УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/517/18

19 лютого 2019 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого: ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль клопотання про визнання письмового доказу недопустимим доказом у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У ході судового розгляду кримінального провадження, стороною захисту - адвокатом ОСОБА_4 було заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом - протокол слідчого експерименту від 15.11.2017 року, оскільки вказаний письмовий доказ отриманий з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.52 КПК України, якою обумовлена обов`язкова участь захисника щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо їх осудності. Оскільки ОСОБА_5 на момент допиту в якості свідка та проведення з його участю слідчого експерименту хворів таким психічним захворюванням як епілепсія, тобто було порушено права особи на захист. Крім того, ОСОБА_5 не було ознайомлено зі змістом ст.18 КПК України- свобода від самовикриття та право на право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про визнання письмового доказу недопустимим.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання не вбачаючи очевидної недопустимості зазначеного захисником доказу.

Потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення даного клопотання за безпідставністю.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Підстави для визнання доказів недопустимими зазначені в ст. 87 КПК України.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Так, жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази, в тому числі і протокол слідчого експерименту, підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі.

Доказ, який захисник просить визнати очевидно недопустимим, може бути визнаний недопустимим під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 шляхом дослідження всіх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами. Очевидної недопустимості цього доказу на цій стадії судового провадження без дослідження його взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про його недопустимість. Крім цього, вказаний доказ досліджений у судовому засіданні.

Таким чином, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказу недопустимим слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 84-94, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про визнання письмового доказу недопустимим - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені на судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження.

У судовому засіданні оголошено резолютивну частину ухвали. Повний текст ухвали складено 22 лютого 2019 року .

СуддяОСОБА_1