внесено зміни до вироку Ленінського районного суду м. Полтава від 15.09.2016 року та ухвалено вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; визнано ОСОБА_10 засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна; відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинання менш суворого більш суворим та ухвалено вважати засудженим до покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна; виключено з резолютивної частини вироку суду першої інстанції вказівку про призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України; вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 11.06.2014 року ухвалено виконувати самостійно;

7) 28.02.2018 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, відомості про вчинення яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2017р. за №0000340,

ВСТАНОВИВ:

1 епізод: 27 травня 2017 року, близько 03:00 години ОСОБА_10 , в ході прогулянки із малознайомими особами, серед яких знаходився потерпілий ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу будинку по АДРЕСА_2 , погодившись на прохання ОСОБА_11 потримати належний йому мобільний телефон марки «PrestigioGrace Q5», в корпусі синього кольору із чохлом, скориставшись тим, що ОСОБА_11 відійшов на певну відстань у справах і його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав вищевказаний мобільний телефон марки «PrestigioGrace Q5», в корпусі синього кольору, вартістю 1679 грн., із картою пам`яті «micro CD» ємкістю 1 Гб, вартістю 30 грн., сім-картою мобільного оператора «МТС-Україна», вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 10 грн., та чохлом до мобільного телефону із шкірозамінника, вартістю 136 грн., який в подальшому переніс до дачного господарства ОСОБА_12 , без відома останнього, для зберігання з метою подальшого збуту. Таким чином, ОСОБА_10 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 870 грн.

