Справа № 171/2065/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0001081 від 05 вересня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Катеринівка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 05.08.2016 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходився в центрі м. Апостолове Дніпропетровської області неподалік магазину «АТБ», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Апостолове, вул. Центральна, 78, де також в цей час знаходилася ОСОБА_8 . У вказаний час і місці у ОСОБА_6 у зв`язку давніми неприязними відносинами виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 наніс два удари кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_8 , в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: конфузії та гемофтальму лівого ока, які згідно висновку експерта № 1545 від 11.09.2017 року, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 день).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав та суду показав, що 05.08.2016 року він перебував в м.Апостолове. В цей день він дізнався, що потерпіла ОСОБА_8 образила його доньку, яка працювала в магазині в м.Апостолове. Повертаючись від доньки, в центрі міста біля магазину «АТБ-Маркет» він зустрів потерпілу ОСОБА_8 , яка йшла зі сторони магазину зі своєю сестрою. Підійшовши до них він спитав потерпілу навіщо вона ображала його доньку. Натомість потерпіла почала махати перед ним жіночою середньою сумкою темного кольору, а він захищаючись відмахувався руками та не пам`ятає чи при цьому він ударив ОСОБА_8 . Умисно удари потерпілій він не наносив та її не ображав. Вважає, що потерпіла своїми діями його спровокувала на конфлікт.
Цивільний позов не визнав в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 05.08.2016 року поїхала зі своїми родичами до м.Апостолове з метою здійснення покупок. Після 11.00 год. вона зі своєю сестрою ОСОБА_9 вийшла з магазину «АТБ-Маркет», що знаходиться в центрі м.Апостолове, в руках у неї були два пакети з товаром, який вона придбала в магазині. В цей час вона побачила, що назустріч їй йде обвинувачений ОСОБА_6 , який почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, після чого наніс їй один удар в ліве око від якого її відкинуло назад та у неї з рук впали пакети з товаром. Після чого до неї підійшла дружина ОСОБА_6 та сказала, що «це тільки початок, а буде продовження». Далі ОСОБА_6 наніс їй повторний удар по обличчю, влучивши в око. Вказаний конфлікт бачили люди, які були неподалік магазину та які викликали працівників поліції. Всього ОСОБА_6 наніс їй два удари кулаком в ліве око. Після вказаної події вона довго хворіла, перебувала на стаціонарному лікуванні та на амбулаторному лікуванні. Обвинувачений не відшкодував їй затрати на лікування, станом її здоров`я не цікавився. Раніше, у 2012 році ліве око їй оперували, з 2012 року по 2016 рік вона стояла на обліку в лікарні, однак після нанесеної обвинуваченим травми зір у неї погіршився.
Потерпіла зазначила, що перенесене травмування та тривале лікування спричинили їй моральні страждання, моральну шкоду оцінює в 20500 грн., розмір матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування становить 1637 грн. 75 коп.
Цивільний позов потерпіла підтримала в повному обсязі. Вважає, що обвинуваченому слід призначити суворе покарання.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що потерпіла є її сестрою, вони 05.08.2016 року приблизно о 09.00 год. приїхали в м.Апостолове за покупками. Потерпіла приїхала з м.Кривого Рогу, а свідок з с.Катеринівки, Апостолівського району. Вони здійснювали покупки в різних магазинах. 05.08.2016 року, біля 11.30 год. вона разом з сестрою ОСОБА_8 здійснювала покупки в магазині «АТБ-Маркет» в м.Апостолове. Коли вони вийшли з магазину зустріли обвинуваченого ОСОБА_6 , який був зі своєю дружиною біля магазину. Побачивши їх він почав ображати ОСОБА_8 нецензурною лайкою та вдарив її у ліве око кулаком, при цьому дружина обвинуваченого сказала, що «це тільки початок…» і після чого ОСОБА_6 вдарив потерпілу другий раз у ліве око кулаком. Люди, які були неподалік магазину почали кричати на обвинуваченого, при цьому спитали його «чому він піднімає руку на жінку?». Обвинувачений після цього пішов до свого автомобіля, а вони викликали поліцію. Дочекавшись працівників поліції вони всі пішли до відділення поліції.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що обвинувачений є її чоловіком, 05.08.2016 року вона з чоловіком приїхала до м.Апостолове в районний суд, однак розгляд справи не відбувся і вони поїхали в центр м.Апостолове з метою сплати комунальних послуг, з ними була свідок ОСОБА_11 . В цей час їй подзвонила її донька, яка працює в магазині «Торговий дім» та поскаржилася, що потерпіла ОСОБА_8 у вказаному магазині її «ображала, загнавши в куток». У зв`язку з цим вони поїхали до доньки, щоб заспокоїти її. Після цього вони, перебуваючи в центрі м.Апостолове біля магазину «АТБ-Маркет», побачили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виходили з магазину, її чоловік підійшов до них і між ними почалася сварка. Свідок зазначила, що ОСОБА_6 не бив потерпілу, почервоніння у неї на обличчі не було. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викликали працівників поліції.
Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що в перших числах серпня 2016 року вона разом з Семеновими приїхала в районний суд в м.Апостолове. Оскільки засідання в суді не відбулося вони поїхали в центр м.Апостолове. В цей час на телефон ОСОБА_10 передзвонила донька ОСОБА_12 ОСОБА_13 , яка плакала та розповідала, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зайшли в магазин, де вона працювала і почали її ображати. Вони доїхали до центру міста, зупинилися біля магазину «АТБ-Маркет» звідки свідок пішла в банк, а ОСОБА_12 пішли в магазин «Міленіум», де працювала їх донька. Коли вона поверталася з банку, то почула крики та побачила біля магазину «АТБ-Маркет», як «потерпіла махала сумкою, а обвинувачений закривався рукою». Свідок зазначила, що підійшла до місця події, коли вже викликали працівників поліції, початок конфлікту вона не бачила. Вона зрозуміла, що конфлікт відбувся внаслідок подій про які повідомила ОСОБА_12 їх донька. Після цього вона та ОСОБА_12 сіли в машину і чекали працівників поліції, яких викликала потерпіла ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що бачила конфлікт, який відбувся між обвинуваченим та потерпілою біля магазину «АТБ-Маркет» в центрі м.Апостолове. При цьому вона побачила, що потерпіла йшла з якоюсь жінкою зі сторони магазину «АТБ-Маркет», а обвинувачений йшов з протилежної сторони, а саме зі сторони магазину «Міленіум». Свідок зазначила, що була від них на відстані приблизно три метри і побачила як обвинувачений вдарив потерпілу в обличчя рукою. Після чого потерпіла почала бити обвинуваченого своєю сумкою по голові. Свідок зробила обвинуваченому зауваження, сказавши «як він може піднімати руку на жінку». Далі вона побачила, що обвинувачений вдруге вдарив потерпілу рукою в обличчя. Після цього потерпіла викликала працівників поліції. Свідок зазначила, що суть конфлікту вона тоді не розуміла, однак зараз їй здається, що потерпіла обвинуваченого спровокувала. Вказала, що потерпіла під час зазначеної події не плакала, вона голосно розмовляла, також всі учасники конфлікту розмовляли на підвищених тонах. Під час досудового розслідування вона дізналася, що конфлікти відбуваються між сім`ями потерпілої та обвинуваченого, як сусідами.
Для підтвердження винуватості ОСОБА_6 в скоєнні злочину за ч.2 ст.125 КК України прокурором, що підтримує державне обвинувачення, в ході судового слідства пред`явлено наступні документи, які досліджені в судовому засіданні в порядку встановленому ст.358 КПК України.
Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1608 (26.08.2016 р.- 31.08.2016 р.) встановлено, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені у неї ушкодження у вигляді контузії та гемофтальму лівого ока за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день), які могли бути утворені від ударної дії тупого твердого предмету або предметів. Беручи до уваги ступінь їх загоєння (дані медичної документації на ім`я потерпілої), які свідчать, що термін їх виникнення може відповідати терміну вказаному обстежуваною (а.с.9-10 матеріали КП).
Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 , 1979 року народження, встановлено, що дата госпіталізації потерпілої в стаціонар 09.08.2016 року, дата виписки 19.08.2016 року, діагноз основний травма хуліганська (05.08.2016 року): ОС-контузія 1 ст., гемофтальм; супутній: ОС-артифакия; скарги, анамнез захворювання: травма 05.08.2016 р. (хуліганська) удар в око 3 дні назад, зір знизився зразу, звернулася до окуліста 08.08.2016 року; оперована з приводу катаракти 4 роки назад (а.с.11).
Висновком судово-медичної експертизи № 1545 (11.09.2017 р.-15.09.2017 р.) встановлено, що у ОСОБА_8 малися контузія та гемофтальм лівого ока. Тілесні ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, яким могли бути як озброєна так і неозброєна рука, взута нога або будь-який предмет з такими ж властивостями. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 день). Давність виявлених ушкоджень (дані медичних документів) може відповідати 05.08.2016 року. (а.с.28-29 матеріали КП).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10 жовтня 2017 року, який проводився з метою встановлення локалізації та механізму утворення завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії розпочатої о 10 год. 50 хв., закінченої о 11 год. 20 хв. в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_9 , статиста, судового експерта ОСОБА_15 відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме під відеозапис вказаними учасниками слідчого експерименту відтворено як обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілій (а.с.53-54-матеріали КП).
Висновком судово-медичної експертизи № 1765 (19.10.2017 р.-25.10.2017 р.) встановлено, що враховуючи анатомічну локалізацію і характер виявлених у потерпілої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, дані про травмуючий предмет, кількість прикладень фізичної сили можливо зробити підсумок, що механізм їх утворення не суперечить судово-медичним даним отриманим під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 10.10.2017 року. (а.с.57-58 матеріали КП).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13 жовтня 2017 року, який проводився з метою встановлення локалізації та механізму утворення завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії розпочатої о 10 год. 34 хв., закінченої о 10 год. 55 хв. в присутності понятих, захисника, за участю підозрюваного ОСОБА_6 , статиста, судового експерта ОСОБА_15 відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме під відеозапис вказаними учасниками слідчого експерименту відтворено обставини події, зокрема, дії потерпілої ОСОБА_8 зі слів обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.61-62-матеріали КП).
Висновком судово-медичної експертизи № 1766 (19.10.2017 р.- 24.10.2017 р.) встановлено, що без прикладень фізичної сили травмуючим предметом в ділянку лівого ока у потерпілої ОСОБА_8 тілесні ушкодження виникнути не могли. На підставі вищевказаного, можливо стверджувати, що механізм на який вказує ОСОБА_6 не відповідає судово-медичним даним (а.с.65-66 матеріали КП).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 06 листопада 2017 року, який проводився з метою встановлення локалізації та механізму утворення завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії розпочатої о 11 год. 15 хв., закінченої о 11 год. 30 хв. в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_14 , статиста, судового експерта ОСОБА_15 відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме під відеозапис вказаними учасниками слідчого експерименту відтворено як обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілій (а.с.71-72-матеріали КП).
Висновком судово-медичної експертизи № 1882 (07.11.2017 р.- 09.11.2017 р.) встановлено, що враховуючи анатомічну локалізацію і характер виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, дані про травмуючий предмет можливо зробити підсумок, що механізм їх утворення не суперечить судово-медичним даним отриманим під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 від 06.11.2017 року. (а.с.75-76 матеріали КП).
Суд, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши пред`явлені стороною обвинувачення документи, висновки експерта, вислухавши думку прокурора і захисника, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України знайшло своє підтвердження під час проведення судового слідства.
Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні належні та допустимі докази в їх сукупності, аналізуючи їх зміст, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 05 серпня 2016 року за обставинами, встановленими судом, обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Так, показання потерпілої узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , висновками експерта та документами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в обґрунтування обвинувального вироку і визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_6 причетним до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, а тому достовірні і достатні та відповідають критеріям якості доказів, встановленим в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року та в справі «Яременко проти України» від 12 вересня 2008 року.
Стороною захисту не надано суду належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин вчинення злочину.
Оцінюючи показання свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною обвинуваченого, про те, що її чоловік не заподіював тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , суд вважає їх такими, що суперечать об`єктивно встановленим фактичним обставинам, що підтверджені іншими доказами, здобутими в процесі судового розгляду та оцінює критично. Крім того, надаючи оцінку вказаному доказу, суд бере до уваги, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілою виник на ґрунті неприязних відносин між їх сім`ями, зокрема подіями, пов`язаними з донькою ОСОБА_12 , про що повідомила свідок ОСОБА_11 і що стало мотивом заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.
Що стосується показань обвинуваченого, то заперечення ОСОБА_6 вчиненого ним кримінального правопорушення та невизнання вини, суд сприймає як обраний ним спосіб захисту та використання обвинуваченим права не свідчити проти себе і оцінює показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами.
Надаючи оцінку протоколу проведення слідчого експерименту від 13 жовтня 2017 року та здійсненого на підставі вказаної слідчої дії висновку судово-медичної експертизи № 1766 (19.10.2017 р.- 24.10.2017 р.), слід зазначити, що оскільки слідча дія проведена на підставі обставин події зі слів обвинуваченого, який вказав на інший механізм утворення тілесних ушкоджень потерпілій ніж свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , суд відхиляє вказані докази внаслідок їх недостовірності та розцінює таку позицію обвинуваченого, як використання ним права на захист.
Досліджені в судовому засіданні інші висновки експерта, документи не викликають сумніву у суду з точки зору їх достовірності, належності, допустимості та є такими, що підтверджують обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази - показання потерпілої, свідків, висновки експерта, узгоджені з документами, є достатніми та дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні виду та міри покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який вину не визнав, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.с.35 - матеріали КП), характеризується за місцем проживання позитивно, (а.с.34 - матеріали КП), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с.32,33 - матеріали КП), враховує думку потерпілої, яка наполягає на суворому покаранні обвинуваченої, а також обираючи вид покарання суд враховує, що обвинувачений на даний час не працює.
Згідно ст.66 КК України обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого не встановлено.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.
Частиною 2 ст.65 КК України, передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
При вирішенні цивільного позову пред`явленого потерпілою ОСОБА_8 суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ч. 1 ст.129 КПК України суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно п.3 ч.1 ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов не визнав в повному обсязі.
За результатами судового слідства встановлено, що ОСОБА_6 своїми умисними діями заподіяв шкоду потерпілій ОСОБА_8 , яка отримала тілесні ушкодження внаслідок чого проходила стаціонарне лікування з 09.08.2016 року по 19.08.2016 року, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 6174, випискою із медичної карти стаціонарного хворого (09.08.2016-19.08.2016) (а.с.52-79), амбулаторно лікувалась у окуліста з 22.08.2016 р. по 31.08.20016 р., що встановлено з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 (а.с.82-83), витрачала кошти на лікування, що підтверджується квитанціями та фіскальними чеками (а.с.47-48). Таким чином, майнова шкода в розмірі 1637 грн. 75 коп. доведена цивільним позивачем ОСОБА_8 та підлягає стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_6 в повному обсязі.
Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру грошового відшкодування за завдані потерпілій моральні страждання суд, враховує характер вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, бере до уваги глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, завданих неправомірними діями обвинуваченого в результаті яких потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, порушення нормальних життєвих зав`язків, що пов`язано з лікуванням потерпілої, тривалість немайнових втрат протягом лікування, ступінь вини обвинуваченого, враховує вимоги розумності та справедливості.
З урахуванням обставин зазначених вище, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог потерпілої про відшкодування спричиненої їй моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.
Що стосується заявленою потерпілою вимоги в цивільному позові про стягнення витрат, понесених нею у зв`язку з отриманням правової допомоги слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких згідно зі ст. 118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Отже, зазначені витрати повинні бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження витрат на правову допомогу до матеріалів цивільного позову документів не додано.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у їх стягненні.

Таким чином немає підстав для стягнення зазначених коштів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 91, 94, 124,127, 128, 129, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майнову шкоду в сумі 1637 (одна тисяча шістсот тридцять сім) грн. 75 коп., моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1