Провадження № 11-кп/4820/93/18
Справа№ 683/334/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представника
потерпілої
ОСОБА_9 ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 01.01.2018 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , прокурора, на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2018 року щодо обвинуваченого за ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яргорів Монастирського району Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.135 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.286 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Запобіжний захід, до набрання вироком чинності, залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання рахується з 22.06.2018 року, зараховано в строк відбуття покарання час утримання під вартою з 01.01.2018 року по 21.06.2018 року включно.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 386 500 грн.
В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , в частині вимог до ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної шкоди відмовлено.
В позові ОСОБА_9 до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди відмовлено.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 386 500 грн.
Долю речових доказів вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 01 січня 2018 року о 02 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо нехтуючи вимогами п.2.9.(а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, згідно з якими у стані алкогольного сп`яніння керувати транспортним засобом заборонено, сів за кермо технічно справного автомобіля марки «FIAT» моделі «DUKATO», державний номер НОМЕР_1 , та розпочав рух автодорогою Н-03 сполучення Житомир - Теребляче - Чернівці, зі сторони с. Старий Остропіль, в напрямку м. Старокостянтинів. Рухаючись в нічну пору доби з обмеженою видимістю та по частково засніженій дорозі зі швидкістю біля 100 км/год., в порушення вимог 12.1 Правил, не обрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, проїжджаючи населений пункт, по вулиці Замороки в с. Ладиги Старокостянтинівського району, в порушення вимог п.12.4 Правил перевищив дозволену швидкість руху (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.), а також в порушення вимог п.11.1 та 11.3 Правил, рухаючись автодорогою із двостороннім рухом, яка має по одній смузі руху, в кожному напрямку, з відсутньою дорожньою розміткою, не врахував ширини проїзної частини свого напрямку руху, габаритів транспортного засобу та безпечного бокового інтервалу, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху не переконавшись, що перед зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не впоравшись з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічний напрямок руху, де навпроти домогосподарства за №27 допустив наїзд, передньою лівою частиною, керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_12 , який рухався по лівому краю проїзної частини дороги в попутному напрямку.
Внаслідок наїзду автомобілем, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден правої та лівої китиці, правої та лівої гомілок, лівого стегна, крововиливів в м`які тканини правого стегна та правої гомілки, крововиливів в м`які тканини лівого стегна та лівої гомілки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу в головний мозок та мозочок, забою головного мозку, саден голови, крововиливу під м`які покрови тім`яно-потиличної ділянки голови з переходом на м`які тканини задньої поверхні шиї, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили смерть, від чого потерпілий ОСОБА_12 помер на місці події.
Причиною вищевказаної ДТП стало порушення з боку водія автомобіля марки автомобіля марки «FIAT» моделі «DUKATO», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, а саме пунктів п.п.2.9 а), 10.1, 11.1, 11.3, 12.1, 12.4, якими передбачено:
- п. 2.9. (а) Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;
- п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними;
- п.11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
- п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним;
- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Вище вказані порушення Правил дорожнього руху, допущені ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_12 .
Крім того, водій ОСОБА_7 , 01 січня 2018 року о 2 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «FIAT» моделі «DUKATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Н-03 сполучення Житомир-Теребляче-Чернівці, грубо порушивши п.п.2.9 а), 10.1, 11.1, 11.3, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, проїжджаючи населений пункт по вулиці Замороки в с. Ладиги Старокостянтинівського району, навпроти домогосподарства №27, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , спричинивши йому тяжкі та легкі тілесні ушкодження, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, в зв`язку з чим той позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не зупинився, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не викликав швидку медичну допомогу, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив у небезпеці та з місця події зник.
Не погоджуючись з вироком, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в якій просять скасувати вирок, в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.135 КК України - 4 роки позбавлення волі; ч.2 ст.286 КК України - 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на (три) роки. Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, у вигляді поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. Цивільний позов до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування поданих апеляційних скарг посилаються на те, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але й необхідним та достатнім для виправлення осіб, що вчинили злочини, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та беручи до уваги, що він, перебуваючи на обліку як особа залежна від вживання спиртних напоїв в лікаря нарколога, свідомо порушив закон, тому ОСОБА_7 є особою антисоціальною і являє собою виключну небезпеку для суспільства, відтак, вважають м`яким призначене останньому покарання. Окрім цього, місцевим судом незаконно та безпідставно не задоволено їх позов про стягнення моральної шкоди в повному обсязі. Через злочинні дії ОСОБА_7 їм спричинена значна моральна шкода, яка виразилася у фізичному болю та стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_12 , душевних стражданнях, які призвели до погіршення стану фізичного здоров`я.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у

скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання: за ч. 1 ст. 135 КК України два роки позбавлення волі;за ч. 2 ст. 286 КК України сім років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки; Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. В решті вирок суду залишити без змін. Апелянт вказує, що суд не надав належної оцінки обтяжуючим покарання обвинуваченого обставинам, неналежним чином оцінив його поведінку після скоєння злочинів, зокрема, що він не виконав свою громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, після скоєння наїзду не зупинився, не надав необхідну медичну допомогу, не викликав швидку допомогу, а з місця події втік. Також судом неналежно оцінено те, що заховавши автомобіль, він правоохоронні органи про вчинене ДТП не повідомив, в продовж, більше 15год., переховувався та продовжував вживати алкогольні напої, а в подальшому стверджувати, що щодо скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Враховуючи таку пом`якшуючу обставину, як визнання вини та щире каяття, суд не оцінив той факт, що ОСОБА_7 вину визнав лише під час судового розгляду, під тиском належним чином зібраних в ході слідства та досліджених в суді беззаперечних доказів. При цьому, при врахуванні судом вище вказаних пом`якшуючих покарання обставин, вони з врахуванням ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, їх суспільної небезпечності, особи підсудного, обставин, що обтяжують покарання, не є підставами для застосування відносно нього покарання, яке наближене до мінімальної санкції інкримінованих йому статей. Таким чином, під час призначення покарання судом невірно застосовані норми ст. 65 КК України та призначено покарання, що не відповідає ступеню і тяжкості та особі обвинуваченого і по своєму розміру є явно не справедливим

В поданій апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 просить вирок змінити, і, не змінюючи призначеного основного та додаткового покарання ОСОБА_7 , звільнити його від відбуття основного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, що визначені в ст. 76 КК України, а також зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню, з нього, на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з 400 000 гривень до 100 000 гривень на кожного із потерпілих. Захист вважає, що звільнення від відбуття покарання ОСОБА_7 із встановленням іспитового стооку, не є спробою ухилитись від покарання у вигляді позбавлення волі, а навпаки дасть обвинуваченому працювати без ізоляції від суспільства, та відшкодовувати моральну шкоду потерпілим. Просить врахувати той факт, що вчинив злочини вперше, раніше не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності, має декілька пом`якшуючих обставин - визнання вини, щире каяття, повне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди (проте розмір відшкодованої шкоди є значним), жалкує про вчинене, неодноразово просив вибачення у потерпілих, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має намір працевлаштуватись офіційно, бажає в подальшому працювати та відшкодовувати потерпілим моральну шкоду в розумних розмірах, фактично характеризується позитивно.

В запереченні на апеляційні скарги прокурора ОСОБА_13 та потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_14 просить залишити їх без задоволення, а вирок суду, в частині призначеного основного та додаткового покарання для ОСОБА_7 , без змін. Посилається на те, що захист та обвинувачений не має наміру уникати покарання, а лише якнайшвидше працевлаштуватись та компенсувати моральну шкоду потерпілим.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 просять апеляційну скаргу захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення. Вказують, що ОСОБА_7 , після вчинення злочину, до правоохоронних органів із зізнанням про вчинення ДТП не з`явився, переховувався від поліції за місцем свого проживання, де був затриманий саме працівниками поліції. Тому є безпідставне посилання апелянта про наявність пом`якшуючої обставини як активне сприяння розкриттю злочину, посилання на щире каяття обвинуваченого, як на обставину, яка пом`якшує йому покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та частково апеляційну скаргу потерпілих, в частині, що не суперечить апеляційній скарзі прокурора, потерпілих, які підтримали свої апеляційні скарги, з посиланням на зазначені у них доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілих підлягають частковому задоволенню, а апеляційну скаргу захисника слід відхилити, з огляду на таке.

Як встановлено в процесі апеляційного розгляду, 01 січня 2018 року о 02 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо нехтуючи вимогами п.2.9.(а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, згідно з якими у стані алкогольного сп`яніння керувати транспортним засобом заборонено, сів за кермо технічно справного автомобіля марки «FIAT» моделі «DUKATO», державний номер НОМЕР_1 , та розпочав рух автодорогою Н-03 сполучення Житомир - Теребляче - Чернівці, зі сторони с. Старий Остропіль, в напрямку м. Старокостянтинів. Рухаючись в нічну пору доби з обмеженою видимістю та по частково засніженій дорозі зі швидкістю біля 100 км/год., в порушення вимог 12.1 Правил, не обрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, проїжджаючи населений пункт, по вулиці Замороки в с. Ладиги Старокостянтинівського району, в порушення вимог п.12.4 Правил перевищив дозволену швидкість руху (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.), а також в порушення вимог п.11.1 та 11.3 Правил, рухаючись автодорогою із двостороннім рухом, яка має по одній смузі руху, в кожному напрямку, з відсутньою дорожньою розміткою, не врахував ширини проїзної частини свого напрямку руху, габаритів транспортного засобу та безпечного бокового інтервалу, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху не переконавшись, що перед зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не впоравшись з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічний напрямок руху, де навпроти домогосподарства за №27 допустив наїзд, передньою лівою частиною, керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_12 , який рухався по лівому краю проїзної частини дороги в попутному напрямку.
Внаслідок наїзду автомобілем, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден правої та лівої китиці, правої та лівої гомілок, лівого стегна, крововиливів в м`які тканини правого стегна та правої гомілки, крововиливів в м`які тканини лівого стегна та лівої гомілки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу в головний мозок та мозочок, забою головного мозку, саден голови, крововиливу під м`які покрови тім`яно-потиличної ділянки голови з переходом на м`які тканини задньої поверхні шиї, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили смерть, від чого потерпілий ОСОБА_12 помер на місці події.
Причиною вищевказаної ДТП стало порушення з боку водія автомобіля марки автомобіля марки «FIAT» моделі «DUKATO», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, а саме пунктів п.п.2.9 а), 10.1, 11.1, 11.3, 12.1, 12.4, якими передбачено:
- п. 2.9. (а) Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;
- п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними;
- п.11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
- п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним;
- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Вище вказані порушення Правил дорожнього руху, допущені ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_12 .
Крім того, водій ОСОБА_7 , 01 січня 2018 року о 2 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «FIAT» моделі «DUKATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Н-03 сполучення Житомир-Теребляче-Чернівці, грубо порушивши п.п.2.9 а), 10.1, 11.1, 11.3, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, проїжджаючи населений пункт по вулиці Замороки в с. Ладиги Старокостянтинівського району, навпроти домогосподарства №27, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , спричинивши йому тяжкі та легкі тілесні ушкодження, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, в зв`язку з чим той позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не зупинився, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не викликав швидку медичну допомогу, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив у небезпеці та з місця події зник.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів повністю доведена зібраними у провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В процесі судового та апеляційних розглядів обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та дав послідовні показання, якими в деталях виклав обставини вчинення злочину, тобто скоєння наїзду передньою лівою частиною автомобіля автомобіля «FIAT» моделі «DUKATO», яким він керував, на пішохода ОСОБА_12 , який рухався по лівій проїзній частині дороги, в попутному напрямку, потерпілу та залишення місця події, що повністю узгоджується з дослідженими судом доказами та свідчить про їх правдивість.
Згідно з показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , внаслідок ДТП загинув їх неповнолітній син ОСОБА_12 . Обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував матеріальну шкоду ОСОБА_9 повністю, в частині моральної шкоди цивільний позов просить задовольнити в сумі 1 000 000 грн., а ОСОБА_10 700000грн., оскільки вони перенесли та переносять, до цього часу, моральні страждання, порушено звичайний спосіб їх життя. При призначенні покарання просять суворо. покарати ОСОБА_7 .
Неповнолітні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в суді 1 інстанції підтвердили, що 01 січня 2018 року вони та потерпілий ОСОБА_12 , проходячи по центральній вулиці в с. Ладиги, по лівій частині узбіччя, в напрямку м. Старокостянтинів, помітили наближення позаду автомобіля, потім відчули удар, в результаті чого не стало потерпілого ОСОБА_12 , який йшов з права від них по краю лівої проїзної частини дороги та побачили, як після удару, повз них, проїхав білий бус, в напрямку м. Старокостянтинова, що у свою чергу їх злякало і вони, не шукаючи ОСОБА_12 , пішли додому.
Вказані обставини вони підтвердили під час слідчих експериментів.
Згідно з показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , разом ОСОБА_7 , в с. Старий Остропіль, вживали спиртні напої, після чого ОСОБА_7 керував автомобілем «FIAT» моделі «DUKATO» білого кольору. В автомобілі, також, були вони та малолітня ОСОБА_19 . По дорозі вони заснули, але, із розмови з ОСОБА_7 їм стало відомо, що останній когось збив.
Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 підтвердили вживання ОСОБА_7 , у вказаний день, спиртних напоїв.
З даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з фототаблицями від 01.01.2018 року, слідує, що в ньому зафіксовано, з лівої сторони дороги по вулиці Замороки, в с. Ладиги Старокостянтинівського району, в напрямку руху до м. Старокостянтинова, розташування уламків частин (дзеркала, бампера, двірників) автомобіля, фрагмент шапки та трупа малолітнього ОСОБА_12 . Уламки частин автомобіля та труп розташовані на відстані понад 10 м.
З даних протоколу обшуку з фототаблицями від 01.01.2018 року вбачається, що на території господарства ОСОБА_7 виявлено автомобіль марки «FIAT» моделі «DUKATO», державний номер НОМЕР_1 , із пошкодженнями передньої лівої частини вітрового скла, дзеркала, бампера, двірників.
Відповідно до даних протоколу огляду з фототаблицями від 04.01.2018 року оглянуто одяг з трупа малолітнього ОСОБА_12 із нашаруванням бруду.
З даних протоколу огляду від 24 січня 2018 року вбачається, що під час перегляду записів з камер відеоспостережень, вилучених у Ладигівській, Сербинівській, Сахновецькій сільських радах та барі «Софія» с. Старий Остропіль, було встановлено маршрут руху автомобіля марки «FIAT» моделі «DUKATO» білого кольору, а також точний час руху повз камери спостереження.
Відповідно до даних протоколу огляду транспортного засобу з фототаблицями від 12.01.2018 року, на автомобілі марки «FIAT» моделі «DUKATO» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , виявлені пошкодження з лівої передньої частини автомобіля, а саме: вітрового скла, дзеркала, бампера, двірників, а також встановлено співпадання при співставленні пошкоджень на автомобілі із уламками частин автомобіля - дзеркала, бампера, двірників, які виявлені та вилучені під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 01.01.2018 року по вулиці Замороки, в с. Ладиги Старокостянтинівського району.
Факт заподіяння смерті внаслідок ДТП підтверджується й даними висновку судово-медичної експертизи №01 від 26.01.2018 року.
Згідно з даними цього висновку, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу в головний мозок та мозочок, забою головного мозку, саден голови, крововиливу під м`які покрови тім`яно-потиличної ділянки голови з переходом на м`які тканини задньої поверхні шиї, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили смерть. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії - удару тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини автомобіля, що рухався, або елементи дорожнього покриття, що могли мати місце під час ДТП., де ОСОБА_12 знаходився в якості пішохода. Також, у висновку зазначено, що під час отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 знаходився у вертикальному положенні та був повернутий задньою поверхнею тіла відносно автомобіля та після спричинених тілесних ушкоджень можливість врятувати потерпілому ОСОБА_12 життя є малоймовірною.
В суді першої та апеляційної інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_22 підтвердив складений ним висновок судово-медичної експертизи.
Аналізуючи висновок судово-медичного експерта в сукупності з іншими дослідженими доказами, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку, що виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження спричиненні саме внаслідок ДТП, яка відбулась 01січня 2018 року за участю обвинуваченого, оскільки саме він, керуючи автомобілем «FIAT» моделі «DUKATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 ,
Згідно з даними висновку судово-медичної токсикологічної експертизи №14 від 05.01.2018 року при дослідженні зразків крові, які відібрані у ОСОБА_7 01.01.2018 року, виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 1,23 %о (проміле).
Висновком експертизи технічного стану автомобіля №10.2-003 від 19.01.2018 року встановлено, що автомобіль марки «FIAT» моделі «DUKATO», державний номер НОМЕР_1 , знаходився на час огляду та під час ДТП в технічно- справному стані.
З даних висновку комплексної транспортно-трасологічної та судово-автотехнічної експертизи №10.1/10.4-0024:18 від 17.01.2018 року вбачається, що ДТП відбулося з лівого краю сторони дороги по вулиці Замороки, в с. Ладиги Старокостянтинівського району, від с. Старий Остропіль, в напрямку руху до м. Старокостянтинова, та під час ДТП водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 на зустрічному напрямку.
Згідно даними копії техпаспорта №ССХ 401288, автомобіль марки «FIAT» моделі «DUKATO», державний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_23 .
Відповідно до належно завіреної копії посвідчення водія № НОМЕР_2 від 27.04.2016 р., ОСОБА_7 має право на керування транспортними засобами категорії «В» та «С».
Суд першої інстанції дав правильну оцінку наведеним доказам в сукупності і вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та за ч.1 ст.135 КК України як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, тим, хто сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Суд також навів у вироку мотиви, які давали підставу для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.3 на ч.1 ст.135 КК України.
Твердження апеляційних скарг потерпілих про необхідність ухвалення нового вироку та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.135 КК України, оскільки, на момент вчинення ДТП, можливість надання їх синові допомоги, після ДТП, експертом ОСОБА_22 виключена не була, є такими, що не відповідають вимогам зазначеного Закону.
За ч.3 ст.135 КК України відповідальність настає лише в тому разі, якщо між залишенням у небезпеці та настанням смерті особи або іншими тяжкими наслідками встановлений причинний зв`язок.
Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.135 на ч.1 ст.135 КК України, оскільки за ч.3 ст.135 КК України передбачена кримінальна відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті (у тому числі завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, тим, хто сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан), за умови, що саме вони (ці діяння), а не інші фактори, спричинили смерть особи або інші тяжкі наслідки. В даному ж випадку смерть потерпілого була спричинена внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху і наїзду на нього, а не внаслідок залишення його в небезпечному для життя стані. Тобто, немає підстав вважати, що залишення потерпілого в небезпеці спричинило його смерть.
З урахуванням наведеного, дії обвинуваченого утворюють склад злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, оскільки ОСОБА_7 завідомо залишив у небезпеці потерпілого ОСОБА_12 , який, від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, помер.
Що стосується заявлених потерпілими і підтриманих їх представником апеляційних вимог про необхідність збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, то виходячи з характеру та глибини їх моральних страждань, перенесених внаслідок втрати неповнолітнього сина, засад розумності, виваженості та справедливості, вони є необґрунтованими.
На думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір у 386500грн. для ОСОБА_9 та 386500грн. для ОСОБА_10 є достатньою компенсацією заподіяної потерпілим моральної шкоди. Підстав для зменшення цього розміру, до 100000 грн., для кожного з потерпілих, про що просить в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, не убачається.
Переглядаючи справу в межах апеляційних скарг, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційних скарг потерпілих та прокурора щодо невідповідності розміру призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів, та особі винного.
Так, обставинами, що обтяжують покарання винного суд визнав вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння та в присутності дитини. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнав те, що він одружений, щиро кається, добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду та частково відшкодував завдану моральну шкоду.
З урахуванням вище наведеного, суд дійшов правильного висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в виді позбавлення волі та додаткова міра покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкцій статей обвинувачення.
В той же час, на думку колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, суд безпідставно врахував вище наведене, як підставу для призначення обвинуваченому покарання, яке є наближеним до мінімального покарання, визначеного санкцією ч.2 ст.286 КК України.
З наведеного вбачається, що призначаючи наближене до мінімального покарання за ч.2 ст.286 КК України КК України, суд фактично не врахував, що вчинений обвинуваченим злочин є тяжким, під час вчинення злочину обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, наслідки цього злочину у вигляді смерті потерпілого, те, що вчинений злочин має підвищену суспільну небезпеку.
При цьому, навіть при врахуванні судом вищевказаних пом`якшуючих покарання обставин, вони з врахуванням ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, їх суспільної небезпечності, особи обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання, не є підставами для застосування відносно нього покарання, яке максимально наближене до мінімальної санкції ч.2ст.286 КК України
Таким чином, під час призначення за цією статтею покарання, судом невірно застосовані норми ст. 65 КК України та призначено покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і по своєму розміру є явно несправедливим внаслідок м`якості, що згідно ч. 2 ст. 409 та ст. 414 є підставою для скасування вироку.
З урахуванням вище наведеного, доводи апеляційних скарг щодо невідповідності розміру призначеного судом покарання за ч.2 ст.286 КК України ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, колегія суддів вважає слушними.
Покарання призначене судом за ч.1 ст.135 КК України є справедливим та достатнім для виправлення винного та попередження нових злочинів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його посилення, на що є посилання апелянтів.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, колегія суддів враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, кількість злочинів, що входять до сукупності, один з яких є тяжким необережним злочином, а інший злочином невеликої тяжкості, а також наслідки злочину в вигляді смерті потерпілого. З урахуванням вище наведеного, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання за сукупністю злочинів слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги прокурора та потерпілих підлягають частковому задоволенню.

Вирок суду стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню відповідно до ч.2 ст.409 КПК України, в частині призначеного покарання, з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України судом апеляційної інстанції свого вироку.

На підставі викладеного, керуючись 404, 405, ч.2 ст.409, 414, п.2 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора та потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2018 року, в частині призначення покарання ОСОБА_7 , скасувати та ухвалити, в цій частині, новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік і 6 (шість)місяців;
за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6(шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений протягом 3-х місяців з дня його проголошення до Касаційного кримінального суду Верховного Суду, а обвинуваченим,який тримається під вартою, в той же строк, з дня одержання копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_7 та прокурору.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4