Справа № 591/3823/14-к
Провадження № 1-кп/591/225/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Чернеччина Сумського району Сумської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 05.01.2005 року вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

2) 12.12.2005 року Сумським районним судом Сумської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органи досудового розслідування обвинувачують ОСОБА_5 у тому, що 04.05.2014 року, близько 22-00 години ОСОБА_7 , прийшов до кафе-бару «Луна», що розташований за адресою: м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 21, де вживав алкогольні напої. Перебуваючи у цьому приміщенні ОСОБА_7 познайомився з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. Всі разом відпочивали за столиком №6. Близько 01-25 години 05.05.2014 року потерпілі залишили місце відпочинку та вийшли з приміщення кафе-бару, при цьому залишили належні їм сумочки на дивані, який розташований за столиком №6, поряд з ОСОБА_5 , та вийшли з приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », щоб подихати свіжим повітрям.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілим матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, тобто, діючи з прямими умислом, відкрив жіночу сумку, яка належить ОСОБА_9 , та витягнув з неї гаманець, звідки викрав грошові кошти в сумі 40 грн. та пластикову картку ломбарду «Скарбниця», а гаманець поклав на диван біля сумки. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 відкрив іншу жіночу сумочку, яка належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав мобільний телефон «Samsung С-3322» вартістю відповідно до висновку експерта - 665 грн. та паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , який виданий Охтирським MB УМВС України в Сумській області 04.07.2011 року на ім`я ОСОБА_8 , під обкладинкою якого знаходилися грошові кошти у сумі 140 грн. У подальшому викрадені речі, у тому числі паспорт гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_5 поклав до кишені джинсів, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною кафе-бару «Луна» безпосередньо на місці вчинення злочину, а саме: за столиком №6 даного закладу.

Такі дії ОСОБА_10 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 357 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень не визнав, наполягав, що крадіжки він не вчиняв і не міг вчинити. Розповідав, що 04.05.2014 року близько 21-30 год. він прийшов у кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де за стійкою бару заказав собі випити (100 гр горілки та бокал пива), після чого підсів за столик до дівчат, з якими познайомився, спілкувався та пригощав їх напоєм «Рево». Через деякий час, коли дівчата вийшли з-за столу, він відчув, що засинає, а прокинувся від сильного удару та від того, що його чоловіки тягнуть до коридору. В коридорі його тримав ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 в цей час «лазив» у нього по кишенях, вилучив паспорт та гаманець, в якому було близько 700 грн. Також, ці особи повідомили йому, що вони вилучили у нього паспорт на ім`я ОСОБА_8 та належний їй гаманець, після чого безпідставно застосовували до нього кайданки, спричиняли йому тілесні ушкодження (тягли силою до холу, кидали його на підлогу обличчям вниз). Проте, він впевнений, що зазначені речі дівчат він не брав, а де поділись його речі до цього часу не з`ясовано. Приблизно через годину приїхали до клубу працівники міліції, які доставили його до відділку для з`ясування обставин. Там його протримали до ранку наступного дня, а вранці він вимушений був додому ( а мешкає він у Сумському районі) добиратись пішки, оскільки ані вилучених у нього незаконно коштів, ані документів йому не повернули. Крім того, обвинувачений суду заявляв про чинення тиску на нього з боку слідчого, який змусив його зізнаватися в тому, чого він не робив, вимагав з нього грошові кошти в сумі 300 Євро за закриття справи та змусив його заплатити по 1000 грн. дівчатам, які він у присутності слідчого передав потерпілим.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 підтвердили факт того, що 04.05.2014 року вони відпочивали у кафе-барі Луна, де познайомились з ОСОБА_5 , який пригощав їх енергетичним напоєм «Рево». Також розповідали, що особисто вони не були свідками крадіжки, в якій обвинувачується ОСОБА_5 , а про таку подію (крадіжку їх речей) їм стало відомо від охоронця кафе-бару «Луна», який вийшов на вулицю, коли вони дихали повітрям, та повідомив, що чоловік, який відпочивав разом з ними, скориставшись їх відсутністю, рився у їх речах. Коли вони разом з охоронцем повернулись до приміщення кафе, то побачили як ОСОБА_5 лежить на полу обличчям до низу з заведеними за спину руками, а інший охоронець проводить його обшук, під час якого з кишені штанів виймав речі, які належали ОСОБА_8 : паспорт, в якому були кошти, а також мобільний телефон (цілісність якого була порушена від`єднано кришку, батарею все окремо). Чи вилучали речі, які належать ОСОБА_5 вони не пам`ятають. Охоронці кафе викликали міліцію, повернули їм майно, а коли приїхав слідчий - то запропонував написати заяву про злочин стосовно ОСОБА_5 . Відеозапису з камер спостереження слідчий їм не показував, а про причетність ОСОБА_5 до крадіжки зазначав охоронець, а потім слідчий. Через деякий час до них в гуртожиток приїзжав ОСОБА_5 разом із слідчим та просив у них пробачення, а також надав їм по 500 грн. кожній в знак примирення.

Потерпіла ОСОБА_8 також зазначала, що коли вони з ОСОБА_13 виходили на вулицю та залишали свої речі на диванчику біля столику, за яким відпочивали, то ОСОБА_5 з ними не було. Вважає, що в цей момент він, мабуть, перебував на танцполі.

Потерпіла ОСОБА_13 окрім вищезазначеного повідомила про те, що у неї пропала картка з ломбарду та якась незначна сума коштів (скільки конкретно вона не пам`ятає), а картку їй наступного дня було повернуто працівниками міліції у райвідділу.

Таким чином, потерпілі не були очевидцями того, що ОСОБА_5 намагався викрасти належні їм речі, а про такі обставини потерпілим стало відомо зі слів інших осіб.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив суду, що про події та обставини він мало що пам`ятає. Розповідав, що на той період (2-3 роки тому) він працював у НК «Луна» адміністратором. Також вказував на те, що після дзвінка начальника охорони, який попросив його подивитись, що відбувається за столиком у кафе-барі, він підійшов до столика та особисто бачив крадіжку, а саме: як ОСОБА_5 «копошився» у жіночій сумочці чи рюкзаку, яку тримав на руках, а потім побачив як ОСОБА_5 щось достав із сумкочки та поклав собі до кишені штанів. Що це було сказати не може. Далі події він взагалі смутно пам`ятає, але бачив, як ОСОБА_5 лежав на пілозі і його тримав начальник охорони, погано, але пам`ятає, що в цей час на полу була кров.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що у травні 2014 року він працював адміністратором кафе-бару «Луна». Точно події він не пам`ятає та особисто не бачив як ОСОБА_5 здійснював кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, проте, зазначав, що про крадіжку йому повідомила офіціант ОСОБА_14 . Він відразу зателефонував охоронцю ОСОБА_11 та просив зайти до залу, до столика, на який вказала офіціант, і розібратись з тим, що відбувається. Крім того, він відразу після телефонного дзвінка охоронцю також спустився до залу, а там йому охоронець повідомив, що бачив, як ОСОБА_5 вийняв з мобільного телефону сім-картку та поклав телефон до кишені. Враховуючи такі обставини, вони затримали ОСОБА_5 та вивели його з-за столу до холу, де виявили у останнього телефон і паспорт, після чого він розпорядився покликати дівчат, яким ці речі належали, а потім викликали міліцію. Хто розбив ОСОБА_5 обличчя він не знає. Також заперечував застосування до ОСОБА_5 спецзасобів та проведення ними обшуку. Крім того, суду зазначив, що не пам`ятає де поділись вилучені у ОСОБА_5 особисті речі.

Свідок ОСОБА_15 суду розповідала, що у 2014 році вона працювала старшим офіціантом нічного клубу «Луна» та бачила як ОСОБА_5 відпочивав з дівчатами за столиком №6, який вона не обслуговувала. Потім, коли дівчата вийшли, і ОСОБА_5 залишився за столиком один, то вона побачила, як він засунув праву руку до однієї жіночої сумочки та рився в ній. Не бачила, щоб ОСОБА_5 щось із сумочки виймав, проте, відразу вона піднялась до кабінету начальника охорони закладу ОСОБА_12 і повідомила йому про такий факт, а сама підшла працювати. В подальшому, вона бачила як ОСОБА_5 сидів у кайданках в коридорі, доки міліція опитувала її та інших свідків і потерпілих.

