Постанова
Іменем України

06 грудня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 02 вересня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100,
відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Брусниця Кіцманського району Чернівецької області, виправданої за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1. Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Прокурор у касаційній скарзі виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі Суду) про скасування судових рішень із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до безпідставного виправдання ОСОБА_6 у предявленому обвинуваченні. Наголошує на невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та на неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність, оскільки вважає, що в цьому випадку корисливий мотив ОСОБА_6 слід тлумачити більш широко, ніж лише у розумінні матеріального збагачення, тому що дії останньої було спрямовано на отримання інформації, що зберігалась у мобільному телефоні, який вона відкрито викрала. Крім того, стверджує про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) через відсутність наведеного в ній належного мотивування прийнятого рішення щодо залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення.

2. Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Суд першої інстанції
За вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного кримінального правопорушення.

2.2 Суд апеляційної інстанції
Апеляційний суд Чернівецької області ухвалою від 02 вересня 2016 рокуапеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року відносно виправданої ОСОБА_6 без зміни.

2.3 Предявлене органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 186 КК України, що не знайшло свого підтвердження в суді
25 лютого 2016 року приблизно о 21:30 ОСОБА_6 , проходячи повз домогосподарства на АДРЕСА_1 , переслідуючи раптово виниклий корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшовши ззаду ОСОБА_7 , яка в той момент розмовляла по мобільному телефону, та схопивши останню за руку, шляхом ривка вирвала зазначений мобільний телефон. Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1 100 грн.

3. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та інших учасників судового провадження
У запереченнях на касаційну скаргу адвокат в інтересах виправданої ОСОБА_6 просить скаргу прокурора залишити без задоволення, судові рішення без зміни, обґрунтовуючи тим, що рішення є законними та справедливими. Прийняте рішення про виправдання ОСОБА_6 вважає правильним, оскільки в діях останньої відсутня суб`єктивна сторона складу злочину, до того ж потерпіла відмовлялась отримувати телефон, а через відповідний проміжок часу звернулася до правоохоронних органів.
Прокурор у судовому засіданні суду касаційної інстанції не підтримала касаційну скаргу прокурора.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
4.1.1 Стаття 186. Грабіж
Частина 1. Відкрите викрадення чужого майна (грабіж)
карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

4.2 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.2.1 Стаття 94. Оцінка доказів
Частина 1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частина 2. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

4.2.2 Стаття 337.Визначення меж судового розгляду
Частина 1. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

4.2.3 Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
Частина 1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частина 2. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Частина 3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Частина 4. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

4.2.4 Стаття 373. Види вироків
Частина 1. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

4.2.5 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 1. Ухвала суду апеляційної інстанції складається з:
2) мотивувальної частини із зазначенням:
короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції;
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження;
встановлених судом першої інстанції обставин;
встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними;
мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

4.2.6 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

5. Позиція Верховного Суду
5.1 Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
З урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі, та меж перегляду оскаржуваних судових рішень, установлених КПК України, розгляд провадження Судом здійснено в частині перевірки дотримання судами вимог кримінального процесуального закону при постановленні судових рішень у частині виправдання за пред`явленим обвинуваченням [4.2.5].

5.2 Щодо порушень вимог кримінального процесуального закону
5.2.1 Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про виправдання ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, виходив з такого.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 інкриміновано вчинення умисно, із корисливим мотивом, відкритого викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону вартістю 1 100 грн., що належав потерпілій ОСОБА_7 .
Разом з тим суд першої інстанції, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши та оцінивши в сукупності всі докази, що були досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів, які могли б довести вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення [4.2.1, 4.2.3].
Суд дійшов такого висновку саме через відсутність у діях ОСОБА_6 суб`єктивної сторони складу злочину, яка характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Оскільки судом навпаки встановлено намагання останньої діяти не з метою викрадення телефону, а з особистих інтересів викриття свого чоловіка у зраді, який в цей час розмовляв з ОСОБА_7 по телефону, та за відсутності при цьому будь-якого корисливого мотиву.
Також на підставі показань потерпілої та свідків, допитаних у судах першої та апеляційної інстанцій, встановлено, що у момент відкритого вилучення ОСОБА_6 телефону, навіть потерпіла ОСОБА_7 не усвідомлювала суспільної небезпечності таких дій, оскільки впродовж наступних двох годин вони розмовляли між собою у спосіб, який сама потерпіла назвала «нормальним».
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК України, доводи в апеляційній скарзі прокурора, аналогічні наведеним ним у касаційній скарзі, перевірено апеляційним судом повною мірою та спростовано з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.

5.2.2 Безпідставними Суд вважає й доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо неправильного тлумачення у цьому випадку корисливого мотиву ОСОБА_6 , оскільки умисел останньої було спрямовано на отримання інформації, що зберігалася на мобільному телефоні, що також прокурор вважає корисливим мотивом, але у більш широкому його розумінні.
Суд жодних підстав до прийняття таких доводів не вбачає насамперед з огляду на те, що межі судового розгляду обмежуються висунутим обвинуваченням [4.2.2], за яким ОСОБА_6 інкриміновано дії з корисливим мотивом, спрямованим на відкрите викрадення мобільного телефону, що належить потерпілій ОСОБА_7 . Суди, дотримуючись положень процесуального закону, проводили судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення.
При цьому слід зазначити, що при вчиненні грабежу винна особа діє з корисливим мотивом, спрямованим на викрадення чужого майна. Мотив і мета нерозривно поєднані. До того ж предметом грабежу є (чуже) майно предмети матеріального світу, яким притаманні специфічні ознаки фізичного, економічного та юридичного характеру, що в цілому утворюють три підгрупи: речі, гроші та цінні папери. Інформацію ж законодавцем віднесено до нематеріальних благ (ст. 200 Цивільного кодексу України).

5.3 Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З огляду на те, що істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено, Суд вважає, що передбачені законом підстави для зміни або скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 436, 441, 442 КПК України, пунктами 46 параграфа 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 02 вересня 2016 року у кримінальному провадженні відносно виправданої ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3