Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
11 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 травня 2018 року, -

встановила :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та звільнено неповнолітнього ОСОБА_6 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Згідно ухвали суду, на час вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, неповнолітній ОСОБА_6 не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, а тому відповідно до ст.97 КК України він звільнюється від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру, які передбачені ст.105 КК України. Неповнолітній ОСОБА_6 за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, а тому на думку суду до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені п.2 ч.2 ст.105 КК України обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_8 оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У своїй апеляційній скарзі, прокурор не оспорюючи фактичні обставини провадження, вважає ухвалу такою що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції до неповнолітнього ОСОБА_6 застосовано примусовий захід виховного характеру який передбачений п.2 ч.2 ст.105 КК України, проте не встановлено вид обмеження дозвілля та особливих вимог до поведінки неповнолітнього. Вказує, що відповідно до ч.3 ст.105 КК України тривалість заходів виховного характеру, передбачених у п.2,3 ч.2 ст.105 КК України, встановлюється судом, що при винесення ухвали зроблено судом не було.

Просить ухвалу суду змінити та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього , а саме заборони відвідувати розважальні заклади та перебувати в громадських місцях без нагляду батьків після 21 години, строком на 1 рік.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення неповнолітнього обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо вимог наведених прокурором у апеляційній скарзі та просили залишити ухвалу суду в силі, як обґрунтовану і законну, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, перевіривши матеріали клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, зазначених вимог закону суддею дотримано не було.

Так, відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

З наведеною нормою закону погоджується і Пленум ВСУ, у п.6 Постанови №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15.05.2006 року якого зазначено, що «..Суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою непоновлітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати.»

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції судом до неповнолітнього ОСОБА_6 застосовано примусовий захід виховного характеру передбачений п.2 ч.2 ст.105 КК України, однак всупереч вимогам ч.3 ст.105 КК України, тривалість обраного судом заходу виховного характеру щодо неповнолітнього не встановлено. Наведена обставина перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що в силу вимог ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування ухвали й колегія суддів в даному випадку позбавлена можливості прийняти кінцеве рішення у справі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

Діючим КПК України визначені повноваження суду апеляційної інстанції, й ст.415 КПК України містить лише вичерпний перелік підстав, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону. Беручи до уваги викладене та виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.15), п.16) ч.1 ст.7 КПК України, колегія суддів вважає, що ухвала Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 травня 2017 року, ухвалена стосовно ОСОБА_6 , підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону слід ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 травня 2018 року щодо неповнолітнього ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд справи по суті у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

__________ ____________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3