Таким чином, і свідок ОСОБА_12 не був очевидцем того, як ОСОБА_5 намагався викрасти речі, належні ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , а покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 не містять відомостей про те, що ОСОБА_5 спочатку відкрив сумочку, яка належить ОСОБА_13 , витягнув з неї гаманець, викрав з нього карточку та гроші, а гаманець поклав на диван, після чого вікрив сумочку, яка належить ОСОБА_8 , звідки викрав мобільний телефон, гроші та паспорт, які поклав до кишені джинсів.

Тобто, покази свідків не містять відомостей про обставини, як вони зазначені в обвинувальному акті.

Крім того, слід зазначити, що на запит захисника директор ТОВ фірми «Руна-С» повідомив, що ані посади «охоронець», ані посади «керівник охорони» штатним розкладом Товариства не передбачено (а.с. 6 т.2). Таким чином, свідки повідомляли суду не достовірні дані.

Досліджене в судовому засіданні відео за 05.05.2014 року з камер спостереження, які було обладнано у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с. 9 т.2), вказаних у обвинувальному акті обставин також не доводить.

Так, на двох фрагментах відеозаписів, що мають чорно-біле зображення, без звуку, видно частину внутрішнього залу кафе-бару «Луна», де відпочивають за столиками люди. Проте, ідентифікувати серед присутніх ОСОБА_5 не можливо. А, тим більше, не можливо стверджувати про те, що на цих відео чітко зафіксовано факт того, як ОСОБА_5 вчиняє крадіжку, бо таких даних відеозапис не містить.

Відомості ж, які містяться у наданому суду протоколі огляду предмету від 10.05.2014 року (а.с. 11-13 т.2), зі змісту якого вбачається, що слідчий оглядав CD-R диск, на якому містяться два відеофайла з фрагментами відеозапису з камер внутрішнього спостереження кафе-бару «Луна», суд не може прийняти як доказ, оскільки відповідно до ст.23 КПК України суд зобов`язаний дослідити докази безпосередньо.

Вказаний же протокол містить лише суб`єктивне сприйняття слідчого оглянутого ним відео і, навіть, фантазії та домисли слідчого, оскільки описаних в протоколі обставин та подій на оглянутому відео немає взагалі. В той же час, судом відеозаписи досліджені безпосередньо та оцінка їм надана вище.

До того ж, досліджені судом матеріали не дають можливості встановити у який порядок, встановлений чинним КПК слідчий здобув такий відеозапис.

При цьому, з листа без дати та номерів вихідної та вхідної кореспонденції за підписом директора ТОВ Фірма «Руна-С» ОСОБА_16 вбачається, що відеозапис з камер відеоспостереження НК «Луна» останній надавав т.в.о. начальника Сумського МВ УМВС Україні в Сумській області ОСОБА_17 на його запит №6723 від 07.05.2014 року.

В той же час, під час дослідження такого відео у судовому засіданні було встановлено, що датою створення таких відеофайлів є 06.05.2014 року.

Тобто, файли на диск з первинного носія інформації були записані раніше, аніж підготовлено запит т.в.о. начальником відділу поліції. Крім того, лист не містить інформації про правові підстави такого запиту.

Доданий же до обвинувального акту Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про те, що такий запит робив слідчий в рамках кримінального провадження та, відповідно, на запит отримував якісь матеріали. А згідно листа №29 від 01.07.2014 року, який директор ТОВ «Руна-С» надав на запит захисника, приміщення кафе-бару «Луна» обладнане камерами відеоспостереження, але відеозапису у ніч з 04.05.2014 на 05.05.2014 року у зв`язку з самоліквідацією через три дні не існує.

Вищезазначені обставини дають підстави суду визнати вказане відео за 05.05.2014 року з камер спостереження неналежним та недопустимим доказом.

З протоколу огляду місця події від 05.05.2014 року вбачається, що старшим слідчим СВ Сумського МВ УМВС в Сумській області ОСОБА_18 у період часу з 02-40 год. до 03-40 год., в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , було проведено слідчу дію - огляд місця події. При цьому, ОСОБА_5 як учасник такої дії у вступній частині протоколу взагалі не вказаний.

В той же час, описова частина протоколу містить відомості про те, що саме за участю та відносно ОСОБА_5 проводились слідчі та процесуальні дії.

До того ж, з описової частини протоколу вбачається, що слідчий виявив у лівій зовнішній кишені сорочки ОСОБА_5 та у правій зовнішній кишені джинсів останнього речі ( пластикову картку, мобільний телефон та грошові кошти).

Тобто, з викладеного вбачається, що під час проведення слідчої дії огляду місця події, слідчий фактично провів обшук ОСОБА_5 , що не відповідає меті та вимогам КПК щодо порядку проведення такої слідчої дії, передбаченої ст.237 КПК України.

Згідно чинного КПК України обшук особи проводиться у таких випадках: 1) під час затримання особи у порядку, передбаченому частиною третьою ст. 208 КПК України; 2) під час проведення обшуку житла чи іншого володіння особи у порядку, передбаченому частиною п`ятою ст. 236 КПК України.

В даному випадку, ані про законне затримання органами досудового розслідування ОСОБА_5 , ані про обшук приміщення в матеріалах кримінального провадження не йдеться та Реєстр матеріалів таких відомостей не містить.

Як зазначалось вище, і потерпілі, і свідок ОСОБА_12 , і ОСОБА_5 в судовому засіданні вказували на те, що обшук ОСОБА_5 проводили та речі вилучали з кишень обвинуваченого до приїзда міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Враховуючи такі обставини, вважаю, що в даному випадку було допущено порушення права ОСОБА_5 на свободу та особисту недоторканість і відповідні засади кримінального провадження, передбачені ст.12 КПК України, оскільки незаконно проведено його особистий обшук. Крім того, дані протоколу огляду місця події містять недостовірні відомості про те, що саме слідчий вилучав у ОСОБА_5 якісь речі.

До того ж, слід звернути увагу на те, що, як вбачається з висновку від 05.05.2014 року, ОСОБА_5 в день та час проведення так званого огляду місця події перебував у стані алкогольного сп`яніння. Про такий стан ОСОБА_5 в той день говорили в судовому засіданні і потерпілі. Не заперечував факту вживання алкоголю у той вечір і обвинувачений ОСОБА_5 .

Тобто, слідчі дії огляд місця події та фактично здійснений під час його проведення обшук було проведено з ОСОБА_5 - особою, яка в силу свого стану не міг адекватно сприймати зміст, хід та результати проведених за його участю та з ним слідчих і процесуальних дій, що безумовно є порушенням його права на захист.

Окрім вказаних порушень, протокол огляду місця події містить ряд невідповідностей дійсним обставинам справи, відомостям, про які зазначали в судовому засіданні потерпілі і свідки, а також, як це не сумно, обставинам, які зазначені в обвинувальному акті.

Так, зі змісту протоколу вбачається, що місцем події слідчий визначив коридор на другому поверсі буд. АДРЕСА_2 перед входом до нічного клубу «Луна», в якому знаходився гр. ОСОБА_5 , що був одягнутий у сині джинси, чорну футболку та клітчату коричнево-білу футболку (сорочку).

В той же час, з обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, очевидним є те, що місцем події, тобто, місцем де за версією ж слідчого, який складав цей обвинувальний акт, ОСОБА_5 вчинив крадіжку майна потерпілих був зал кафе бару і, конкретно, столик №6, де ОСОБА_5 відпочивав з ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , а не коридор.

Коридор же нічного клубу, згідно показів ОСОБА_5 , потерпілих та свідків це місце, куди ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вивели ОСОБА_5 та де тримали до приїзду міліції.

Крім того, як вбачається зі змісту протоколу, зазначені в цьому процесуальному документі обставини щодо переліку і місцезнаходження речей під час їх вилучення у ОСОБА_5 не відповідають показам потерпілих і свідків, а також не підтверджують, а , навпаки, суперечать обставинам обвинувального акту.

Так, згідно обвинувального акту, предметами, або об`єктами кримінальних протиправних дій ОСОБА_5 , були: мобільний телефон Samsung C-3322, паспорт та 140 грн., які належали ОСОБА_8 , а також грошові кошти в сумі 40 грн., пластикова картка ломбарду «Скарбничка», які належали, за версією слідчого ОСОБА_13 .