Факт вчинення ОСОБА_10 27.05.2017р. крадіжки у потерпілого ОСОБА_11 мобільного телефону марки «PrestigioGrace Q5» підтверджується зібраними під час кримінального провадження та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 дав показання, що навесні 2017 року, точної дати він не пам`ятає, вночі, він гуляв зі знайомими в м. Карлівка по вул. Полтавський шлях, неподалік від клубу, біля мосту і до них підійшов ОСОБА_10 , з яким раніше потерпілий не був знайомий, і вони всі разом погуляли. Потерпілий зазначив, що повертаючись з клубу та дійшовши майже до центра міста Карлівка, він дістав телефон і увімкнув музику, а його знайомі відійшли до іншої компанії та почали гучно кричати, ледь до бійки не дійшло. Потерпілий вказав, що почувши крики, він відав свій телефон «PrestigioGrace Q5» ОСОБА_13 потримати, щоб не розбити його, та пішов забрати своїх знайомих. Повернувшись зі своїми знайомими, всі разом з ОСОБА_14 пішли далі. Пройшовши метрів сто потерпілий повернувся, а ОСОБА_15 вже не було. Потерпілий зазначив, що він зателефонувавна свій мобільний номер телефону і ОСОБА_16 сказав, що він десь від`їхав та повідомив що сідає телефон. Потерпілий спросив у ОСОБА_15 його номер телефону, на що останній продиктував йому номер телефону та повідомив, що скоро буде, але так і не з`явився. Потерпілий вказав, що після цього зв`язок з його телефоном був відсутній і він набрав номер телефону, який йому продиктував ОСОБА_16 , але трубку підняв невідомий чоловік та повідомив, що він помилився номером. Наступного дня він написав заяву про крадіжку телефону. Також потерпілий зазначив, що телефон йому повернули працівники поліції на протязі тижня, після того, як він написав заяву, а також зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_10 не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дав показання, що потерпілий ОСОБА_11 приходиться його дружині братом та повідомив, що навесні 2017 року, точної дати він не пам`ятає, відпочивав в кафе «Оазис» з ОСОБА_11 в різних компаніях. Потім ОСОБА_11 з друзями близько 02:00 години ночі пішки пішли додому, а він поїхав на автомобілі зі своїми знайомими. Вранці від ОСОБА_11 він дізнався, що в останнього вкрали телефон. ОСОБА_11 розповів, що він гуляв з друзями, компанія була велика і він всіх не пам`ятає, пам`ятає лише, що хлопець в куртці з капюшоном взяв в нього телефон подзвонити. Також, зі слів ОСОБА_11 , після того, як в нього хтось щось спитав, ОСОБА_11 розвернувся, а людини, яка взяла телефон, вже немає. Після чого, свідок запропонував ОСОБА_11 зателефонувати в поліцію та вони поїхали до райвідділу поліції де працівники поліції склали протокол прийняття заяви. Через деякий час з відеокамер в кафе «Оазис» по одежі впізнали хто вчинив крадіжку, ним виявився ОСОБА_16 . Крім того, свідок ОСОБА_17 повідомив, що він був понятим при вилучені телефону.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дала показання, що в неї в АДРЕСА_1 є дача і її чоловік - ОСОБА_12 кожне літо там працює. Одного разу, навесні або на початку літа 2017 року, точної дати вона не пам`ятає, її чоловік привіз з дачі брудний посуд та білизну. Вона почала розбирати сумку та сортувати речі і виявила в сумці телефон. Вона запитала в чоловіка де він взяв телефон ? Чоловік відповів, що не розуміє який телефон. Тоді вона показала телефон, який знайшла в сумці і її чоловік сказав, що це ОСОБА_19 точно підкинув, бо сумка стояла в залі, а ОСОБА_20 туди чогось заходив. Потім телефон вони положили на буфет і він там лежав до приїзду працівників поліції, які склали протокол, запечатали телефон та забрали його. Крім того, ОСОБА_18 повідомила, що ОСОБА_10 проживає майже навпроти по сусідству через дорогу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав показання, що знає ОСОБА_10 та його батька, так як вони проживали по сусідству з його дачею і ОСОБА_10 неодноразово приходив до нього та просив поїсти. Також свідок зазначив, що навесні або на початку літа 2017 року, точної дати він не пам`ятає, перебував на дачі в с. Попівка Карлівського району та збирався до дому в м. Карлівку. Він зібрав сумку в якій були банки, полотенця та мішок металобрухту. Потім до нього прийшов ОСОБА_21 і сказав, що приїде ОСОБА_22 на машині і підвезе його до міста, а в цей час ОСОБА_16 був у нього в будинку в залі, де стояли зібрані сумки. Свідок зазначив, що він з ОСОБА_23 зайшли в будинок і побачили ОСОБА_24 та запитали в нього, що він тут робить, так як в будинок його ніхто не впускав. Галета ОСОБА_25 відповів, що нічого, просто дивиться. Потім приїхав ОСОБА_22 , зібрали речі і поїхали в м. Карлівку. ОСОБА_12 вказав, що приїхавши до дому в м. Карлівку, його дружина почала розбирати сумки і виявила в сумці телефон. Потім, на другий чи третій день, приїхали слідчі разом з ОСОБА_14 , який повідомив працівникам поліції, що положив телефон йому в сумку, та забрали телефон, який лежав на буфеті. Крім того, ОСОБА_12 зазначив, що після звільнення ОСОБА_10 з місць позбавлення волі, його батько ОСОБА_21 залишив свій будинок по АДРЕСА_1 , синові ОСОБА_13 , а сам пішов жити до своєї співмешканки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 дала показання, що працівники поліції запросили її в якості понятої при вилучені телефону «Prestigio» та вона засвідчила факт вилучення телефону своїм підписом в протоколі, який склали працівники поліції.

Крім показань потерпілого та свідків, факт вчинення ОСОБА_10 крадіжки 27.05.2017р. у потерпілого ОСОБА_11 мобільного телефону марки «PrestigioGrace Q5» підтверджується дослідженими в судовому письмовими доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 від 27.05.2017 року про вчинене кримінальне правопорушеннязгідно ОСОБА_27 повідомив про крадіжку телефону (т.2, а.с.152);

-протоколом огляду місця події від 27.05.2017 року з таблицею зображень до протоколу огляду місця події, яким зафіксовано огляд ділянки місцевості, що являє собою проїзну частину на перехресті вулиць Незалежності та Спартака в районі розміщення будинку за адресою АДРЕСА_2 , де було вчинено Крадіжку телефону ОСОБА_11 (т. 2, а.с.153-155)

-протоколом огляду місця події від 01.06.2017р. з таблицею зображень до протоколу огляду місця події, яким зафіксовано вилучення у ОСОБА_12 мобільного телефон «PrestigioGrace Q5» та останній пояснив, що його йому підкинув ОСОБА_10 (т.2, а.с.156-158);

-товарним чеком №176 від 17.10.2016 року придбання телефону марки «PrestigioGrace Q5» (т.2, а.с.159);

-висновком №115/17 по визначенню вартості рухомого майна, згідно якого встановлена загальна вартість рухомого майна, переданого на дослідження, а саме - телефону «PrestigioGrace Q5» та чохла до мобільного телефону зі шкірозамінника, яка становить 1815,00 грн. (т.2, а.с.161-162);

-довідкою №43 від 09.06.2017р., виданою підприємством Карлівської райспоживспілки «Карлівський ринок», згідно якої ринкова вартість станом на 27.05.2017р. сім-карти мобільного оператора «МТС-Україна» становить 15 грн. за 1 шт., карти пам`яті «micro CD» ємкістю 1 Гб становить 30 грн. за 1 шт. (т. 2, а.с. 163);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 було пред`явлено для впізнання потерпілому ОСОБА_11 , ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_10 (т. 2, а.с. 164-167).

2 епізод: Також, 31 травня 2017 року, близько 13:00 год. ОСОБА_10 , перебуваючи з дозволу потерпілої ОСОБА_28 в коридорі належного їй будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , попрохав останню здійснити телефонний дзвінок із належного їй мобільного телефону марки «Expley T-400» в корпусі чорного кольору, на що ОСОБА_28 погодилась та передала ОСОБА_10 вказаний вище телефон, після чого ОСОБА_10 , скориставшись тим, що ОСОБА_28 відійшла на деякий час до іншої кімнати будинку і його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Expley T-400» в корпусі чорного кольору вартістю 604грн. із сім-картою мобільного оператора «МТС-Україна» вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 6 грн. Викраденим майном - мобільним телефоном марки «Expley T-400» в корпусі чорного кольору із сім-картою мобільного оператора «МТС-Україна», ОСОБА_10 розпорядився на власний розсуд, а саме реалізував поблизу залізничного вокзалу в м.Карлівка Полтавської області, як своє власне майно місцевій жительці ОСОБА_29 за ціною 350 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_28 матеріальну шкоду на загальну суму 625 грн.

Факт вчинення ОСОБА_10 31.05.2017 р. крадіжки у потерпілої ОСОБА_28 мобільного телефону марки «Expley T-400» підтверджується зібраними під час кримінального провадження та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_28 дала показання, що вона раніше була знайома з ОСОБА_10 , бо колись купляла разом з чоловіком у нього цеглу. Наприкінці весни чи на початку літа 2017 року, точної дати вона не пам`ятає, зранку, до неї зайшов ОСОБА_10 і попросив сірника прикурити, потім попросив телефон комусь подзвонити, вона дала йому телефон і він почав с кимось розмовляти. Через деякий час до неї приїхала подруга ОСОБА_30 і почала виганяти ОСОБА_10 . Останній розмовляв по телефону та йшов в сторону хвіртки, подруга його наздогнала та забрала телефон. Потім подруга поїхала, а ОСОБА_10 повернувся і ще раз попросив телефон. Вона знову дала ОСОБА_10 телефон. Потерпіла вказала, що ОСОБА_10 розмовляв по телефону в коридорі будинку. Десь через 5 хвилин вона відкрила двері та вийшла з хати в коридор, подивитися де ОСОБА_10 , та побачила, що він вже доходить до гаража (біля воріт). Потерпіла позвала ОСОБА_10 , а він махав головою, наче зараз повернуся, і йшов далі. Вона крикнула йому, але все марно, він пішов, а наздогнати його потерпіла не змогла, так як в неї боліла нога. Потім потерпіла подзвонила працівникам поліції та написала заяву про крадіжку телефону. Крім того потерпіла зазначила, що телефон їй повернули працівники поліції приблизно через два тижні та повідомила що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_10 вона не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 дала показання, що в кінці травня 2017 року вона прийшла в гості до своєї подруги ОСОБА_28 , а ОСОБА_10 перебував в неї вдома в нетверезому стані і ОСОБА_28 попросила її вигнати ОСОБА_10 , вона його вигнала і повернулася, а ОСОБА_28 їй сказала, що пропав телефон. Свідок зазначила, що одразу наздогнала ОСОБА_10 та спитала де телефон. ОСОБА_10 сказав, що телефон положив в будинку. Вони разом з ОСОБА_10 прийшли в будинок, а телефон дійсно лежав на місці де його залишив ОСОБА_10 і він пішов. Через деякий час пішла і вона. Наступного вечора вона прийшла до ОСОБА_28 і остання повідомила їй, що ОСОБА_10 знов приходив та просив телефон подзвонити, взяв телефон, вийшов на вулицю подзвонити і пропав, ні його ні телефону не стало.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 дала показання, що наприкінці травня 2017 року, ввечері до неї зателефонував її чоловік і сказав, що один хлопець продає телефон, а вони на той час підшукували синові телефон на закінчення школи. Свідок та її чоловік ОСОБА_31 прийшли до гаражів за залізничним вокзалом в м. Карлівка щоб подивитися на телефон, телефон їм сподобався і вони вирішили його купити. Свідок зазначила, що хлопець, який продавав телефон був високого зросту та у нього на шиї було татуювання. За телефон хлопець просив близько 300-350 грн., вони ще запитали в нього, чи телефон не крадений, а хлопець відповів, що телефон його і йому терміново потрібні гроші, бо в його друга день народження. Вони віддали хлопцю гроші, а він витяг флеш карту і сім карту, відав їм телефон та пішов в кафе «Чайка» відпочивати. Через деякий час вони почули, що працівники поліції шукають телефон і вони відразу ж звернулися до поліції, приїхали працівники поліції і вони віддали їм телефон. У судовому засіданні свідок вказала, що хлопець, який продав телефон це ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 дав показання, що наприкінці весни чи на початку літа 2017 року, точної дати він не пам`ятає, він сидів в гаражі поблизу залізничної станції та до нього підійшов хлопець, який був високого зросту і в нього на шиї було татуювання. Хлопець попросив води і сигарету, він дав йому що він просив і останній пішов. Потім хлопець знов прийшов і запропонував сенсорний телефон. Свідок подивився на телефон та зателефонував дружині ОСОБА_29 , так як вони хотіли купити телефон своєму синові. Через деякий час прийшла його дружина і, оглянувши ще раз телефон, вирішили його купити, за скільки точно не пам`ятає, пам`ятає лише, що сума була близько 300-350 грн. Перед цим запитали у хлопця, чи телефон не крадений, а він їм відповів, що телефон його, що він працює на машинобудівельному заводі та завтра принесе зарядку, навушники і документи на телефон. Через деякий час вони почули, що працівники поліції шукають телефон і відразу ж звернулися до правоохоронних органів і віддали телефон. Також ОСОБА_31 зазначив, що під час вилучення працівниками поліції телефону його вдома не було, так як він перебував у відрядженні. У судовому засіданні свідок вказав, що хлопець, який продав телефон це ОСОБА_10 .

Крім показань потерпілої та свідків, факт вчинення ОСОБА_10 крадіжки 31.05.2017р. у потерпілої ОСОБА_28 мобільного телефону марки «Expley T-400» підтверджується дослідженими в судовому письмовими доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_28 від 09.06.2017 р. про вчинене кримінальне правопорушення (т. 2, а.с. 174);

-протоколом огляду місця події від 09.06.2017р. з таблицею зображень до протоколу огляду місця події, яким зафіксовано проведення огляду території господарства ОСОБА_28 , розташованого по АДРЕСА_3 (т. 2, а.с. 175-178);

-протоколом огляду місця події від 12.06.2017 року з таблицею зображень до протоколу огляду місця події, яким зафіксовано вилучення у ОСОБА_29 мобільного телефон «Expley T-400» (т. 2, а.с. 179-181);

-висновком №121/17 по визначенню вартості рухомого майна, згідно якого загальна вартість рухомого майна - телефону «Expley T-400» становить 604,00 грн. (т. 2, а.с. 183-184);

-довідкою №45 від 14.06.2017р., виданою підприємством Карлівської райспоживспілки «Карлівський ринок», згідно якої ринкова вартість станом на 31.05.2017р. сім-карти мобільного оператора «МТС-Україна» становить 15 грн. за 1 шт. (т. 2, а.с. 185);

3 епізод: 08 червня 2017 року, близько 22:00 год. ОСОБА_10 перебуваючи з дозволу ОСОБА_32 в його будинкуза адресою: АДРЕСА_4 , де, в ході спільного відпочинку із ОСОБА_33 вживали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_34 ліг відпочивати і ОСОБА_10 , скориставшись тим, що ОСОБА_34 заснув і в будинку окрім них нікого не було та його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав із коридору будинку належний ОСОБА_35 одяг, а саме: чоловічі джинси синього кольору, вартістю 288 грн., демісезонну куртку сірого кольору, вартістю 546 грн., светр зимовий (шерстяний), вартістю 100 грн., спортивні зимові брюки 2 шт., загальною вартістю 100 грн. та зимову куртку, вартістю 200 грн.

