КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001785 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.08.2001 року Ватутінським місцевим судом м. Києва за ч. 3 ст. 142 КК України (в ред. 1960 року) на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 29.05.2008 року по відбуттю строку покарання;
- 24.07.2009 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 6 місяців арешту, звільненого 22.01.2010 року по відбуттю строку покарання;
- 20.02.2012 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 12.04.2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 11.05.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі;
- 01.08.2012 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 10 місяців позбавлення волі, звільненого 27.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 9 місяців 16 днів;

_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1185/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
- 08.12.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановив суд у вироку, 19.02.2016 року близько 04 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. А. Ахматової, 37, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, підійшов до автомобіля «ВМV-Х3», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , та переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, каменем, який взяв біля автомобіля, розбив переднє праве скло автомобіля, через яке проник до салону, звідки таємно, повторно викрав GPS-навігатор марки «Ріоnееr», вартістю 1900 грн., який лежав у внутрішньому відділенні лівої передньої двері автомобіля, однак довести до кінця свій злочинний умисел не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий службовими особами патрульної служби на місці скоєння злочину.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не погоджуючись з вироком суду, просить його пом`якшити хоча б на 1 рік, при цьому зазначає, що він повністю визнав свою вину та розкаявся, і потерпілий ніяких претензій до нього не має, а також те, що його мати, яка є пенсіонеркою, має онкологічне захворювання.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, яке не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Щодо доводів ОСОБА_6 про суворість призначеного йому покарання, то, всупереч тверджень апелянта, міра покарання призначена ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини провадження - а саме характер злочинного діяння, відсутність настання тяжких наслідків, оскільки все майно залишилось у власності потерпілого ОСОБА_8 , відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик не має, на спеціальних обліках не перебуває, офіційно не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий та не став на шлях виправлення і знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.Належним чином при цьому враховано судом і обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, а також - рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання.
З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі, так як його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, а з урахуванням того, що даний злочин ОСОБА_6 вчинив до постановлення попереднього вироку Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року, суд першої інстанції ухвалив рішення про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, визначеного попереднім вироком, більш суворим, призначеним за цей злочин у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Вимоги обвинуваченого щодо врахування його щирого каяття, відсутності претензій з боку потерпілого, а також того, що його матір, яка є пенсіонеркою, має онкологічне захворювання, як підстав для пом`якшення призначеного йому судом покарання, не можуть бути задоволені, оскільки наявність у ОСОБА_6 хворої матері, яка є пенсіонеркою, об`єктивними даними кримінального провадження не підтверджено, а інші обставини були враховані судом при призначенні ОСОБА_6 покарання, яке до того ж визначено з урахуванням того, що даний злочин ОСОБА_6 вчинив до постановлення попереднього вироку Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року, яким ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, а тому таке покарання призначено з дотриманням вимог ч. 4 ст. 70 КК України та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що в оскаржуваному вироку від 22.12.2018 року судом першої інстанції допущена описка в назві районного суду м. Києва, яким 08.12.2016 року було ухвалено попередній вирок щодо ОСОБА_6 , яким він був засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, а саме зазначено «Дніпровський районний суд м. Києва» замість «Деснянський районний суд м. Києва», а тому колегія суддів вважає необхідним рекомендувати суду першої інстанції виправити зазначену описку в порядку ст. 379 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2018 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.
Судді:

___________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3