В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2018 Справа №607/16786/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003181 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 16 лютого 2017 року, близько 04 год. 30 хв. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував разом з ОСОБА_6 (засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2018 року) на сходовій клітці між першим та другим поверхом під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, реалізовуючи який вони тоді ж і там же, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, підійшли до ОСОБА_5 , який піднімався по сходовій клітці до своєї квартири та нанесли удар в його потилицю, від чого останній впав на підлогу. Надалі, ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою його дезорієнтації наніс близько 5-7 ударів кулаками рук та ногами в правий бік тулуба ОСОБА_5 , а обвинувачений ОСОБА_3 близько 8-10 ударів ногами в ліву ділянку голови, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_5 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівих виличної і скроневої ділянок голови та забою м`яких тканин із синцем ділянки правого гомілкового-ступеневого суглоба, після чого ОСОБА_6 шляхом ривка відкрито викрав з шиї ОСОБА_5 його золотий ланцюжок 750 проби, вагою 15 г, вартістю 11 716, 5 грн. Із викраденим майном ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищенаведену суму.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що він, унаслідок фінансової скрути вчинив дане кримінальне правопорушення. На даний час про вчинене він, обвинувачений, щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його молодий вік, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Таким чином, суд, з врахуванням фактичних обставин, наведених вище пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обтяжуючих його, думки потерпілого, який жодних претензій майнового характеру до обвинуваченого не має і просив його суворо не карати, а також особи винуватого, вважає, що вони є винятковими та такими, що дають можливість суду при призначенні покарання за статтею обвинувачення застосувати положення ч.1 ст.69 КК України, тобто, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.186 КК України, а саме у виді штрафу зі стягненням в дохід держави, що буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1