Викраденим майном ОСОБА_10 розпорядився на власний розсуд, а саме: демісезонну куртку сірого кольору та чоловічі джинси синього кольору одягнув на себе та знаходився в них до моменту вилучення, а решту одягу залишив на зберігання у лісосмузі поблизу с. Котлярівка Карлівського району Полтавської області, однак на момент огляду вказаної ділянки під час добровільної видачі викраденого ОСОБА_10 майна, решти речей не виявлено. Таким чином, ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_35 матеріальну шкоду на загальну суму 1 234 грн.

Факт вчинення ОСОБА_10 08.06.2017р. крадіжки у потерпілого ОСОБА_32 одягу підтверджується зібраними під час кримінального провадження та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_34 дав показання, що влітку 2017 року, точної дати він не пам`ятає, ОСОБА_16 вечором проходив біля його двору та попросив води попити, він дав йому води, а ОСОБА_36 запропонував випити спиртного, яке він приніс з собою, і вони разом випивали. Потім ОСОБА_16 попросився в нього переночувати на що він також погодився. Попоравшись по господарству вони лягли спати. Рано вранці він проснувся а ОСОБА_15 вже не було та він виявив, що в нього зникли речі: куртки, светр та штани. Через день ОСОБА_16 з`явився знову і потерпілий сказав, що б той приніс його речі на що останній відповів, що принесе, але так і не приніс. Потім приїхали працівники поліції і він написав їм заяву стосовно викрадених речей. Через деякий час його речі були частково повернуті працівниками поліції. Також зазначив, що претензій матеріального морального характеру до ОСОБА_15 він не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 дав показання, що влітку 2017 року, точної дати він не пам`ятає, його запросили працівники поліції в рай відділок поліції в якості понятого, щоб засвідчити факт огляду та вилучення речей, а саме, куртки та штанів у підозрюваного ОСОБА_10 , який казав, що речі йому подарували чи позичили, а потерпілий вказував на те, що підозрюваний сам взяв речі. Також свідок зазначив, що після вилучення речей він засвідчив даний факт своїм підписом в протоколі огляду, який склали працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 дав показання, що влітку 2017 року, точної дати він не пам`ятає, його запросили працівники поліції в рай відділок поліції в якості понятого, щоб засвідчити факт огляду та вилучення речей, а саме, куртки та штанів у підозрюваного ОСОБА_10 . Також свідок зазначив, що після вилучення речей він засвідчив даний факт своїм підписом в протоколі огляду, який склали працівники поліції.

Крім показань потерпілого та свідків, факт вчинення ОСОБА_10 08.06.2017р. крадіжки у потерпілого ОСОБА_32 одягу підтверджується дослідженими в судовому письмовими доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_32 від 10.06.2017 року про вчинене кримінальне правопорушення (т.2, а.с. 186);

-протоколом огляду місця події від 10.06.2017 року з таблицею зображень до протоколу огляду місця події, яким, на підставі заяви на добровільну видачу, зафіксовано огляд та вилучення у ОСОБА_10 викраденого ним у ОСОБА_32 одяг (т. 2, а.с. 192-194);

-протоколом огляду місця події від 12.06.2017 року з таблицею зображень до протоколу огляду місця події, яким зафіксовано огляд господарства ОСОБА_32 , розташоване по АДРЕСА_4 (т.2, а.с.187-191);

-протоколом огляду місця події від 12.06.2017 року з таблицею зображень до протоколу огляду місця події, яким зафіксовано огляд ділянки території в лісосмузі поблизу с. Котлярівка Карлівського району, вкінці вулиці Лісова, на яку вказав ОСОБА_10 (т.2, а.с.195-198);

-висновком №120/17 по визначенню вартості рухомого майна - одягу вилученого у ОСОБА_10 згідно якого, загальна вартість майна - куртки демісезонної, б/в та штанів джинсових, б/в становить 834,00 грн. (т.2, а.с.200-201);

- довідкою №44 від 14.06.2017р., виданою підприємством Карлівської райспоживспілки «Карлівський ринок», згідно якої ринкова вартість станом на 08.06.2017р. светра шерстяного, б/в становить 100 грн., брюк спортивних зимових, б/в за 2 шт. становить 100 грн., куртки зимової, б/в за 1 шт. становить 200 грн. (т. 2, а.с. 202)

- заявою ОСОБА_10 від 10.06.2017р. про добровільну видачу працівникам поліції одягу (т.2, а.с. 108).

