Справа № 171/1716/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2019 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Апостолове кримінальне провадження №0001299 від 24.10.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Милятин, Городокського району, Львівської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ :
01 жовтня 2016 року, приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_6 , знаходився на продовольчому ринку по вул. Молодіжна в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, де здійснював продаж овочів. В цей час між ним та ОСОБА_7 виникла сварка на ґрунті того, що останній зробив зауваження з приводу поганої якості помідорів, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вийшов із-за прилавку та наблизившись до ОСОБА_7 наніс йому удар кулаком правої руки в область обличчя зліва.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №249/261-Е51 від 01.11.2016 року, було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: неповних травматичних вивихів 2,4 зубів на верхній щелепі ліворуч та 4,8 зубів на нижній щелепі ліворуч, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнав, та пояснив, що на початку жовтня місяця він знаходився на критому ринку в м. Зеленодольськ по вул. Молодіжній. Працює на ринку понад 10 років, жодного разу не було конфліктів. За прилавком стояла продавець, його цивільна дружина ОСОБА_9 . В черзі за помідорами стояли два чоловіки на підпитку. Один з чоловіків, який був вищий та старше, почав перекидати помідори. На зауваження продавця не реагував. ОСОБА_10 став лаятися на продавця. Він в цей момент вийшов із за прилавка, підійшов до чоловіків, забрав пакет з помідорами висипав їх з кулька в ящик і сказав, що їх обслуговувати більше не будуть, так як почув запах алкоголю від потерпілого. Чоловіки відійшли подалі від прилавка, трохи постояли та пішли. В якому напрямку він не бачив та сказати не може. Через дві неділі до нього підійшов потерпілий разом зі своїм сином та почали вимагати в нього гроші. На питання «за що», потерпілий показав йому вибитий зуб. На його відмову платити гроші, вони повідомили, що підуть до поліції. З 01.10.2016 року по 15.10.2016 року потерпілий або його родичі до нього не підходили, претензій не пред`являли. Бачив потерпілого на ринку протягом цих двох тижнів. Потім його викликали до поліції. Ніяких тілесних ушкоджень потерпілому не вчиняв. Звідки у потерпілого ці тілесні ушкодження пояснити не може. Цивільний позов ОСОБА_7 не визнав.

Винуватість підтверджується доказами, добутими у ході розгляду справи судом:

- поясненнями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , про те, що 01.10.2016 року на машині приїхав на ринок купити помідор, картоплі, оскільки був за кермом не вживав спиртних напоїв. Близько 10 години ранку на ринку зустрів свого товариша ОСОБА_11 , який живе в м. Апостолове. У ОСОБА_12 було день народження і вони разом пішли на ринок купити помідор. Петришин сидів за прилавком. Продавець сама накладала помідори, він побачив, що серед них були зіпсовані овочі, та зробив продавцю за це зауваження. На що продавець сказала, що покупець перебірливий. На що він відповів, що тут купляти помідори не будуть, підуть до іншого продавця. Помідори в руки не брав, на продавця нецензурною лайкою не лаявся, так як йому 75 років. В цей час вибіг ОСОБА_13 із за прилавку і вдарив його в щелепу кулаком правої руки. Він через це впав на людей. Потім вони пішли до іншого продавця, на другий день пішов до поліції і написав заяву. На третій день пішов до зубного лікаря, де лікар витяг йому 4 зуби, це були рідні зуби, на них тримався міст. Лікар написав, що необхідно видалити два верхніх зуба і два нижніх з правої сторони. Всі зуби видалили в один день. Протезування зробили через 10-15 днів в приватній клініці. Після того як вийшов від зубного лікаря і йшов додому по дорозі зустрів свого сина. Сказав, йому, давай підемо до твого знайомого і спитаємо, за що він вибив мені зуби. Оскільки вони раніше разом працювали. На моє питання, за що він мені вибив зуби, ОСОБА_13 відповів, що ще мало отримав;

- свідка ОСОБА_11 про те, що в жовтні місяці 2016 року він приїхав на своїй машині в м. Зеленодольськ. За кермом його машину був товариш ОСОБА_14 , який відігнав назад машину до м. Апостолове, у зв`язку з тим, що він хотів заночувати на дачі у ОСОБА_10 . Вони з ОСОБА_10 товаришують понад 10 років і кожен день народження вони разом відмічають. Зателефонував ОСОБА_10 , де в цей час знаходився ОСОБА_10 сказати не може, вирішили зустрітися на базарі. До того як чекав потерпілого, випив бокал пива і шов по базару на зустріч йшов ОСОБА_10 . З ним на ринку, так як він живе неподалік від ринку, купили м`ясо на шашлик і вирішили купити ще овочів. Підійшли до ОСОБА_13 . В черзі стояло до двох покупців, черги не було. Помідори вибирав ОСОБА_10 , він стояв поряд, щоб розрахуватися, продавець сама накладала овочі у пакет і почала класти погані. ОСОБА_10 сказав, що йому не потрібні погані овочі. Потерпілий в сторону продавця нецензурною лайкою не звертався. В цей час підбіг ОСОБА_13 , вихватив пакет з помідорами, та кинув їх назад у ящик, потім вибіг із-за стойки прилавка з правої сторони і вдарив ОСОБА_10 по зубам. В яку сторону ударив не бачив. Петришин їм сказав, ідіть ви п`яні. По якій причині ОСОБА_13 наніс потерпілому один удар в обличчя не розуміє. Пішов ОСОБА_13 і вони пішли в глиб базару і там купили помідори. Хто ще був і черзі сказати не може.

Потім вони розвернулися и пішли на дачу, по дорозі купили помідор. До дачі від базару метрів 200. На дачі ОСОБА_10 скаржився, що в нього шатаються зуби і вони болять, потрібно іти до лікаря. На обличчі у ОСОБА_10 не бачив тілесних ушкоджень. Але ще на базарі ОСОБА_10 сказав, що йому мабуть вибили зуби. На дачі жарили шашлик, але ОСОБА_10 його не їв, оскільки жалівся на біль в зубах. Ввечері ОСОБА_10 пішов ночувати додому, а він залишився на дачі. Вранці ОСОБА_10 приходив на дачу годувати собаку. Наступного разу зустрів ОСОБА_10 через тиждень, той сказав, що в нього розламаний міст і потрібно його робити;

- свідка ОСОБА_15 яка пояснила, що раніше ні потерпілого ні обвинуваченого особисто не знала, та в вересні-жовтні місяці 2016 року, перед обідом вона в центрі міста Зеленодольськ на ринку купували овочі у ОСОБА_13 . Часто в нього купує, так як в нього завжди свіжі. В черзі знаходилось приблизно 5-6 чоловік. На початку черги стояли два чоловіка, один високого зросту, інший низького з хвостиком. Хто ще знаходився в черзі сказати не може. Перед нею в черзі був чоловік з дружиною. Вона була третя в черзі. Високий чоловік вибирав помідори, він їх перекидував з кулька в ящик. Продавець йому зробила зауваження. Чоловік меншого зросту відійшов, а високий чоловік почав ображати продавця нецензурною лайкою. Вийшов хазяїн магазину ОСОБА_13 , забрав пакет з помідорами і сказав, що їх обслуговувати не будуть. Потерпілий і інший покупець відійшли від прилавка метра на два, кричали. Потім вони пішли, куди вона не бачила. Вони були випивши, кричали, кидали помідори, твереза людина себе так не веде, але це її припущення.

- свідка ОСОБА_16 який пояснив, що він є рідним сином потерпілого, точної дати не пам`ятає, до нього прийшов батько, та його товариш ОСОБА_17 . Вони йому поскаржились, що батькові вибили зуби, та розповіли, що на базарі при покупці помідорів був конфлікт з продавцем ОСОБА_18 , через що получив ляпаса від обвинуваченого. В рот батькові не заглядав, але знає, що випала вставна челюсті та декілька зубів. Удар був в ліву частину щелепи, кулаком. Запаху алкоголю від батька не чув. На другий день підходив до обвинуваченого поговорити, дізнатися, що сталося. Обвинувачений сказав, що ОСОБА_10 ляснув продавця, за що ОСОБА_13 вдарив потерпілого. Батько був засмучений і говорив, що хоче справедливості, оскільки скандал почався через товар.

Таким чином, показання вищевказаних свідків, які є послідовними, об`єктивними, логічними та узгодженими між собою, спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо непричетності до злочину.

- свідка ОСОБА_9 яка пояснила, що вона працює продавцем на ринку більше 10 років. На даний час працює у ОСОБА_13 . Восени 2016 року під обід, може після обіду, в цей час мало людей, у неї скуповувався потерпілий ОСОБА_10 з іншим чоловіком. Вона накладала помідори в кульок, а ОСОБА_10 їх викидав знову в ящик. Вона ще раз наклала, він знову їх викинув. Вона зробила йому зауваження, нащо вийшов ОСОБА_13 , забрав кульок з помідорами і сказав, що їх ніхто обслуговувати не буде. Від чоловіка був сильний перегар, червоне обличчя. Коли вони відійшли, то почали погрожувати. В черзі також стояли люди, сім`я чоловік і дружина і одна жінка. Інших людей поряд не було. Потерпілого знає в обличчя, так як його невістка живе з ними по сусідству. ОСОБА_10 підходив до неї зі своїм сином, знову погрожував, питали у неї, чи будуть вони платити гроші. Вона від ОСОБА_10 взнала, що йому вибили зуби. Та зазначила, що вона проживає з обвинуваченим в одній квартирі. Але він знімає у неї кімнату. В квартирі три кімнати, вона здає тільки одну;

Тобто показання свідка ОСОБА_9 , є суперечливими та непослідовними, викликають сумніви в їх достовірності, оскільки ОСОБА_9 , є цивільною дружиною обвинуваченого, зі слів потерпілого, а тому намагається, таким чином його виправдати.

Окрім показань допитаних у судовому засіданні свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підтверджується також письмовими доказами, а саме:

- висновком експерта №249/261-Е51 від 01.11.2016 року, відповідно якого, при судово-медичній експертизі виявлено: неповні травматичні вивихи 2,4 зубів на верхній щелепі ліворуч та 4,8 зубів на нижній щелепі ліворуч, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів. Термін спричинення тілесних ушкоджень може відповідати 01.10.2016 року, що підтверджується даними медичних документів на його ім`я ( а.с.10-11);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19 травня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , в якому потерпілий надав пояснення та показав як відбулись події пов`язанні з спричиненням йому тілесних ушкоджень, з фото таблицею до протоколу (а.с.35-38);

- висновком експерта від 19.07.2017 року №261/106-додатковий, відповідно до якого, при порівнянні даних отриманих при судово-медичній експертизі гр.. ОСОБА_7 , 1941 року народження з даними отриманими в ході проведення слідчого експерименту з потерпілим не виключена вірогідність заподіяння тілесних ушкоджень при механізмі та способі (при ударі рукою, стиснутою в кулак в область щелепи ліворуч), які були продемонстровані потерпілим ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту (а.с.40-41);

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

За змістом ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до ст.27Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Пленумом Верховного суду України, Постановою N 9 від 01.11.1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визначив, що статтею 129 Конституції встановлено, що до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, забезпечення доведеності вини та підтримання в суді державного обвинувачення, яке згідно зі ст.121 Конституції покладається на прокуратуру, тому суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні стороною захисту, а саме захисником, яка брала участь у розгляді даної справи, а також обвинуваченим ОСОБА_6 , не надано суду жодного доказу у частині доводів про те, що ОСОБА_6 , інкриміноване йому кримінальне правопорушення не скоювалося.