В той же час в протоколі огляду місця події зазначено, що слідчий вилучив у ОСОБА_5 : паспорт на ім`я ОСОБА_8 , пластикову картку ломбарду «Скарбничка», грошові кошти в сумі 58 грн., мобільний телефон Nokia XZ-00 з акумуляторною батареєю та сім-карткою оператора МТС, задня кришка якого закрита за допомогою липкої стрічки.

Таким чином, перелік виявлених у ОСОБА_5 під час огляду місця події речей та грошових коштів відрізняється від переліку предметів злочину, зазначених в обвинувальному акті.

Водночас, в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 розповідав, як охоронець ОСОБА_11 повідомляв йому, що бачив, як ОСОБА_5 вийняв з мобільного телефону сім-картку та поклав телефон до кишені, тому, враховуючи такі обставини, вони затримали ОСОБА_5 та вивели його з-за столу до холу, де виявили у останнього телефон і паспорт. ОСОБА_11 про такі обставини (щодо сім-карти) взагалі нічого не розповідав, а потерпіла ОСОБА_8 говорила, що сім-карту від свого мобільного телефону вона знайшла у попільничці, яка стояла на столі №6, за яким вони до цього відпочивали.

В той же час, як зазначалось вище, у ОСОБА_5 слідчий вилучила телефон з сім-карткою.

Тобто, покази свідків щодо вилучених речей різняться з відомостями, які містяться у протоколі. Водночас, ані покази свідків та потерпілих, ані відомості протоколу щодо переліку речей не відповідають обставинам обвинувального акту.

Крім того, у протоколі зазначено, що паспорт на ім`я ОСОБА_8 виявлено у лівій зовнішній кишені сорочки ОСОБА_5 , а пластикову картку жовтого кольору ломбарду «Скарбничка», мобільний телефон Nokia XZ-00 та грошові кошти в сумі 58 грн. - у правій зовнішній кишені джинсів ОСОБА_5 . При цьому, кількість та номінал купюр не описано, тобто, не зазначено ідентифікаційних даних таких грошей.

В той же час, обвинувальний акт містить відомості про те, що викрадені речі, у тому числі паспорт на ім`я ОСОБА_8 вилучали у ОСОБА_5 з кишені його джинсів. Потерпілі у судовому засіданні зазначали, що речі вилучали з штанів ОСОБА_5 охоронці, а не слідчий, коли той лежав на підлозі та останні проводили його обшук.

При цьому, протокол не містить відомостей про те, що вказані або інші предмети, речі та грошові кошти було вилучено слідчим, упаковано, опечатано і скріплено підписами учасників слідчої дії, як і не містить інформації про те, що до протоколу долучались додатки.

Також, жодних доказів на підтвердження того, що предмети, речі і документи, про які йдеться в обвинувальному акті, визнавались у кримінальному провадженні речовими доказами та/або щодо них застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження ані матеріали кримінального провадження, ані Реєстр матеріалів не містять.

Суду надано лише розписки, які потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 надавали слідчому про те, що 05.05.2014 року, тобто в день, коли сталась подія, ОСОБА_13 отримала від слідчого пластикову картку ломбарду «Скарбничка» та грошові кошти в сумі 40 грн., а ОСОБА_8 паспорт на її ім`я, пластикову банківську карточку «Приватбанк» та карточку Злато Банку на її ім`я, мобільний телефон Samsung C-3322 та грошові кошти в сумі 140 грн.(а.с.239,241,242 т.1). Крім того, ОСОБА_5 згідно наданої ним розписки від 08.05.2014 року (а.с.3 т.2) слідчий повернув телефон Нокиа Х-2 та грошові кошти в сумі 18,00 грн.

Тобто, перелік виявлених під час огляду місця події предметів, речей та сум грошових коштів відрізняється від переліку та сум коштів, які слідчий повернув потерпілим. При цьому, відповіді на питання звідки слідчий взяв або у кого вилучав вказані предмети, речі та грошові кошти, які повертав потерпілим та ОСОБА_5 , де і на яких підставах зберігав їх - матеріали справи не містять.

Зазначене безумовно свідчить про недотримання принципу законності під час здійснення досудового розслідування.

Дивним в цьому кримінальному провадженні є і такий факт. Так, протокол містить відомості про те, що під час проведення огляду застосовувався технічний засіб, а саме: фотозйомка велась фотокамерою мобільного телефону LG. Але, що це за технічний засіб, кому він належить, які саме фото було здійснено з протоколу не зрозуміло.

Через 4 роки після проведення вказаної слідчої дії та виготовлення протоколу, під час судового засідання 10.09.2018 року, коли судом першої інстанції після скасування двох попередніх вироків втретє слухалась справа, прокурором надано фототаблицю до протоколу огляду місця події від 05.05.2014 року, де на фото 1-2 зображено вигляд приміщення коридору, на фото 3 вигляд ОСОБА_5 , який стоїть поряд з працівником міліції з заведеними назад руками, на фото 4 вигляд паспорта, грошей та мобільного телефону (а.с. 243 т.5).

Сторона захисту категорично заперечувала той факт, що вказана фототаблиця відкривалась разом з іншими матеріалами і суд погоджується з такими твердженнями, оскільки як вбачається з протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 16.05.2014 року, ОСОБА_5 надавався доступ та він знайомився з матеріалами в прошитому та пронумерованому стані в 1 томі на 102 арк.

В той же час, надана суду фототаблиця не містить ані порядкового номеру, ані слідів підшивки даного документу до інших матеріалів. Крім того, така таблиця підписана тільки слідчим та всупереч вимогам ч.3 ст.105 КПК України не засвідчена підписами понятих, як учасників слідчої дії, під час якої таке фотографування здійснювалось.

До того ж, дивним є те, що раніше про наявність такої фототаблиці прокурором у судових засіданнях не заявлялось та вона не долучалась до справи разом з протоколом огляду місця події.

Вказане свідчить про те, що оформлення процесуальних документів у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_5 і, зокрема, протоколу огляду місця події здійснювалось з порушенням вимог КПК.

Разом з цим вигляд коридору, вигляд ОСОБА_5 , вид паспорту, грошей та мобільного телефону, що зафіксовані на фото, не доводить жодної з обставин обвинувального акту, а, тим більше, вини ОСОБА_5 .

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що слідчу дію огляд місця події було здійснено слідчим з численними порушеннями КПК України та прав ОСОБА_5 , то протокол, який було складено за результатами проведення такої дії, слід визнати недопустимим доказом.

З наданого суду висновку експерта №776 від 06.05.2014 року вбачається, що про викрадення телефону Samsung C-3322, який належав ОСОБА_8 , експерту вказав слідчий у постанові про призначення судової експертизи.

Згідно п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮУ від 08.10.1998 року № 53/5, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Відповідно до п.1.5, розділу IV. Товарознавча експертиза, Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень , затверджених вищевказаним Наказом МЮУ на експертизу може бути поставлене питання про вартість відсутнього товару (майна). У таких випадках у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначається про відсутність об`єкта та вказуються матеріали справи, на підставі яких повинна проводитись експертиза (рахунки, товарно-транспортні накладні, описи в позовних заявах, протоколах допиту потерпілих тощо).

Відповідно до ч.3 ст.101 КПК України висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.

В даному випадку не зрозуміло: звідки слідчий взяв вихідні дані про телефон, які зазначив у постанові про призначення експертизи, якщо вказаний телефон у ОСОБА_5 під час проведення слідчих дій не вилучався, потерпіла такий телефон слідчому не давала, заходів забезпечення кримінального провадження щодо такого телефону не застосовувалось, речовим доказом такий телефон не визнавався.

А до висновку слідчим додана лише роздруківка сайту мережі Інтернет з описом вказаної моделі телефону та цінами на нього. Відомостей про те, що експерт безпосередньо досліджував телефон, про який мова йдеться в обвинувальному акті, висновок не містить.

Тобто, вищевикладене дає підстави стверджувати, що експерт здійснював оцінку та визначав залишкову вартість мобільного телефону Samsung C-3322 без наявності самого об`єкту оцінки телефону та вся інформація, тобто, вихідні дані про такий об`єкт оцінки експерту відомі лише з постанови слідчого.