Вищевказаними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжках), вчиненими повторно, ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд вважає безпідставними твердження захисника ОСОБА_7 про те, що вчинені ОСОБА_10 суспільно - небезпечні діяння по епізоду 1 - крадіжки ОСОБА_10 27.05.2017р. у потерпілого ОСОБА_11 мобільного телефону марки «PrestigioGrace Q5» та по епізоду 2 - крадіжки ОСОБА_10 31.05.2017 р. у потерпілої ОСОБА_28 мобільного телефону марки «Expley T-400», підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України «Шахрайство» з огляду на наступне.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.190 КК України виражається у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.

Змістом обману як способу шахрайства можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких шахрай вводить в оману потерпілого з метою заволодіння майном або правом на майно. Зокрема, це може бути повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, може стосуватися характеристики певних предметів, їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб тощо.

Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі.

Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, для створення умов для наступного заволодіння майном усупереч волі потерпілого, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід розцінювати як крадіжку або інший злочин проти власності.

Під час судового розгляду кримінального провадження по епізоду 1 - крадіжки ОСОБА_10 27.05.2017р. у потерпілого ОСОБА_11 мобільного телефону марки «PrestigioGrace Q5» та по епізоду 2 - крадіжки ОСОБА_10 31.05.2017 р. у потерпілої ОСОБА_28 мобільного телефону марки «Expley T-400» судом не встановлено, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_28 передавали майно ОСОБА_10 вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для них, що вони зобов`язаний це зробити.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_28 дали показання, що своє майно (телефони) вони дали ОСОБА_10 у користування на нетривалий час, а саме потримати, подзвонити. Тобто, потерпілі не передавали ОСОБА_10 майно у власність і вилучення зазначеного майна відбулось усупереч волі потерпілих.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 , зловживаючи довірою потерпілих, отримав доступ до майна, а саме вилучення майна відбулось таємно та всупереч волі потерпілих.

За таких обставин, у діях ОСОБА_10 по епізоду 1 - крадіжки ОСОБА_10 27.05.2017р. у потерпілого ОСОБА_11 мобільного телефону марки «Prestigio Grace Q5» та по епізоду 2 - крадіжки ОСОБА_10 31.05.2017 р. у потерпілої ОСОБА_28 мобільного телефону марки «Expley T-400» склад злочину, передбаченого ст. 190 КК України «Шахрайство» - відсутній. Вказані дії ОСОБА_10 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно.

Крім того, 12.06.2017р. ОСОБА_10 з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин не з`явився до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та на реєстрацію до Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області, оскільки виїхав без дозволу працівників поліції за межі Карлівського району Полтавської області та місце перебування останнього було не відоме.

Факт самовільного залишення ОСОБА_10 12.06.2017р. місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду підтверджується зібраними під час кримінального провадження та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 дала показання, що в червні 2017 року, зранку пішла поратися по господарству до кіз, сарай був відчинений, вона почала виводити кіз і виявила в сараї де були кози ОСОБА_24 , потім він вийшов з сараю та сів на лавку де пояснив останній, що він переховувався від працівників поліції та буде кудись їхати, щоб його не спіймали працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка дільничний офіцер поліції Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області, капітан поліції ОСОБА_40 дав показання, що ОСОБА_13 було встановлено адміністративний нагляд у 2017 році, так як він після звільнення з місць позбавлення волі не став на шлях виправлення, порушував громадський порядок, вчиняв насильство сім`ї. Після встановлення адміністративного нагляду був відсутній декілька разів за місцем проживання і працівники поліції не могли деякий час встановити його місце знаходження. Крім того, повідомив, що він проводив з ОСОБА_14 профілактичні бесіди, виносив попередження та повідомляв про кримінальну відповідальність за порушення умов адміністративного нагляду.

Крім показань свідків, факт самовільного залишення ОСОБА_10 12.06.2017р. місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду підтверджується дослідженими в судовому письмовими доказами, а саме:

-поданням про встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_10 (т.2,а.с. 214);

-постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 24.04.2017 року, якою ОСОБА_10 встановлено адміністративний нагляд (т. 2, а.с. 213);

-заявою ОСОБА_10 якою останній засвідчив факт ознайомлення з постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 24.04.2017 року про встановлення адміністративного нагляду (т. 2, а.с. 253);

-контрольним листком відміток ОСОБА_10 в Карлівському ВП ГУНП в Полтавській області, згідно якого останній 10.05.2017р. та 25.06.2017 року не з`явився на реєстрацію (т.2, а.с. 236);

-протоколом про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 187 КУпАП від 16.05.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 10.05.2017 року не з`явився на реєстрацію до Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області (т. 2, а.с. 237);

-рапортом ДОП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_41 , від 22.05.2017 року, відповідно до якого о 22:25 год. було здійснено перевірку дотримання адміністративного нагляду ОСОБА_10 та останній за місцем проживання був відсутній (т.2, а.с. 239);

-протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КУпАП від 25.05.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду за відсутність 22.05.2017 року о 22:25 год. за місцем проживання (т. 2, а.с. 240);

-рапортом ДОП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_41 , від 09.06.2017 року відповідно до якого о 22:10 год. було здійснено перевірку дотримання адміністративного нагляду ОСОБА_10 та останній за місцем проживання був відсутній (т. 2, а.с. 243);

-протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КУпАП від 10.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду за відсутність 09.06.2017 року о 22:10 год. за місцем проживання (т. 2, а.с. 244);

-рапортами ДОП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_41 , від 12.06.2017 року, 16.06.2017 року, 19.06.2017 року, 25.06.2017 року та 03.07.2017 року, відповідно до яких було здійснено перевірку дотримання адміністративного нагляду ОСОБА_10 в нічний час, але останній за місцем проживання був відсутній (т.2, а.с. 248-252).

Вказаними діями, які виразилися у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне діяння - злочин, передбачений ст. 395 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає доведеним факт вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ст. 395 КК України.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження, 07.05.2018 року від Державної установи «Полтавська державна установа виконання покарань № 23» надійшов лист разом з повідомленням лікаря-психіатра установи, згідно якого ОСОБА_10 перебуваючи в установі виявляв ознаки психічного розладу у вигляді розумової відсталості легкого ступеню зі значними поведінковими розладами (ауто агресивна поведінка). За поведінковими рисами відрізняється недостатньою керованістю, вкрай низьким рівнем самоконтролю, античністю, браком почуття дистанції у стосунках з іншими. Вчинки та поведінка емоційно не зрілі, а тому погано контрольовані, у зв`язку з низьким рівнем інтелекту неспроможний адекватно усвідомлювати тяжкість та загрозу для життя актів аутоагресії. Часто спонтанно відхиляється від початкової теми в розмові. Велике прагнення до самостійності може служити джерелом конфліктів. Характерно скоєння немотивованих ауто агресивних вчинків. Внаслідок низького рівня адаптаційних можливостей в середовищі перебування робить контроль ауто агресивної поведінки ОСОБА_10 вкрай складним. Неадекватно сприймає об`єктивну дійсність. Корекція поведінкових розладів (медикаментозна та психологічна), в умовах установи, неможлива через відсутність добровільної усвідомленої згоди ОСОБА_10 . Враховуючи не прогнозованість поведінки, тримання ОСОБА_10 в умовах установи, може в будь-який час створити загрозу для його життя та здоров`я.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «G.v.France», п. 39 «Halilovicv.BosniaandHerzegovina» п.18 почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відношенні ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні була проведена судово-психіатрична експертиза, що підтверджується актом № 583 від 20.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості. Ступінь вродженого недоумства у ОСОБА_10 є таким, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних діянь і не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. Згідно акту №583 від 20.12.2017 року ОСОБА_10 під дію ст. 19 ч. 2, ч. 3 та ст. 20 КК України не підпадає, може постати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Допитаний у судовому засіданні 14.05.2018р. експерт ОСОБА_42 , який проводив судово-психіатричну експертизу № 583 від 20.12.2017 року, повідомив, що обставини погіршення стану здоров`я ОСОБА_10 , викладені у листі Державної установи «Полтавська державна установа виконання покарань № 23» від 07.05.2018 року, на його думку, є істотними та є підставою для проведення додаткової судово-психіатричної експертизи.

15.05.2018 року ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області по даному кримінальному провадженні було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева.

18.06.2018 року до Чутівського районного суду Полтавської області надійшов акт судово-психіатричної експертизи № 250 від 08.06.2018 року, згідно якого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки легкої розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки та елементами установчої поведінки, але в умовах амбулаторного огляду неможливо виключити наявність тяжкого психічного розладу. Для уточнення діагнозу та вирішення експертних питань ОСОБА_10 потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

19.06.2018 року ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області обвинуваченому ОСОБА_10 призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу виконання якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради. На вирішення експерта були поставлені наступні питання:

- чи хворіє на даний час обвинувачений ОСОБА_10 психічними або хронічними душевними захворюваннями, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством або іншим хворобливим станом психіки?

- чи може обвинувачений ОСОБА_10 віддавати звіт та керувати своїми діями на даний час?

- чи потребує обвинувачений ОСОБА_10 застосування до нього примусових заходів медичного характеру на даний час?

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 137 від 02.08.2018 року встановлено, що ОСОБА_10 в період інкримінованих йому діянь страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання в формі шизофренії параноїчної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованих йому діянь. За своїм психічним станом в даний час іспитований також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (т.5, а.с. 9-13).

З висновку судово-психіатричного експерта № 137 від 02.08.2018 року вбачається, що при проведенні експертизи враховувався, в тому числі, висновок амбулаторної судово-психіатричної експертної комісії Полтавської обласної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева від 20.12.2017р.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_43 , завідувач відділення судово-психічних експертиз КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, який є членом експертної комісії, що надала висновок судово-психіатричного експерта №137 від 02.08.2017р., дав показання, що комісією були враховані усі дані, які були надані на дослідження, матеріали кримінального провадження, медичну документацію, в тому числі і висновок № 583 від 20.12.2017 року згідно якого, ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні був визнаний осудним.Також експерт повідомив, що під час проведення експертизи досліджувалась наявність чи відсутність симуляції психічного розладу особи, її симулятивної поведінки і у ОСОБА_10 цього виявлено не було. Крім того, експерт зазначив, що вийшов за межі питань, які були поставлені судом, скориставшись правом експертної ініціативи, оскільки побачив обставини, про які не запитували в ухвалі суду, однак на його думку мають суттєве та істотне значення, про які було зазначено у висновку.

27.08.2018р. прокурором подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, в якому просив застосувати стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 .

Захисник та законний представник ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечували проти клопотання про застосування заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 .

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначив, що не заперечує факту вчинення ним крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_28 та ОСОБА_44 та факту самовільного залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також зазначив, що підтримує клопотання про застосування до нього заходів медичного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У роз`ясненнях, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зазначено, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Враховуючи, що судом встановлений факт вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ст. 395 КК України, враховуючи характер вчинених ОСОБА_10 суспільно-небезпечних діянь, з огляду на висновок судово-психіатричного експерта № 137 від 02.08.2018 року, яким встановлено, що ОСОБА_10 в період інкримінованих йому діянь страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання в формі шизофренії параноїчної, яке позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованих йому діянь та в даний час, у зв`язку з чим останній потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру.

Цивільні позови не заявлялися.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 06.12.2017р. стосовно ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 03.09.2018р. змінено запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку строком дії до 02.11.2018р. Ухвалами Чутівського районного суду Полтавської області від 01.11.2018р. та від 27.12.2018р. строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку було продовжено до 31.12.2018р. та 25.02.2019р. відповідно.

Враховуючи ступінь тяжкості психічного захворювання ОСОБА_10 , який згідно висновку судово-психіатричного експерта № 137 від 02.08.2018 року в період інкримінованих йому діянь страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання в формі шизофренії параноїчної, з огляду на особу ОСОБА_10 , який раніше неодноразово судимий, небезпечність його поведінки, ступінь тяжкості вчинених ним суспільно-небезпечних діянь, а також те, що існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність продовження стосовно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ст.ст.369,371-372,392, 395, 503,505, 508, 512,513, 516, 532 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Prestigio Grace Q5» в корпусі синього кольору із ІМЕІ - 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ - 2: НОМЕР_2 та чохол до мобільного телефону синього кольору, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_11 , вважати повернутими, як йому належні;

- мобільний телефон марки «Expley T-400», , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_28 , вважати повернутим, як їй належний;

- чоловічі джинси синього кольору та демісезонну куртку сірого кольору, передані на зберігання до кімнати речових доказів Карлівського ВП ГУНП Полтавської області, повернути потерпілому ОСОБА_45 , як йому належні.

До набрання ухвалою законної сили у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвалу в суді. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1