Невизнання вини обвинуваченим у скоєнні даного кримінального правопорушення, суд вважає способом захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин.

Суд вважає, що дані висновки не протиречать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, оскільки остання не виключає необхідності і можливості застосування національного законодавства України, що діє на даний момент і вказаного вище, яке вбачає те, що обов`язково приймається до уваги принцип презумпції невинності, передбачений ст.62 Конституції України, а саме: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відносяться до злочину невеликого ступеня тяжкості.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Враховуючи особливості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, характер та ступінь наслідків, те що обвинувачений раніше не судимий, вину у скоєні кримінального правопорушення не визнав, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується посередньо, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Відповідно до п.1 ч.1ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах визначених ст.49 КК України.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України, за якою притягається до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , передбачено найсуворіше покарання у виді виправних робіт на строк до одного року.

Судом встановлено, що інкримінований злочин ОСОБА_6 вчинив 01.10.2016 року.

Отже, суд прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України, оскільки з моменту скоєння ним кримінального правопорушення минуло більше двох років.

Судом розглянуто заявлений до обвинуваченого цивільний позов ОСОБА_7 на суму 22 600 грн. 00 коп., пов`язаний із відшкодуванням потерпілому спричиненого діями ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, при цьому матеріальна шкода складає 2600 грн. 00 коп., моральна 20000 грн.

Обвинувачений зазначені позовні вимоги не визнав та просив їх не задовольняти, оскільки повністю заперечував вину у вчиненому кримінальному правопорушенні.

При вирішенні цивільного позову пред`явленого потерпілим ОСОБА_7 до ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.5ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч. 1ст.129 КПК України суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_7 , поданий до початку судового розгляду, підлягає частковому задоволенню на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України, зокрема відшкодування прямих втрат (майнової шкоди), завданих злочином, тобто вартості протезування зубів, яка складає 1107 грн. 07 коп., що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру №0001934 від 12 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.3ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з`ясував, що за своїм характером правопорушення відносно потерпілого вчинені у формі прямої дії, що виражається у завданні тілесних ушкоджень потерпілому. Глибина фізичних страждань позивача, на думку суду, є відчутною, оскільки потерпілому ОСОБА_7 завдано тілесні ушкодження, що вплинуло на його стан здоров`я та самопочуття.

За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, в результаті отриманого тілесного ушкодження, життєвих хвилювань, які переніс потерпілий після спричинення йому тілесного ушкодження, враховуючи характер отриманого тілесного ушкодження, ступені тяжкості спричиненого тілесного ушкодження, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, вважає суму 20 000 гривень в якості компенсації моральної шкоди явно завищеною, не відповідаючої тяжкості спричинених моральних страждань, тому в якості компенсації моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 підлягає стягненню сума в розмірі 2 000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження (частина 2 ст. 120 КПК України).

Так в матеріалах справи маються докази, надані потерпілим, про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 520 гривень, тому вказані кошти підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у повернення судових витрат.

З аналізу Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI вбачається, що Закон №5076-VI - не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник цивільного позивача у даному кримінальному провадженні - адвокат ОСОБА_4 подавав до суду акт (змінений) здачі - приймання наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 07 лютого 2017 року на суму 11 520,00гривень, під час розгляду кримінального провадження у суді.

Також на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником цивільного позивача у даному кримінальному провадженні - адвокатом ОСОБА_4 подано суду: ордер про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанції від 31.07.2018, 02.08.2018 року, 30.04.2018 року, 18.06.2018 року, відповідно до яких потерпілий сплатив адвокату ОСОБА_4 кошти за договором про надання правничої допомоги (том 1 а.с. 135, 137).

Зважаючи на викладене, виходячи із співмірності наданих послуг та виконання робіт представником, суд вважає, що потерпілим доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги у розмірі 11520,00 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 127- 129, 285, 349, 368-371, 370, 373-376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1107,00 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн. та у відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, в сумі 11 520 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1