За таких обставин, враховуючи, що телефон не був отриманий слідчим в установленому законом порядку, не був належним чином оформлений як речовий доказ у справі, а експертне дослідження було проведено без об`єкту дослідження, то вказаний висновок експерта слід визнати недопустимим доказом.

Оцінюючи надані суду протоколи проведення слідчих експериментів від 08.05.2014 (із свідком ОСОБА_12 - а.с. 227-231 т.1) та від 15.05.2014 року (з підозрюваним ОСОБА_5 - а.с.232-238 т.1) здобуті під час досудового розслідування та досліджені під час судового розгляду слід зазначити про таке.

Відповідно до ст.240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Тобто, під час слідчого експерименту дослідні дії складають його суть і є методом одержання та перевірки інформації.

Зі змісту наданих стороною обвинувачення протоколів проведення слідчих експериментів вбачається, що слідчий ніякого відтворення події, як і дослідів чи випробувань з свідком ОСОБА_12 та підозрюваним ОСОБА_5 не проводив, а фактично провів допит свідка та підозрюваного в приміщенні кафе-бару «Луна».

За таких обставин, оскільки проведені під час досудового розслідування слідчі експерименти не відповідали меті та порядку їх проведення та фактично були допитами цих учасників процесу, а згідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, тому в даному випадку суд не може прийняти показання свідка ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_5 , що містяться в наданих прокурором протоколах слідчих експериментів як докази.

До того ж, як зазначалось вище, в судовому засіданні встановлено, що свідок ОСОБА_12 очевидцем крадіжки не був та знає про такі обставини зі слів ОСОБА_15 , а обвинувачений ОСОБА_5 наполягав на тому, що покази під час проведення слідчого експерименту він надавав під тиском слідчого, який вимагав від нього 300 Євро за закриття справи, і що саме слідчий вказував йому: що робити під час слідчої дії, куди стати, що говорити, куди показати рукою коли його фотографували.

Як вбачається з наданої суду постанови про закриття кримінального провадження від 24.05.2016 року до ЄРДР було внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.366, ч.3 ст.369, ч.2 ст.383 КК України за фактом вимагання у ОСОБА_5 слідчим під час проведення досудового розслідування кримінального провадження щодо нього та отриманням неправомірної вигоди , а також щодо штучного створення доказів (а.с. 157-161 т.3). Вказана постанова про закриття кримінального провадження як і решта інших неодноразово скасовувались та на даний час досудове розслідування вказаних обставин ще триває (а.с. 65 т.4).

Такі обставини не дають суду підстав визнавати покази ОСОБА_5 , які він надавав слідчому під час проведення за його участю слідчого експерименту, як достовірні та допустимі докази.

Ст. 91 КПК України на слідчого та прокурора покладено обов`язок доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення.

В даному випадку, оцінка наданих суду стороною обвинувачення доказів, дає підстави стверджувати про те, що усі представлені на підтвердження винуватості ОСОБА_5 письмові докази є неналежними та не допустимими, зібраними з грубим порушенням вимог КПК України та прав обвинуваченого, потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_8 і свідок ОСОБА_12 безпосередньо не бачили, щоб ОСОБА_5 вчиняв злочин, а про подію знають виключно зі слів прцівникв клубу. Покази ж свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_11 не є настільки допустимими та достовірними, щоб їх можна було покласти в основу обвинувачення, оскільки, як самі по собі, так і в сукупності між собою - прямо чи не прямо не підтверджують події та обставин, як вони зазначені в обвинувальному акті.

Таким чином, сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом та не представила суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, про яке зазначено в обвинувальному акті складеному відносно нього.

Згідно п.3 ч. 1ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення - ухвалюється виправдувальний вирок.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 98,28 грн. віднести на рахунок держави (а.с.222 т.1).

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України (а.с. 9 т.2).

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.357 КК України, визнати невинуватим та виправдати за вказаними статтями у зв`язку з не доведенням стороною обвинувачення, що в його діяннях є склад кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 98,28 грн. віднести на рахунок держави.

Речовий доказ: CD-R диск об`ємом 700 Мб з записом з камер відеоспостереження кафе-бару «Луна» - залишити зберігатись в матеріалах судової справи №591/3823/14-к.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1