Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

27 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2019 року про часткове накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 24 січня 2019 року у приміщенні, яким користується ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000171,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2019 року частково задоволено клопотання заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_9 .

Накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 24.01.2019 у приміщенні, яким користується ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1.Печатку з маркування «Управління НБУ в Рівненській області»;

2.Клавіатуру з биркою районний суд в Рівненській області, інв.№10480202;

3.Принтер марки «Сапоп» білого кольору з биркою «Гощанський районний суд 022/2015 Принтер»;

4.Наказ №450 Державної судової адміністрації України на 45 арк.;

5.Ноутбук марки «Asus»;

6.Карту пам`яті «Transcend 4 Gb»;

7.Картку пам`яті «Nокіa mini 64 gb»;

8.Флеш-накопичувач «SanDisk»;

9.Флеш-накопичувач «Take MS».

Арешт накладено шляхом позбавлення права будь-якій особі розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В частині клопотання про накладення арешту на гроші в сумі 5150 доларів США відмовлено.

Гроші в сумі 5 150 доларів США, вилучені під час обшуку 24.01.2019 року у приміщенні, яким користується ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , передані на зберігання в ПАТ КБ «ПриватБанк» - постановлено повернути ОСОБА_10 .

Як зазначено в обгрунтування цього рішення, майно, на яке ухвалою вирішено накласти арешт, відповідає критеріям, встановленим ст.98 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), його визнано речовими доказами, а не застосування арешту майна може призвести до його зникнення або втрати. Водночас, відмовляючи у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на гроші у розмірі 5150 доларів США, слідчий суддя вказав, що факт належності вказаних коштів ОСОБА_10 підтверджується податковою декларацією фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 , квитанціями АТ «Ощадбанк» про купівлю-продаж валюти.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу в частині відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на гроші, вилучені в ОСОБА_8 в сумі 5150 доларів США, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП в Рівненській області та накласти арешт на зазначені гроші.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що вказані грошові кошти відповідають критеріям, встановленим ст.98,99,170 КПК. Також на його переконання слідчий суддя не врахував, що вказані кошти зберігались за місцем проживання ОСОБА_8 , під час обшуку ОСОБА_10 не надавала жодних пояснень та підтверджуючих документів щодо походження вказаних коштів, не змогла вказати їх суму, місце зберігання , а код сейфу був відомий лише ОСОБА_8 .

При цьому, прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ні він, ні слідчий не були присутні під час розгляду даного клопотання, а копію вказаної ухвали він отримав лише 19 лютого 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги та задоволення клопотання про арешт майна в повному обсязі, думку представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ця скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписом ч.7 ст.173 КПК, копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. Проте матеріали даного судового провадження не містять даних про виконання вказаних вимог закону. Натомість на внутрішній стороні обкладинки цих матеріалів - довідкового листа до справи, міститься рукописний текст «19.02.19 отримав підпис ОСОБА_7 ». Згідно першої сторінки апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 ця скарга надійшла в апеляційний суд 19.02.2019 року. Отже вказані обставини дають підстави для висновку колегії суддів, що прокурором не пропущено строку на апеляційне оскарження цього рішення слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів клопотання, відділом слідчого управління проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000171 від 21.09.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, а саме начальник територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (ТУ ДСА) ОСОБА_11 за попередньою змовою з іншою службовою особою ТУ ДСА, а також службовими особами ТОВ «Рівнетрансбуд», ТОВ «Рівнеакватерм», ФОП « ОСОБА_12 », ТОВ «Теплосфера Плюс», ТОВ «Захід-Трансбуд», ФОП « ОСОБА_13 » з якими ОСОБА_11 , як начальником ТУ ДСА, укладені в 2017-2019 роках цивільно-правові угоди на виконання для ТУ ДСА робіт, послуг та постачання товарів для місцевих судів Рівненської області, отримує для себе та іншої службової особи ТУ ДСА неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, будівельних матеріалів, виконання будівельних (монтажних, інших) робіт та послуг на об`єктах нерухомості, які перебувають у приватній власності ОСОБА_11 та членів його сім`ї, чим вчиняють дії з метою привласнення, розтрати майна, придбаного за бюджетні кошти. В ході досудового розслідування зафіксовано факти привласнення ОСОБА_11 та іншою службовою особою ТУ ДСА, товарно-матеріальних цінностей, що перебувають у державній власності, а саме на балансі ТУ ДСА, зокрема в приміщенні колишнього управління Національного банку України в Рівненській області, за адресою: м.Рівне, вул. Симона Петлюри, 10.

24 січня 2019 року, у відповідності до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 24.01.2019 р. у приміщенні, яким користується ОСОБА_8 та знаходиться в АДРЕСА_1 , проведено обшук за результатами якого вилучено: печатку з маркування «Управління НБУ в Рівненській області»; клавіатуру з биркою районний суд в Рівненській області, інв.№10480202; принтер марки «Сапоп» білого кольору з биркою «Гощанський районний суд 022/2015 Принтер»; наказ №450 Державної судової адміністрації України на 45 арк.; ноутбук марки «Asus»; 5150 доларів США; картку пам`яті «Transcend 4 Gb»; картку пам`яті «Nокіa mini 64 gb»; флеш-накопичувач «SanDisk»; флеш-накопичувач «Take MS».

Частина 1 ст.98 КПК визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 від 25 січня 2019 року вказане майно, вилучене під час обшуку 24 січня 2019 року у приміщенні, яким користується ОСОБА_8 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000171.

Крім того, постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 від 25 січня 2019 року гроші в сумі 5150 доларів США, вилучені під час обшуку 24 січня 2019 року у приміщенні, яким користується ОСОБА_8 , також визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передано на зберігання в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Водночас, як було встановлено слідчим суддею під час розгляду клопотання, законним власником вилучених коштів у сумі 5150 доларів США є ОСОБА_10 . Так, вказана обставина підтверджується податковою декларацією фізичної особи-підприємця за 2018 рік, згідно якої ОСОБА_10 за вказаний звітний період отримала загальний дохід у розмірі 288 132 грн. 36 коп. Окрім того, ОСОБА_10 було надано банківські квитанції щодо купівлі нею протягом 2016-2018 років грошових коштів в іноземній валюті доларах США.

Також слідчим суддя взято до уваги, що чоловік ОСОБА_10 ОСОБА_14 є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно та згідно довідки Гощанського районного центру первинної медико-санітарної допомоги потребує постійного стороннього догляду, тривалого коштовного лікування та оперативного втручання.

Як констатував Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 червня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, заявляючи в апеляційній скарзі про необхідність накладення арешту на вказані гроші, оскільки вони відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК, прокурором не було надано жодних доказів для доведення своїх вимог «поза розумним сумнівом».

При цьому, частина 1 ст.170 КПК встановлює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно припису ч.2 ст.171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З тексту клопотання вбачається, що вилучені предмети та документи є знаряддям та засобами вчинення злочинів, доказом злочинів, а також можуть бути використані як речові докази. При цьому клопотання не містить обгрунтування до якої саме із зазначених категорій віднесено вказані гроші (валюту). Натомість констатовано, що вони можуть бути використані як речові докази для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування факту кримінального правопорушення.

Визначення терміну «документ» містить ст.99 КПК, згідно частини 1 якої, таким є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Як зазначено в ч.2 ст.99 КПК, до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: 1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); 2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; 3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; 4) висновки ревізій та акти перевірок. Матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.
Під час апеляційного розгляду прокурором не доведено, що вказані гроші відповідають критеріям ст.99 КПК.

Також апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 повідомлення про підозру в рамках даного кримінального провадження не вручено, а отже підстав, які дозволяють зробити висновок про набуття ним вказаних грошей кримінально протиправним шляхом, суду не надано.

Наявні в матеріалах судового провадження дані договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04 березня 1992 року, податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, паспорт громадянина України НОМЕР_1 та витяг є Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця дозволяють колегії суддів зробити висновок про те, що ОСОБА_10 є не тільки користувачем вказаного житла, але і його власником. За таких обставин доводи апелянта щодо зберігання грошей доларів США за місцем проживання ОСОБА_8 та не надання ОСОБА_10 жодних пояснень та підтверджуючих документів щодо походження вказаних коштів, їх суми, місця зберігання не заслуговують на увагу.

Частина 1 ст.173 КПК передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на те, що прокурором ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не було доведено, що вказані валютні кошти відповідають критеріям, встановленим ст.98 КПК, можуть підлягати спеціальній конфіскації або для забезпечення цивільного позову, та не було доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому підстав для накладення арешту на вилучені кошти колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2019 року про часткове накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 24 січня 2019 року у приміщенні, яким користується ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000171 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3