Дата документу 25.02.2019 Справа № 332/4379/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/168/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/4379/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 з доповненням до неї, апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_10 , та накладений арешт на вилучений під час огляду місця події 30.01.2019 автомобіль «Renault Master» реєстраційний номер НОМЕР_1 з вантажем, у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2019 та постановити нову ухвалу, якою, враховуючи наявність ухвали слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_11 від 30.01.2019, яка підлягає негайному виконанню з 30.01.2019, ? негайно повернути йому та/або ОСОБА_12 автомобіль «RENAULT MASTER» державний номер НОМЕР_1 , посилаючись на відсутність правових підстав для арешту автомобіля «RENAULT MASTER» державний номер НОМЕР_1 , недоведеність слідчим, прокурором, слідчим суддею необхідності арешту цього автомобіля та наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, а також, що на цей автомобіль не може бути накладений арешт, так як слідчі (розшукові) дії відповідно до ст. ст. 234, 237 КК України (обшук, огляд) - не здійснювались та він не вилучався відповідно до вимог законодавства, отже, не може бути речовим доказом.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує наступним:

-він ніколи не укладав Договір на правову допомогу з адвокатом ОСОБА_7 , нікого не уповноважував і не давав згоди на укладання від його імені чи в його інтересах такого Договору, тобто, в адвоката ОСОБА_7 немає повноважень на представництво його інтересів, чому слідчий суддя не надала правової оцінки, не повідомила належним чином його та власника цього автомобіля ОСОБА_12 про час і місце розгляду справи, тобто позбавила їх права на захист своїх прав та інтересів у суді;

-на момент подання повторного клопотання про арешт автомобіля «RENAULT MASTER» держномер НОМЕР_1 з вантажем металобрухту і відповідною документацією, існує не виконане слідчим Новомиколаївського відділку поліції ОСОБА_13 і прокурором ОСОБА_14 рішення слідчого судді ОСОБА_11 від 30.01.2019 про негайне повернення цього майна;

-у слідчих відсутні дані про вчинення крадіжки, предметом якої є вказаний брухт міді, про власника, в якого вказаний металобрухт нібито був викрадений, про заподіяну шкоду; відсутні докази знаходження його та автомобіля «RENAULT MASTER» вночі 12.11.2018 у м. Запоріжжі, повідомлення про підозру за фактом крадіжки зі складу ПАТ «Укртелеком» - йому не вручалось, проте, слідчий суддя при розгляді повторного клопотання про арешт автомобіля «RENAULT MASTER» взяв до уваги сумнівні показання свідка ОСОБА_15 , без наведення мотивів, безпідставно зазначив, що цей автомобіль був знаряддям злочину 12.11.2018 та зберіг на собі його сліди, не вказавши які саме, та як само автомобіль міг зберегти на собі сліди станом на 01.02.2019 по подіям, які відбулися 12.11.2018;

-слідчий суддя не надав правової оцінки безпідставним і необґрунтованим поясненням слідчого ОСОБА_9 про нібито незаконність походження брухту міді, а також внесення слідчим ОСОБА_13 до ЄРДР відомостей про злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, хоча, ним і представником товариства «СВ-ЮТ» слідчому були надані документи на цей автомобіль та документи, що підтверджують походження вантажу;

-під час проведення огляду автомобіля «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучення документів, слідчими ОСОБА_13 і ОСОБА_9 були суттєво порушені вимоги КПК України щодо порядку проведення обшуку та огляду, а тому вказаний огляд та його результати, є незаконними.

Також, на думку ОСОБА_8 , слідчим суддею не надано правової оцінки фактам того, що він є фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку у Краматорській податковій інспекції Донецької області, здійснює послуги транспортного перевезення, не є підозрюваним або затриманим, а автомобіль «RENAULT MASTER» державний номер НОМЕР_1 , є єдиним джерелом заробітку та існування його самого, його дружини та малолітньої дитини.

У клопотанні, поданому разом з апеляційною скаргою, адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2019, як такий, що пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що він не брав участі під час розгляду по суті клопотання про арешт майна.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2019 про арешт автомобіля «RENAULT MASTER» державний номер НОМЕР_1 з вантажем, у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції.

Апелянт посилається на наступне:

-автомобіль «RENAULT MASTER» державний номер НОМЕР_1 належить дружині ОСОБА_8 - ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а вантаж у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції, - належить ТОВ «СВ-ЮТ», в особі ОСОБА_16 , що підтверджується довіреністю № 28-01 від 28.01.2019;

-ОСОБА_8 не є підозрюваним, обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, згідно з Витягом з кримінального провадження № 0002316 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_8 будь-якого відношення до злочину не має, так як кримінальне правопорушення вчинила невстановлена особа, а відомості про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_8 - взагалі відсутні;

