Справа № 583/670/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2019 р. суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 вивчивши заяву ОСОБА_2 про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.02.1990 у відповідність до норм Кримінального кодексу України 2001 року,

ВСТАНОВИВ:
13 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить привести вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.02.1990 у відповідність до норм Кримінального кодексу України 2001 року, а саме: виключити із вступної частини вироку від 07.02.1990 та із обтяжуючих обставин: відомості про судимість від 30.05.1983 (попередньо з`ясувавши) та в разі встановлення того, що й ця судимість не приведена до норм КК України 2001 року привести і її; відомості про судимість від 15.12.1988; визнати незаконними і безпідставними всі обтяжуючі обставини, зазначені у вироку від 07.02.1990 та виключити їх з нього. Призначити нову міру покарання за вироком від 07.02.1990, виходячи із суттєвого зменшення та усунення обтяжуючих обставин, керуючись нижньою межею покарання, передбаченого як санкцією статті 94 КК 1960 року, так і санкцією ст. 115 ч. 1 КК України 2001 року в розмірі 7 років позбавлення волі.
Свою заяву ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.02.1990 його визнано винуватим за ст.ст. 94, 100, 222 ч. 3 КК УРСР та за сукупністю злочинів засуджено до 12 років позбавлення волі. Зокрема у вступній частині даного вироку суду зазначені відомості про його судимість, а саме, що 30.05.1983 його засуджено за ч. 1 ст. 142, ч. 2 ст. 206 КК УРСР до 5 років позбавлення волі, 15.12.1988 за ч. 1 ст. 196-1 КК УРСР до 1 року позбавлення волі. Крім того, в мотивувальній частині вироку суду від 07.02.1990, суд обґрунтовуючи вид та розмір покарання врахував обставини, що обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину особою, яка раніше вчиняла злочини та була судимою і відбувала покарання та не стала на шлях виправлення, негативну характеристику, суспільну небезпеку вчинених злочинів. Як на підставу для приведення вироку суду від 07.02.1990, ОСОБА_2 посилається на те, що Прикінцевими та Перехідними положеннями Кримінального кодексу України 2001 року було декриміналізовано ч. 1 ст. 196-1 КК УРСР, за якою його було засуджено вироком від 15.12.1988, а також декриміналізовано ч. 1 ст. 206 КК УРСР, за якою його було засуджено вироком від 30.05.1983. Вироком Богодухівського народного суду Харківської області від 30.05.1983 неповнолітнього ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні хуліганства та розбою і засуджено за ч. 2 ст. 206 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 142 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 42 КК України 1960 року, шляхом повного складання покарань йому було призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. А тому даний вирок підлягає приведенню у відповідність до норм Кримінального кодексу України 2001 року. У ст. 296 КК України 2001 року кваліфікуючі ознаки хуліганства у повному обсязі вміщує в себе ч. 1 ст. 296 КК України та не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, тобто кримінальна відповідальність істотно пом`якшена. Після приведення вироку від 30.05.1983 у частині хуліганства до норм КК України 2001 року та ч. 1 ст. 296 цього Кодексу кінцева міра покарання за цим вироком має залишитись у вигляді 3-х років позбавлення волі за ч. 1 ст. 142 КК України 1960 року, оскільки ч. 1 ст. 296 КК України 2001 року покарання у вигляді позбавлення волі не передбачає. Враховуючи те, що початок строку відбування покарання за вироком від 30.05.1983 є 07.01.1983, а тому слід вважати, що повністю покарання ним відбуте 22.02.1986, а його судимість автоматично гаситься. Зазначає, що суд також має переглянути обтяжуючі обставини враховані у вироку від 07.02.1990, оскільки така обставина, як негативна характеристика не зазначена ні в ст. 41 КК 1960 року, ні в ч. 1 ст. 67 КК 2001 року. Вважає, що може бути виключена така обтяжуюча обставина, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки це не має ніякого значення, бо потерпілий сам здійснив на нього напад. Також суд безпідставно врахував як обтяжуючу обставину вчинення злочину суспільно небезпечним способом, оскільки він один на один перебував з потерпілим та до нього особисто застосував ножа, а тому інші особи постраждати не могли. Тобто суд неправильно застосував норми закону про кримінальну відповідальність.
Вивчивши заяву, вважаю, що вона підлягає поверненню засудженому за наступних обставин.
Вироком Охтирського міського суду від 07.02.1990 у справі № 1-15/1990, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 94, 100, 222 ч. 3 КК України (1960 року) та за сукупністю злочинів засуджено до 12 років позбавлення волі.
ОСОБА_2 просить привести вказаний вирок у відповідність до норм Кримінального кодексу України 2001 року, шляхом виключення із вступної частини вироку відомостей про його судимість та визнати незаконними і безпідставними зазначені у вироку обтяжуючі обставини. Як на підставу для виключення із вироку суду від 07.02.1990 відомостей про його судимість ОСОБА_2 посилається на декриміналізацію статті, по якій його було засуджено вироком Богодухівського народного суду Харківської області від 30.05.1983 та автоматичне погашення його судимості за цим вироком.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України 2001 року, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (усунення караності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону).
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
З наведеного слідує, що питання про приведення вироку у відповідність до нового закону у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа засуджена, та призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону, розглядається судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, і не відноситься до питань, передбачених п.4 ч.2 ст. 539 КПК України, яке має право вирішувати суд, який ухвалив вирок.
Також необхідно зауважити, що зазначене засудженим в його заяві питання про визнання незаконними і безпідставними всіх обтяжуючих обставин, які зазначені у вироку Охтирського міського суду Сумської області від 07.02.1990, та виключення їх з вироку, - не відноситься до питань, вирішення яких передбачено статтями 537- 539 КПК України, адже ОСОБА_2 фактично не погоджується із винесеним вироком та зазначає, що суд при його ухваленні неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність
За наведених обставин приходжу до висновку, що подана ОСОБА_2 заява підлягає поверненню засудженому для звернення до належного суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537-539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_2 про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.02.1990 у відповідність до норм Кримінального кодексу України 2001 року повернути засудженому.
Копію ухвали про повернення заяви невідкладно надіслати ОСОБА_3 разом із заявою про про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.02.1990 у відповідність до норм Кримінального кодексу України 2001 року.
Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду ОСОБА_1