Справа № 206/1220/19
Провадження № 1-кс/206/336/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.02.2019 слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, що становлять охоронювану законом таємницю,
Слідчий ОСОБА_3 звернулась із клопотанням, погодженим прокурором, про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши подані матеріали в їх сукупності, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю з огляду на таке.
Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).
Між тим, дослідивши клопотання слідчого, а також, матеріали долучені до клопотання слідчий суддя вважає, що жодна із обставин передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 163 КПК України, слідчим доведена не була, крім того, що витребувана слідчим інформація перебуває у оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Крім вищевикладеного, щодо долучених слідчим до клопотання копій матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що порядок засвідчення копій документів здійснюється відповідно до вимог Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.04.2003 № 55. Так, завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», засвідченою печаткою, дати засвідчення копії.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, жодна копія документу, яка долучена слідчим до матеріалів клопотання не засвідчена належним чином, відповідно до вимог ІНФОРМАЦІЯ_4 «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.04.2003 № 55, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
Окрім цього, слідчий у своєму клопотанні посилаючись на дані з радіотехнічної розвідки місцевості, таких даних та доказів їх наявності взагалі не надав, тому слідчий суддя позбавлений можливості перевірити чи саме ці базові станції обслуговують місцевість за адресою: АДРЕСА_1 , на які посилається слідчий, а також те, що запитувана слідчим інформація сама по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Згідно витягу з ЄРДР, слідчим, який здійснює досудове розслідування зазначено лише ОСОБА_3 , водночас слідчий у своєму клопотання просить надати тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у операторів мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » іншим слідчим, які не внесені до ЄРДР, як слідчих, які здійснюють досудове розслідування, також слідчий просить у клопотанні надати дозвіл на тимчасовий доступ до інформації та її вилучення, що в свою чергу суперечить нормам КПК України та надати інформацію, що зберігається у оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: в місці, наближеному до місця вчинення кримінального правопорушення, в той час, як у короткому викладі обставин кримінального правопорушення слідчим зазначено, що події відбувались за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у клопотанні зазначено дві різні обставини кримінального правопорушення, які суперечать одна одній.
Крім цього у протоколі огляду місця події відсутнє зазначення понятих в присутності яких він мав проводитися, що в свою чергу ставить під сумнів той факт, чи було проведено його насправді, також у клопотанні слідчим в короткому викладі обставин кримінального правопорушення навіть не зазначено переліку викраденого майна, що не дає можливості слідчому судді у повній мірі з`ясувати обставини кримінального правопорушення.
Також слідчий суддя звертає увагу, що у клопотанні зазначено, що працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області, в ході виконання доручення проведено вимірювання ідентифікаторів базових станцій (радіотехнічну розвідку місцевості), в той час до матеріалів поданих з клопотанням за даним фактом долучено рапорт складений Начальником СКП Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якому зазначено, що в ході проведення радіотехнічного обстеження було встановлено вищезазначені базові станції, які працюють за адресою: АДРЕСА_1 , що також суперечить обставинам викладеним у клопотанні.
При цьому, долучений до клопотання рапорт не може підтверджувати чи спростовувати ті чи інші обставини у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до п. 2.2.9 Інструкції з діловодства в системі ІНФОРМАЦІЯ_5 , затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, відноситься до внутрішніх документів ІНФОРМАЦІЯ_6 . Більш того, в розумінні ст. 84 КПК України, рапорт не являється доказом у справі, оскільки фактичні дані, які отримані з джерел, що не передбачені даною нормою, не можуть бути використані у доказуванні як докази.
Слідчий суддя звертає увагу, що статтею 163 КПК України також закріплено обов`язок сторони кримінального провадження довести зв`язок між кримінальним провадженням та витребовуваними документами і суттєвість значення цих документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Однак, самі лише посилання слідчого у клопотанні, що «витребувана інформація може мати суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та може бути використана як покази» без належних та достатніх обґрунтувань, залишаються лише процитованою нормою КПК України та слідчому судді взагалі не зрозуміло як витребувана інформація може бути використана як покази, що суперечить положенням ст. 95 КПК України.
Також, слідчий суддя звертає увагу на неналежну якість копій документів у матеріалах долучених до клопотання, що в свою чергу позбавляє можливості у повному обсязі з`ясувати обставини та перевірити їх доказами.
Враховуючи викладене приходжу до висновку, що клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, що становлять охоронювану законом таємницю є незаконним, безпідставним та невмотивованим, а в діяннях прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , який повинен здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, слідчий суддя вбачає невиконання своїх обов`язків відповідно до вимог ст. 36 КПК України, у зв`язку з чим, в задоволенні клопотання належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-164, 369-372 КПК України,
В задоволенні клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, що становлять охоронювану законом таємницю відмовити.
Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та проголошено 04.03.2019.
Слідчий суддя ОСОБА_1