КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1382/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва ОСОБА_6 і накладено арешт на об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 92,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 , із забороною відчуження, користування та розпорядження даною квартирою.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_8 подав в інтересах власника майна ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді та просить скасувати цю ухвалу.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_8 зазначає, що розгляд клопотання про арешт майна був здійснений без повідомлення власника майна ОСОБА_7 чи її представника та лише 31 жовтня 2018 року представник ознайомився з матеріалами судової справи і, відповідно, з оскаржуваною ухвалою слідчого судді.

Стосовно ухвали слідчого судді, то представник ОСОБА_8 вважає її незаконною та необґрунтованою. Зокрема, апелянт зазначає, що, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 жовтня 2018 року № 142267845, за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 366). В той же час, як вказує представник, у цій довідці зазначені відомості про наявність обтяження, а саме арешту на підставі постанови державного виконавця Дніпровського РВДВС міста Києва, яке зареєстровано 19 вересня 2018 року за № 27981950.

На думку автора апеляції, в матеріалах клопотання відсутні докази того, що квартира АДРЕСА_3 належить саме КП «Житлоінвестбуд-УКБ», оскільки, як зауважує апелянт, до клопотання прокурора не були додані відповідні підтверджуючі документи, а саме в матеріалах відсутній акт (протокол) розподілу площі у новобудові між інвесторами будівництва багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 , так як, згідно розпорядження Київської міської ради від 24 травня 2004 року № 850 «Про надання дозволу на реконструкцію та забудову території мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренка, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською, в Дніпровському районі» КП «Житлоінвестбуд-УКБ» визначено лише як замовника проектної документації та забудовника, не долучено ордер на право заселення жилих приміщень для ОСОБА_10 , зокрема, квартири АДРЕСА_3 , а також документи, які підтверджують фактичний облік на балансі в КП «Житлоінвестбуд-УКБ», як забудовника вищевказаної квартири, та документи, які підтверджують реєстрацію права власності (майнових прав на нерухоме майно), а саме свідоцтва про право власності за КП «Житлоінвестбуд-УКБ» на зазначене квартиру.
Далі в апеляційній скарзі представник звертає увагу, що, відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 347384, за реєстраційним номером лоту (№ 288326) здійснювалась реалізація квартири, а саме трикімнатної квартири за АДРЕСА_5 , та 25 липня 2018 року ОСОБА_7 визначена переможцем електронних торгів за № 347384. Як вказує апелянт, після проведення збирання усіх необхідних документів, які підтверджували законне і належне придбання майнових прав на квартиру, ОСОБА_7 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 для проведення державної реєстрації права власності на зазначений об`єкт нерухомості на своє ім`я.

Також автор апеляції зазначає, що, відповідно до відомостей, які наявні в розпорядженні ОСОБА_7 , квартира за АДРЕСА_3 була предметом виконавчого провадження 56259653, в межах якого на спірний об`єкт нерухомості було накладено арешт приватним виконавцем ОСОБА_12 при виконанні виконавчого напису нотаріуса від 19 квітня 2018 року, який зроблено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 (зареєстровано в реєстрі за № 237). При цьому апелянт вказує, що, згідно зазначеного виконавчого напису нотаріуса, боржником та власником квартири за АДРЕСА_3 є ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Крім того, представник запевняє, що, відповідно до довідки від 23 жовтня 2018 року за № 142267845, на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 366, 19 вересня 2018 року накладено арешт постановою державного виконавця Дніпровського РВДВС міста Києва, а зазначене обтяження зареєстровано записом під № 27981950.
Разом з тим, апелянт звертає увагу, що арешт за постановою державного виконавця накладено вже після державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 , а саме після 16 серпня 2018 року. Також представник наголошує, що оскаржувану ухвалу було постановлено після фактичного придбання ОСОБА_7 майнових прав на зазначену квартиру.
Таким чином, автор апеляції стверджує, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем, оскільки цілком законно прийняла участь у електронних торгах, які проводились ДП «СЕТАМ», де 25 липня 2018 року придбала лот за № 288326 (трикімнатна квартира АДРЕСА_2 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником ОСОБА_8 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Зокрема, 02 травня 2018 року до Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві від КП «Житлоінвестбуд-УКБ» надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення, а саме, що невстановлені особи, використовуючи завідомо підроблені документи, що посвідчують право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , здійснили державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру, заволодівши таким чином майном, що належить комунальному підприємству «Житлоінвестбуд-УКБ».
Відповідно до інформації, наданої КП Київської міської ради «Житлоінвестбуд-УКБ», згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 24 травня 2004 року № 850 «Про надання дозволу на реконструкцію та забудову території мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренка, Мініна, Червоноткацькою і Червоногвардійською у Дніпровському районі міста Києва», КП «Житлоінвестбуд-УКБ» виступило замовником будівництва житлового будинку на АДРЕСА_6 .
Витягом із Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської державної адміністрації від 09 грудня 2010 року.
Водночас, відповідно до п. 1.21 Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 18 лютого 2009 року № 200 «Про надання жилих приміщень громадянам, відселюваним з будинків, що підлягають знесенню», передбачено надати трикімнатну квартиру АДРЕСА_7 , ОСОБА_10 та її сім`ї.
На підставі розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 18 лютого 2009 року № 200 та від 24 травня 2004 року № 850, КП «Житлоінвестбуд-УКБ» звернулося до суду із позовною заявою про виселення з будинку, який підлягає знесенню, з наданням їм квартири АДРЕСА_3 .
Відповідно до інформації, наданої КП «Житлоінвестбуд-УКБ», жодних правочинів щодо відчуження зазначеної квартири підприємство не вчиняло.
Вказана квартира обліковується як нереалізована.
Органи досудового розслідування вважають, що невстановлені особи вчинили дії, направлені на заволодінням майном житловою квартирою, із використанням підроблених документів, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на об`єкт житлової нерухомості квартири, загальною площею 92,2 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_9 .
07 серпня 2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва ОСОБА_6 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 92,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 , із забороною відчуження, користування та розпорядження даною квартирою.Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження майна в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

09 серпня 2018 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва зазначене клопотання прокурора було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000024, про накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 92,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, які були додані до клопотання, та прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 92,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 , із забороною відчуження, користування та розпорядження даною квартирою, з огляду на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК Україна, тобто воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 92,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 , із забороною відчуження, користування та розпорядження даною квартирою.
В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження цього об`єкту житлової нерухомостіяк речового доказу у кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 92,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 , врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначений об`єкт житлової нерухомості, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 , із забороною відчуження, користування та розпорядження вказаною квартирою, діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва ОСОБА_6 і накладено арешт на об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 92,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 , із забороною відчуження, користування та розпорядження даною квартирою, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_4