-немає жодних доказів, що саме автомобіль «Renault Master» держномер НОМЕР_1 , має відношення до вчинення кримінального правопорушення, фрагменти кабельно-провідникової продукції, не мають схожих характеристик з викраденими мідними телефонними кабелями, які належать ПАТ «Укртелеком», та не мають жодного відношення до викраденого майна, про що свідчить договір поставки № 7/17 від 27.06.2017 року та накладні № па-0000151 від 25.07.2018, № па-0000236 від 17.10.2018, відходи та брухт чорних і кольорових металів були придбані ТОВ «СВ-ЮТ» заздалегідь до події зазначеного злочину, і лише 29.01.2019 були відправлені відповідно до договору № 19-12-НИК від 25.01.2019 до покупця - ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання», що підтверджується низкою документів;

-документи, які підтверджують законні підстави набуття транспортного засобу, спростовують твердження органу досудового розслідування про те, що арештований автомобіль «Renault Master» держномер НОМЕР_1 , а також вантаж у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції, який належить ТОВ «СВ-ЮТ» в особі ОСОБА_16 , мають ознаки речових доказів, ч. 1 ст. 286 КК України не передбачена спеціальна конфіскація, а конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди неможливо, адже ОСОБА_8 будь-якого відношення до злочину не має.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , вона була повторно подана апелянтом до Запорізького апеляційного суду 21.02.2019, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2019, в якій адвокат посилається на пропуск ним строку з поважних причин.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, яка, згідно з матеріалами провадження, була отримана адвокатом ОСОБА_7 04.02.2019.
Як вбачається з журналу судового засідання від 01.02.2019, розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розпочато слідчим суддею о 12 годині 04 хвилини, після чого у судовому засіданні була оголошена перерва до 13 години 30 хвилин для ознайомлення адвоката ОСОБА_7 з клопотанням слідчого та доданими до нього матеріалами. Після закінчення перерви, у судове засідання адвокат ОСОБА_7 не з`явився, подав суду клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 13 годину 30 хвилин 01.02.2019, у зв`язку, у тому числі, з неможливістю його участі в судовому засіданні в цей день.
Не дивлячись на це, слідчий суддя розглянув клопотання по сутті за відсутності адвоката ОСОБА_7 , який за таких обставин, на думку колегію суддів, пропустив строк на оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2019 з поважних причин, що він додатково підтвердив, надавши апеляційному суді довідку, видану Радою адвокатів Запорізької області за вих. № 17 від 25.02.2019, про те, що з 14 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин 01.02.2019 останній брав участь в якості обраного делегата у звітно-виборчій конференції та очолював мандатну комісію.

Згідно з матеріалами, доданими до клопотання, в провадженні слідчого відділення Заводського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002316 від 12.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

12 листопада 2018 року до Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 94, невстановлена особа проникла до складського приміщення ПАТ «Укртелеком», звідки таємно викрала належне їм майно, чим спричинила матеріальну шкоду.

У ході досудового розслідування встановлено, що представниками ПАТ «Укртелеком» 12 листопада 2018 року виявлено, що вхідні двері складського приміщення ПАТ «Укртелеком», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 94, пошкоджені шляхом їх відгинання. У подальшому, службовими особами ПАТ «Укртелеком», виявлена відсутність майна, що належить даному акціонерному товариству, а саме: кабель мідний телефонний ТППеп 100x2x0,4 в кількості 451 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 100x4x0,4 в кількості 34 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 600x2x0,32 в кількості 13 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 400x2x0,64 в кількості 19 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 300x2x0,4 в кількості 37 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 200x2x0,5 в кількості 22 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 200x2x0,4 в кількості 99 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 100x2x0,5 в кількості 555 метрів; кабель мідний телефонний ТППБ 100x2x0,4 в кількості 46 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 50x4x0,5 в кількості 71 метра; кабель мідний телефонний ТППеп 50x2x0,4 в кількості 133 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 30x2x0,4 в кількості 51 метра; кабель мідний телефонний ТППеп 10x2x0,4 в кількості 945 метрів; кабель мідний телефонний ТППеп 10x2x0,32 в кількості 87 метрів.

29 січня 2019 року, о 14 годині 55 хвилин, на блокпосту, який розташований на 68 км автомобільної дороги «Запоріжжя-Донецьк» на східній околиці смт Новомиколаївки Новомиколаївського району Запорізької області, співробітниками поліції було зупинено автомобіль «Renault Master» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , у якому виявлено вантаж у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції. Крім того, в салоні автомобіля знаходився ОСОБА_17 , який відрекомендувався як експедитор ТОВ «СВ-ЮТ», який супроводжує вантаж.

У подальшому, 29.01.2019 року, в період часу з 15 години 20 хвилин по 16 годину 00 хвилин, в ході проведення огляду місця події, у ОСОБА_8 було вилучено вищевказаний автомобіль «Renault Master» р.н. НОМЕР_1 з вантажем у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції, а у ОСОБА_17 наявні оригінали документів на вантаж, які постановою слідчого СВ Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 від 30.01.2019, були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

31 січня 2019 року слідчий СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 30.01.2019 під час огляду місця події.

Приймаючи рішення про накладення арешту на вилучений під час огляду місця події 30.01.2019 автомобіль «Renault Master» р.н. НОМЕР_1 з вантажем у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції, слідчий суддя послався на те, що на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України вони використані як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись слідчим суддею суду першої інстанції, при цьому були досліджені матеріали провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані.
Так, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 статті 167 КПК України.

Як передбачено ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», знаряддями злочину у справах про злочини проти власності слід вважати предмети чи технічні засоби, які умисно використовувалися особою чи особами, у співучасті з якими було вчинено такий злочин. Зокрема, транспортні засоби можуть бути визнані знаряддям злочину не лише тоді, коли вони використовувалися для безпосереднього заволодіння чужим майном, а й тоді, коли без їх використання вчинення злочину було неможливим чи надто складним (транспортування членів злочинної групи до місця вчинення злочину, перевезення викраденого майна з місця вчинення злочину тощо).

Відповідно до положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Постановою слідчого СВ Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 від 30.01.2019 вилучений автомобіль «Renault Master» р.н. НОМЕР_1 з вантажем у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції, а також оригінали документів на вантаж, були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002316.

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя встановив те, що вказаний транспортний засіб із зазначеним вантажем, є речовими доказами у кримінальному провадженні зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, врахував відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України можливість їх використання як доказів у кримінальному провадженні, та дійшов правильного висновку про те, що арешт автомобіля та вантажу, яке в ньому знаходилося, з метою забезпечення їх збереження, є однім із способів встановлення доказів у кримінальному провадженні.
Оскільки з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження, знищення) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, що спростовує доводи апелянтів про неможливість накладення арешту на автомобіль, оскільки він належить ОСОБА_12 , та доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 не є у даному кримінальному провадженні підозрюваним, обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що тимчасово вилучені автомобіль «Renault Master» р.н. НОМЕР_1 з вантажем у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції, які у подальшому були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, могли зберегти на собі сліди вчинення злочину та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Необхідність використання автомобілю, на який у тому числі, накладений арешт, в якості речового доказу в кримінальному провадженні, всупереч доводам апелянтів, виправдовує таку ступінь втручання в право власника на його використання на цей часз метою забезпечення зберігання речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, тому колегія суддів доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.
Посилання ОСОБА_8 на те, що адвокат ОСОБА_7 не має повноважень на представництво його інтересів, чому слідчий суддя не надав правової оцінки, колегія суддів сприймає критично, оскільки в матеріалах судового провадження містяться ордер серії ЗП № 086652 від 01.02.2019 на надання адвокатом ОСОБА_7 правової допомоги ОСОБА_8 у суді першої інстанції, а також копія договору на надання правової допомоги, укладеного 04.02.2019 між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та копія ордеру серії ЗП № 086653 на надання адвокатом ОСОБА_7 ОСОБА_18 правової допомоги.

Не повідомивши ОСОБА_8 , а також ОСОБА_12 про розгляд клопотання про арешт майна, що ОСОБА_8 вважає порушенням їх прав, слідчий суддя діяв відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, тобто, з метою забезпечення арешту майна.

Посилання ОСОБА_8 на неможливість накладення арешту на автомобіль, у зв`язку з існуванням невиконаного слідчим Новомиколаївського ВП ОСОБА_13 і прокурором ОСОБА_14 рішення слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_11 від 30.01.2019 про негайне повернення цього майна, не є, на думку колегії суддів, підставою для скасування оскаржуваного рішення слідчого судді, з урахуванням того, що наразі ухвала слідчого судді від 30.01.2019 є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Твердження ОСОБА_8 про те, що слідчий суддя при розгляді повторного клопотання про арешт автомобіля «RENAULT MASTER», взяв до уваги сумнівні показання свідка ОСОБА_15 , а також не надав правової оцінки безпідставним і необґрунтованим поясненням слідчого ОСОБА_9 про нібито незаконність походження брухту міді, колегія суддів не бере до уваги, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Посилання ОСОБА_8 на те, що автомобіль «RENAULT MASTER» державний номер НОМЕР_1 , на якому він здійснює послуги транспортного перевезення, є єдиним джерелом заробітку та існування його самого та його родини, не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення та не є безумовною підставою для його скасування.
Твердження адвоката ОСОБА_7 про те, що ч. 1 ст. 286 КК України не передбачена спеціальна конфіскація, колегія суддів взагалі вважає неприйнятними, виходячи з того, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженню здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про порушення слідчими під час проведення огляду автомобіля «RENAULT MASTER» державний номер НОМЕР_1 та вилучення документів вимог КПК України щодо порядку проведення огляду та обшуку, то вони не відносяться до предмету даного апеляційного розгляду.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 131-132, 167, 170-173 КПК України, всупереч доводам апелянтів, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді по доводам апеляційних скарг.
Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП ОСОБА_9 та накладений арешт на вилучений під час огляду місця події 30.01.2019 автомобіль «Renault Master» реєстраційний номер НОМЕР_1 з вантажем у вигляді брухту кольорових металів, серед якого знаходилися фрагменти кабельно-провідникової продукції, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: