Єдиний унікальний номер 448/231/19
Провадження № 1-кс/448/125/19
У Х В А Л А

25.03.2019 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000078 від 12 лютого 2019 року, про арешт майна,

перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах,

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним клопотанням, покликаючись на те, що 12.02.2019 до СВ Мостиського ВП надійшов рапорт старшого о/у СКП Мостиського ВП ОСОБА_4 про те, що в ході розгляду матеріалів ЖЕО по факту анонімного телефонного повідомлення встановлено незаконне функціонування АЗС у с.Гостинцеве та с.Берегове Мостиського району Львівської області.

Стверджує, що під час проведеної перевірки з`ясовано, що у АДРЕСА_1 , на смузі відведення автомобільної дороги М-11 «Львів-Шегині» встановлено металеву будку (вагончик) та автозаправний комплекс (колонку). При спілкуванні з жителями с. Гостинцеве Мостиського району отримано інформацію про функціонування даної АЗС, зокрема інформацію про проведення операцій із заправлення транспортних засобів та рахунки за пальне.

Вказує, що 19.03.2019 року органами досудового розслідування в статусі свідків допитано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили про те, що 19.03.19 о 13:00 біля автосервісу в с.Гостинцеве Мостиського району заправили свій автомобіль дизельним паливом, заплатили за це оператору грошові кошти, проте чек так і не отримали.

Покликається на те, що згідно інформації Гостинцівської сільської ради Мостиського району від 15.03.2019 за №169 до сільської ради стосовно виділення та затвердження технічної документації на земельну ділянку для будівництва АЗС ніхто не звертався.

Водночас, згідно інформації Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 18.03.2019 при виїзді на місце в с.Гостинцеве Мостиського району виявлено автозаправний комплекс, проте осіб, які причетні до встановлення колонки, виявлено не було, будь яких дозвільних документів на автозаправний комплекс надано не було.

Крім того, згідно відповіді Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації від 11.03.2019 встановлено, що заяви на отримання документів дозвільного характеру для будівництва АЗС в с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області не надходили, жодних дозвільних документів департамент екології та природніх ресурсів Львівської облдержадміністрації не видавав.

Зазначає, що 21.03.2019 року проведено огляд місця події, зокрема земельної ділянки, котра розташована в с.Гостинцеве, вул.Львівська, 7 Мостиського району, на смузі відведення автомобільної дороги М-11 «Львів-Шегині». В ході зазначеного огляду місця події вилучено металеву будку (вагончик) та автозаправний комплекс (колонку), які в подальшому визнано речовими доказами по кримінальному провадженні за №0000078 від 12 лютого 2019 року.

З огляду на наведене, просить накласти арешт на металеву будку (вагончик) та автозаправний комплекс (колонку), котрі були вилучені під час проведення огляду місця події 21.03.2019 року на земельній ділянці, яка розташована за адресою: в с.Гостинцеве, вул.Львівська, 7 Мостиського району Львівської області, на смузі відведення автомобільної дороги М-11 «Львів-Шегині», власника яких не встановлено.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та долучені до матеріалів клопотання документи.

Заслухавши прокурора, котрий підтримав внесене ним клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів клопотання, в провадженні СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000078 від 12 лютого 2019 року за ч.1 ст.272 КК України.

Досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні було встановлено, що 12.02.2019 до СВ Мостиського ВП надійшов рапорт старшого о/у СКП Мостиського ВП ОСОБА_4 про те, що в ході розгляду матеріалів ЖЕО по факту анонімного телефонного повідомлення встановлено незаконне функціонування АЗС у с.Гостинцеве та с.Берегове Мостиського району Львівської області. Під час проведеної перевірки з`ясовано, що за АДРЕСА_1 на смузі відведення автомобільної дороги М-11 «Львів-Шегині» встановлено металеву будку (вагончик) та автозаправний комплекс (колонку). При спілкуванні з жителями с.Гостинцеве Мостиського району отримано інформацію про функціонування даної АЗС, зокрема інформацію про проведення операцій із заправлення транспортних засобів та рахунки за пальне.

Згідно протоколу огляду місця події, що у АДРЕСА_1 від 21.03.2019 року виявлено та вилучено металеву будку (вагончик) та автозаправний комплекс (колонку).

Постановою слідчого СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 21.03.2019 року вилучені під час проведення огляду речі, зокрема металева будка (вагончик) та автозаправний комплекс (колонка) визнано речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні. На даний час вказані речові докази перебувають на зберіганні у Мостиському ДРП філії «Яворівське ДЕД».

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання також, враховує, приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА_7 проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (ВП), заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні наведено достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, доведено правову підставу для арешту майна, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Крім того, вказане слідчим майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98, п.1 ч.2 ст.167 КПК України, так як є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди злочину, є речовими доказами, підлягає дослідженню шляхом проведення певних слідчих дій під час досудового розслідування та може бути використане як докази у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене, а також з огляду на необхідну умову досягнення дієвості даного кримінального провадження, існування обґрунтованого пропорційного співвідношення між арештом майна та метою, яку даний захід прагне досягти, клопотання заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 слідчий суддя знаходить обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки незастосування цього заходу може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших негативних наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

Клопотання заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000078 від 12 лютого 2019 року, про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: металеву будку (вагончик) та автозаправний комплекс (колонку), котрі були вилучені під час проведення огляду місця події 21.03.2019 року на земельній ділянці, яка розташована за адресою: в с.Гостинцеве, вул.Львівська, 7 Мостиського району Львівської області, на смузі відведення автомобільної дороги М-11 «Львів-Шегині», власника яких не встановлено, в кримінальному провадженні №0000078 від 12 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти діб з моменту її проголошення сторони можуть подати апеляцію безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___» ______________ 20__ р.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 26.03.2019 року.