Провадження № 11-кп/4820/122/18
Справа № 681/1818/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000233 від 02.05.2016 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, в порядку ст.89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік і шість місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Початок строку відбування покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

До вступу вироку у законну силу ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, покладено на нього процесуальні обов`язки: не відлучатися із м. Полонне, Хмельницької області, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_9 17170 грн. шкоди пов`язаної з лікуванням, 49500 грн. шкоди заподіяної майну та 858 грн. 50 коп. моральної шкоди, а всього 67528 (шістдесят сім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 870 грн. шкоди завданої майну, 500 грн. франшиза та 55000 грн. моральної шкоди, а всього 56370 (п`ятдесят шість тисяч триста сімдесят) грн.

Позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_10 28797 (двадцять вісім тисяч сімсот дев`яносто сім) грн. 62 коп. майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 500 грн. франшиза, 1600 грн. витрат за проведення експертного дослідження та 4000 грн. моральної шкоди, а всього 6100 (шість тисяч сто) грн.

Позови прокурора задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету Полонської районної ради Хмельницької області витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_9 в Полонській ЦРЛ ім. Н.С. Говорун 695 (шістсот дев`яносто п`ять) грн. 43 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету Ірпінської міської ради Київської області витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_9 в Ірпінській центральній міській лікарні 2743 (дві тисячі сімсот сорок три) грн. 30 коп.

В позові ОСОБА_11 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 2286 грн. 96 коп.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, накладено арешт на речовий доказ пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний обвинуваченому.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.. 100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 02.05.2016 року о 15 годині ОСОБА_7 керував власним автомобілем марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з наявними несправностями рульового керування, робочої гальмівної системи та ходової частини.

Рухаючись на вказаному транспортному засобі автодорогою в м. Полонне по вул. Ходякова в напрямку центра міста, навпроти будинку № 36 обвинувачений допустив порушення вимог Правил дорожнього руху в Україні (далі ПДР), а саме: пункту 2.3 ( б), котрий вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; пункту 10.1, який встановлює, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; пункту 11.3, відповідно до якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; пункту 12.1, який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Внаслідок порушення вищенаведених вимог ПДР на заокругленій ділянці згаданої автодороги із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, ОСОБА_7 при здійсненні маневру повороту ліворуч, не справився з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення керованого ним автомобіля спочатку з автомобілем марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким управляв ОСОБА_10 , а потім з автомобілем марки «ВАЗ 2199», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , котрі рухались по своїй смузі руху в зустрічному напрямку.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) водій ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому наколінника лівого колінного суглобу, садна лівого колінного суглобу, рани лобно-тім`яної ділянки голови зліва.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить вирок змінити, через невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам кримінального провадження, пом`якшити призначене покарання обвинуваченому та зменшити розмір моральної шкоди до 5500 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 .. Вважає, що вирок в частині призначеного покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зауважує, що обставини, які обтяжують покарання не встановлено, а тому суд врахувавши обставини, які пом`якшують покарання може призначити більш м`які альтернативні покарання, передбачені ст. 286 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Також наголошує, що суд визначаючи розмір моральної шкоди, врахував у вироку лише вимоги розумності і справедливості, але не врахував принцип виваженості та добросовісності. Крім того зазначає, що в матеріалах провадження відсутній висновок експерта про розмір нанесеної моральної шкоди. Просить врахувати, що обвинувачений раніше не судимий, неодружений, характеризується позитивно, на теперішній час залишається без регулярного постійного заробітку.

В заперечені на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вказує, що суд першої інстанції об`єктивно і правильно призначив міру покарання. Вважає, що судом вірно було враховано зухвалу поведінку ОСОБА_7 , який перебуваючи в статусі обвинуваченого, втік за межі України, чим зупинив розгляд справи майже на рік. На його думку, визначаючи розмір моральної шкоди, суд не в повному обсязі врахував тяжкість отриманих ним тілесних ушкоджень, їх локалізацію та наслідки, які настали після травми.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду та необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину відповідає фактичним обставинам справи підтверджується наявними доказами по справі які належно оціненні судом.

ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому злочинні визнав повністю та підтвердив, що 02.05.2016 року о 15 годині в м. Полонне по вул. Ходякова в напрямку центра міста, навпроти будинку № 36, керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ 2109», допустив порушення ПДР, внаслідок чого сталася ДТП.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, є вірною та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Відповідно до норм, передбачених ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.

Призначене покарання обвинуваченому відповідає загальним засадам передбачених у ст.. 65 КК України.

Як вбачається з вироку, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та його наслідки, якими є завдання потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, причини його вчинення, характер допущених ним порушень ПДР, ставлення останнього до цих порушень та його поведінку після вчинення злочину, а саме ухилення ОСОБА_7 від розгляду справи в суді, перебування у розшуку та не вчинення будь яких дій по відшкодуванню потерпілому та цивільним позивачам завданої шкоди, дані про особу обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, позицію потерпілого який просив призначити суворе покарання обвинуваченому.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом враховано визнання ОСОБА_7 своєї вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Доводи захисника, що вирок в частині призначеного покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегією суддів апеляційного суду, визнані безпідставними з наступних міркувань.

Як вбачається з вироку, суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України, в межах установлених у санкції частини даної статті. Судом враховано, що ОСОБА_7 допустив ряд грубих порушень ПДР та керував автомобілем, який знаходився у несправному стані, а тому обґрунтовано призначив йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Це покарання є достатнім для виправлення останнього та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд визначаючи розмір моральної шкоди, не врахував принципи виваженості та добросовісності і задоволив цивільний позов ОСОБА_9 в частині моральної шкоди в розмірі 55000 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 , перевірені колегією суддів і визнані безпідставними.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазначав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_9 внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину, суд врахував глибину фізичного болю та душевних страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалості, часткового стягнення моральної шкоди із страхової компанії. За таких обставин суд стягнув з ОСОБА_7 на користь потерпілого моральну шкоду, що відповідає вимогам розумності та справедливості й не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Колегія суддів врахувавши фактичні обставини кримінального провадження, а саме грубе порушення обвинуваченим ПДР України, що призвело до вчинення дорожньо транспортної пригоди, під час якої було заподіяно тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , пошкодження двох автомобілів, а також посткримінальну поведінку обвинуваченого який ухилявся від досудового розслідування і був оголошений у розшук, не відшкодував матеріальної шкоди потерпілим, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді: