Справа № 165/1026/17 Провадження №11-кп/802/126/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальні провадження № 0000618, № 0000864 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду від 07 вересня 2018 року, щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинська Волинської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, судимий вироком Апеляційного суду Волинської області від 18.09.2012 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений на підставі ст. 75 КК України від його відбування з іспитовим строком 2 роки, вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 10.09.2014 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 190, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнений по відбуттю строку покарання 01.12.2016;

засуджений:

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ст.395 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Початок відбуття покарання постановлено обчислювати обвинуваченому ОСОБА_8 з моменту його затримання з 14 червня 2017 року, та зараховано відповідно до ч.5 статті 72 КК України в редакції Закону №838-VIII строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , 28 травня 2017 року близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Watsons», який розміщений за адресою м. Нововолинськ проспект Перемоги 2а, керуючись корисливим мотивом з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав тональний крем фірми «Maybelline», вартістю 194 гривень, чим спричинив ТзОВ «ДЦ Україна» майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, 02 червня 2017 року близько 13 години 24 хвилини ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Вопак», який розміщений за адресою м. Нововолинськ проспект Перемоги 2а, керуючись корисливим мотивом з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав 1 (одну) пляшку віскі фірми «Jack Daniel's» об`ємом 0.5л. вартістю 388 гривень 32 копійки, чим спричинив ТзОВ «ПАККО Холдинг» майнової шкоди на зазначену суму.
Також, 12 червня 2017 року, приблизно о 15 годині 42 хвилини ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Watsons», який розміщений за адресою м. Нововолинськ проспект Перемоги 2а, керуючись корисливим мотивом з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав 30 (тридцять) капсул для прання фірми «ТМ PERSIL», на загальну вартість 240 гривень, чим спричинив ТзОВ «ДЦ Україна» майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, 13 червня 2017 року близько 15 години 53 хвилини ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Watsons», який розміщений за адресою м. Нововолинськ, проспект Перемоги, 2а, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, погрожуючи застосувати насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та виразилось у словесній погрозі фізичною розправою керуючій вищевказаного магазину ОСОБА_9 , повторно, відкрито викрав одну упаковку засобу для прання фірми «ТМ PERSIL», в якій знаходились 30 (тридцять) капсул, загальною вартістю 240 гривень, чим спричинив ТзОВ «ДЦ Україна» майнової шкоди на зазначену суму.
Крім цього, 13 червня 2017 року приблизно о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину «Простор», що розташований у м. Нововолинську по бульвару Шевченка 1, керуючись корисливим мотивом з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, намагався таємно викрасти шампунь «Head&Shoulders men ultra» вартістю 72 грн. 67 коп. та лосьйон після гоління «Nivea men» вартістю 117 грн. 27 коп., на загальну суму 189 гривень 94 копійки, сховавши їх під кофтою, однак при виході з магазину був зупинений його працівником. Не зважаючи на вищевказане, усвідомлюючи факт викриття своїх протиправних дій сторонньою особою та не бажаючи їх припинити, ОСОБА_8 продовжив виконання злочинного умислу та намагався втекти з викраденим майном, відкрито його викравши, таким чином вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час спроби залишити приміщення магазину був схоплений за одяг працівником магазину, в ході чого викрадене майно випало з-під одягу, а сам ОСОБА_8 втік з місця події.
Обвинувачений ОСОБА_8 , якому ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25.11.2016 встановлено адміністративний нагляд строком 2 роки від дня його звільнення з місць позбавлення волі, з застосуванням обмежень: заборони виходу з будинку з 22:00 по 06:00 години; заборони перебування в місцях підприємств торгівлі і громадського харчування, де продаються на розлив спиртні напої; заборони виїзду в особистих справах за межі адміністративного району без дозволу органів внутрішніх справ; реєстрації в поліції чотири рази на місяць, з якою його було ознайомлено в день звільнення з місць позбавлення волі 01.12.2016, і якого 03.01.2017 дільничним офіцером поліції Нововолинського ВП ГУНП було постановлено на облік, як особу, якій встановлено адміністративний нагляд, винесено застереження про недопустимість протиправної поведінки та оголошено час і дату реєстрації в Нововолинському ВП ГУНП у Волинській області,згідно встановлених обмежень, діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без дозволу уповноважених працівників Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області, порушував встановлене обмеження адміністративного нагляду, а саме - в період з 12.03.2017 по 20.03.2017 та з 17.04.2017 по 18.04.2017 залишав обране ним місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та виїжджав і фактично проживав в домоволодінні ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_2 .
Обвинувачений в апеляційній скарзі та доповненнях до неї вважає вирок незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Просить вирок в частині визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, скасувати, виправдавши його за вказаною статтею, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та призначити менш сурове покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, прокурора, який апеляційну скаргу вважав безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 вимог і положень зазначених законів дотримався.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ст.395 КК України, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку за цими злочинами, сторонами провадження не оспорюються, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією, не перевіряються.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_8 винним себе у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за епізодами відкритого викрадення майна 13 червня 2017 року з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який було кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України та замаху на відкрите викрадення майна 13 червня 2017 року у приміщенні магазину «Простор», який було кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України визнав частково і пояснив, що під час скоєння викрадення майна за вказаними епізодами в нього не було умислу на грабіж, а також те, що одразу після того, як був помічений, викинув викрадене.
Проте, його вина у вчиненому та за вказаних в обвинувальному акті обставин, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
по епізоду щодо вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України:
-показаннями свідка керуючої магазином «WATSONS» ОСОБА_9 , з яких вбачається, що 13.06.2017 року приблизно в обідню пору, перебуваючи на робочому місці, на моніторі камер відеоспостереження помітила, що до полиці з побутовою хімією підійшов хлопець у червоній куртці з рюкзаком, якого вона знає як особу, що неоднаразово вчиняла крадіжки з магазину. Вказала, що помітила як обвинувачений поклав одну упаковку з капсулами рідкого порошку в рюкзак, а іншу пачку взяв у руки, у зв`язку з чим вона вибігла в торговий зал та підбігши до ОСОБА_8 вимагала від останнього повернути викрадене. Зазначила, що обвинувачений на її вимогу віддав пачку порошку, що була у нього в руках та пригрозивши словами: «Відійди, якщо хочеш ходити по місту нормально» пішов до виходу з магазину. Крім того ОСОБА_9 ствердила, що сприйняла погрозу реально та злякавшись не наздоганяла обвинуваченого, хоча їй було відомо про наявність в рюкзаку останнього ще однієї пачки порошку. Також зазначила, що при переході через охоронну рамку, спрацював сигнал, але обвинувачений на це ніяк не зреагував та покинув приміщення магазину;
-відеоматеріалами з камер спостережень з магазину «Watsons» за 13.06.2017 в період часу з 13 год. 54 хв. 21 сек. до 13 год. 54 хв. 45 сек., з яких чітко видно, що особа чоловічої статі у червоній куртці підходить до полиці, з якої бере пачку і кладе в рюкзак, а другу пачку тримає в руках і до нього підбігає продавець;

-протоколом про пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2017 року, з гідно якого ОСОБА_9 впізнала особу яка 13.06.2017 року відкрито викрала з магазину «Watsons» пральний порошок в капсулах.
Крім того обвинувачений ОСОБА_8 не заперечив, що на відеозапису є саме він і вчиняє крадіжку прального порошку, добровільно віддає продавцю одну пачку, а з другою пачкою порошку покидає приміщення магазину.
Заперечення ОСОБА_8 в вчинені грабежу перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання свідка, які є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події, та які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, що спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186 КК України.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що показання ОСОБА_9 є незаконними та недопустимими, оскільки протокол допиту даного свідка було складено не 13.06.2017 року відразу після повідомлення про злочин, а на наступний день, а саме 14.06.2017 року, то колегія суддів вважає їх такими що не заслуговують на увагу, оскільки такий порядок процесуальних дій не суперечить вимогам КПК України.

Також не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого про те, що відеозапис з камер спостереження не може бути доказом, оскільки згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Крім того вина ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
-показаннями свідка ОСОБА_11 з яких вбачається, що вона знає обвинуваченого, як особу, що неодноразово вчиняла крадіжки з магазину «Простор» в якому вона працює. Зазначила, що 13.06.2017 року близько 18 години вона, перебуваючи на вулиці біля вхідних дверей магазину з ключами в руках помітила, що обвинувачений ОСОБА_8 намагався викрасти шампунь та лосьйон після бриття. Вказала, що помітивши спрацювання «антикрадіжних» воріт, попросила ОСОБА_8 повернутися в магазин, в результаті чого останній, помітивши, що вона закриває вхідні двері магазину на ключ, відштовхнув її та вискочив з магазину. Зазначила, що при цьому в обвинуваченого з під куртки випав викрадений шампунь та лосьйон. Ствердила, що обвинувачений зрозумів, що його викрито, оскільки спрацював сигнал «антикрадіжних» воріт, однак обвинувачений покинув би магазин з викраденим, якби не її намір закрити вхідні двері;
-відеоматеріалами з камер спостережень за 13.06.2017 в період часу з 19 год.14 хв. 21 сек. до 19 год. 15 хв. 04 сек., з яких вбачається, що особа чоловічої статі бере з полиці шампунь і лосьйон та в подальшому, не розраховуючись, виходить з магазину, а після цього знову повертається в тамбур і втікає з магазину, відштовхнувши працівника магазину, що стоїть біля вхідних дверей. Після цього інший працівник магазину з підлоги тамбура піднімає товар;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_11 впізнала особу, яка відкрито намагалася викрасти 13.06.2017 у вечірній час товар з магазину «Простор».
Заперечення ОСОБА_8 в вчинені грабежу перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання свідка, які є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події, та які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, переконливо свідчать про те, що вина ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненим повторно, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчивши злочин з причин, які не залежали від його волі, є доведеною, а його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Що стосується доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він вчиняв таємне викрадення майна, а помітивши що його виявлено викинув викрадене в момент втечі, а тому його дії слід кваліфікувати, як таємне викрадення, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
Так згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
В даному випадку дії ОСОБА_8 були розпочаті як крадіжка, проте були виявлені працівниками магазину. ОСОБА_8 , незважаючи на спрацювання «антикрадіжних» воріт, продовжив свої дії, спрямовані на заволодіння викраденим майном, а саме після того як спрацювали «антикрадіжні» ворота, намагався покинути магазин, тримаючи викрадене при собі, тобто продовжив свої дії з метою заволодіння майном. Далі, ОСОБА_8 , маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, але, зрозумівши, що не встигне із ним втекти, оскільки помітив, що ОСОБА_11 намагалася закрити вхідні двері, викинув. При цьому, в даному випадку не має значення спрямованість умислу ОСОБА_8 саме на вчинення крадіжки.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 186 КК України і підстав для їх кваліфікації за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України, ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції наведено не було.

Інші доводи обвинуваченого про неналежну кваліфікацію його дій та незаконність судового рішення, які б давали підстави для його зміни чи скасування, та які б спростовували висновки суду першої інстанції у апеляційній скарзі не наведено.
Що стосується тверджень обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушень, то вони також не є спроможними.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_8 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі через нетривалий час, продовжив злочинну діяльність, є молодою, працездатною особою, але не займався суспільно корисною працею, та вірно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції статтей кримінального закону за якими він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі.
Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_8 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів не виникає.
Обране ОСОБА_8 судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд.

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Нововолинського міського суду від 07 вересня 2018 року в даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: