Провадження № 1-кп/742/93/19
Єдиний унікальний № 740/6039/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2019 року м.Прилуки

колегія суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0001251 від 02.10.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Кіровської області Подосинівської району смт. Луданка Російської Федерації, громадянки України, із повною загальною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої:

-07.11.2016 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України;

-29.01.2018 року вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2018 року за ч.2 ст.185 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України /далі - КК/

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
01 жовтня 2018 року близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , де, між нею та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_6 , діючи на ґрунті особистої неприязні, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, умисно нанесла три удари кухонним ножем останньому, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді: трьох колото-різаних ран лівої половини грудної клітки у проекції другого міжребер`я з пошкодженням нижньої грудної артерії та верхівки лівої легені, які, згідно висновку експерта, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, а саме позбавлення життя ОСОБА_9 , оскільки заподіяла три удари ножем в область життєво-важливих органів потерпілого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла.

Однак смерть ОСОБА_9 не настала з причин, що не залежали від її волі, так як особами, що перебували на місці події, було вжито заходів щодо забезпечення надання потерпілому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.

Вказаними вище діями, які виразились у закінченому замаху на вбивство, тобто замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Аналізуючи всі показання обвинуваченої ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що всі вони, хоча й містять у собі часткове заперечення всього обсягу тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, проте не дозволяють суду взяти їх за основу правдивого пояснення нею подій, оскільки, спростовуються матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами.

Так, обвинувачена ОСОБА_6 , будучи допитаною в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому обвинуваченні в закінченому замаху на вбивство категорично не визнала та надала показання, що в вечірній час 01.10.2018 року її чоловік - потерпілий ОСОБА_9 , зателефонував та повідомив про своє перебування в домогосподарстві ОСОБА_11 , запросивши до їх товариства. ОСОБА_6 відмовилась, оскільки має на утриманні малолітню доньку і погодилась, щоб потерпілий та його товариші прийшли до належного їм будинку. Через деякий час до помешкання прийшли ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Обвинувачена, попередньо приснувши доньку та приготувавши на стіл, в кухні спільно з ними почала вживати спиртні напої. Спілкування було досить жваве та голосне, і обвинувачена з метою непорушності сну дитини, яка відпочивала в спальні, неодноразово робила зауваженням присутнім. ОСОБА_6 , в зв`язку з перебуванням в стані алкогольного сп`яніння, не пам`ятає обставин, які безпосередньо передували нанесенню нею удару кухонним ножем в потерпілого, та причин, які могли б їх спровокувати. Сприйняття та усвідомлення нею вчиненого відбулось в момент контакту її руки з тілом ОСОБА_9 вже після нанесення удару. ОСОБА_6 , одразу викинувши ножа, підійшла до потерпілого, який швидко перейшов в спальню до підвіконня, та перебуваючи поблизу телевізора почав повільно схилятись до підлоги. Вона, виявивши в нього значну кровотечу, розгубилась та почала намагатись йому робити штучне дихання, одночасно попросила брата останнього ОСОБА_9 , який відпочивав в спальні, викликати карету швидкої допомоги. В той момент, коли обвинувачена нахилилась над потерпілим для надання першої медичної допомоги, до них підійшла її донька ОСОБА_13 . Потерпілий просив їх не хвилюватись. Обвинувачена, помітивши поблизу себе доньку, та впевнившись в тому, що потерпілий живий, вирішила її одразу вивести з будинку та до приїзду поліції перебувала з нею на подвір`ї домогосподарства. ОСОБА_6 категорично ствердила, що жодних намірів заподіяти смерть своєму співмешканцю не мала так як для цього не було жодних підстав, а нанесений один удар ножем був випадковим і зумовлений перебуванням її в стані алкогольного сп`яніння. Заявлений цивільний позов визнала, у скоєному щиро розкаювалась та просила суворо не карати, зобов`язувалась в подальшому не вчиняти подібних неправомірних дій.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 надав показання, що з обвинуваченою ОСОБА_6 він вже близько року перебуває в фактично шлюбних стосунках. Вину в спричиненні йому тілесних ушкоджень обвинуваченою покладає виключно на себе, мотивуючи перебуванням в стані сильного алкогольного сп`яніння та найймовірніше агресивною поведінкою відносно неї. Щодо фактичного перебігу подій, які передували кримінальному правопорушенню, зазначив, що в вечірній час 01.10.2018 року він, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в кухні за столом вживали спритні напої. Обвинувачена ОСОБА_6 перебувала з малолітньою донькою в іншій кімнаті, однак періодично нагадувала потерпілому про необхідність припинити розпиття спиртних напоїв. Причини та обставини, які обумовили нанесення обвинуваченою удару ножем, а також подальший перебіг подій потерпілий взагалі не пам`ятає. Незважаючи на завдання ОСОБА_6 потерпілому тілесних ушкоджень, відносини між ними абсолютно не змінились, просив застосувати мінімальний розмір покарання, який би не був пов`язаний з позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним в судовому засіданні, надав показання, що в вечірній час 01.10.2018 року він, разом з обвинуваченою, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , перебували в домогосподарстві останнього де спільно вживали спиртні напої. Свідок був очевидцем нанесення ОСОБА_6 удару сковорідкою в голову свідку ОСОБА_12 , який обумовив його падіння на стіл. Причини раптово виниклої між ними сварки йому не відомі. Потерпілий зробив зауваження обвинуваченій щодо її поведінки, проте остання, одразу взявши зі столу ніж та нанесла ним йому три удари в верхню ліву частину тулуба. Після того, як обвинувачена дістала ніж з тіла ОСОБА_9 , останній швидко перейшов до іншої кімнати, а ОСОБА_6 - взяла дитину, одразу вийшла з будинку. Свідок заперечив як факт наближення обвинуваченою після нанесення нею удару до потерпілого, так і її прохання щодо виклику швидкої допомоги. Під час перебування вже в іншій кімнаті в потерпілого почалась сильна кровотеча і він почав втрачати свідомість.

Будучи допитаним в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 надав показання, що в вечірній час 01.10.18 року він разом з обвинуваченою, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , перебували в домогосподарстві останнього де спільно вживали спиртні напої. Свідок не був очевидцем ані обставин, що обумовили конфлікт між ОСОБА_6 та потерпілим по справі, ані нанесення нею ударів йому ножем, оскільки спав за столом. Окрім того, свідку не відомо, що стало підставою нанесення обвинуваченою і йому удару сковорідкою по голові. ОСОБА_12 прокинувся коли вже в будинку була сварка з приводу завдання ОСОБА_6 ударів ножем потерпілому. До свідка підійшов брат останнього ОСОБА_9 і вони одразу вийшли з будинку до сусідів для виклику швидкої допомоги. Повернувшись через 15-20 хв до житлового приміщення, виявили відсутність обвинуваченої, яка переховувалась на городі домогосподарства, проте в подальшому була виявлена працівниками поліції. З потерпілим в будинку весь час залишався лише свідок ОСОБА_11 .

Допитана в судовому в засіданні експерт ОСОБА_14 підтвердила достовірність, науково-обґрунтованість та правильність висновків зроблених нею під час проведення судово-медичної експертизи потерпілого по справі. Експерт ствердно вказала про нанесення обвинуваченою саме трьох ударів ножем в область лівої частини грудної клітки ОСОБА_9 . Вказані удари були достатньо сильними, що свідчить про характер виявлених тілесних ушкоджень, які в разі ненадання невідкладної медичної допомоги вочевидь обумовили б смерть потерпілого. Незважаючи на надану судом можливість стороні захисту піддати сумніву висновки відповідної експертизи шляхом безпосереднього допиту експерта з досліджуваних питань, ані обвинувачена, ані її захисник не змогли спростувати достовірність викладених в ній висновків.

Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.10.2018 року, потерпілий ОСОБА_9 звернувся до слідчого Ніжинського ВП ГУНП із заявою про нанесення йому 01.10.2018 року, близько 23 год 20 хв., ОСОБА_6 , в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні кухні, трьох ударів лезом в область лівої частини грудної клітки.
Вказані обставини стали підставою для внесення 02.10.2018 року відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.121 КК України, а в подальшому перекваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Згідно протоколу огляду місця події від 02.10.2018 року та фото-таблиць вбачається наявність конфлікту в буд. АДРЕСА_2 , що підтверджується виявленими та вилученими в кімнаті будинку численних слідів (плям) речовини бурого кольору, які схожі на кров, на предметах домашнього побуту. Зокрема, на столі, де знаходились залишки їжі, а також на підлозі біля підвіконня в іншій кімнаті. Окрім того, в кімнаті, де знаходився стіл, було також виявлено та вилучено кухонний ніж з слідами речовини бурого кольору.

Подальший факт вилучення працівниками поліції предметів та одягу потерпілого на яких було виявлено речовину бурого кольору, а саме: чоловічих кросівок, спортивних штанів та простирадла, підтверджується протоколом огляду місця події від 02.10.2018 року.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 20.12.2018 року, свідок ОСОБА_11 підтвердив факт розпиття в вечірній час 01.10.2018 року в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та обвинуваченою спиртних напоїв, деталізувавши перебіг подій, що передували вчиненню злочину. Свідок зазначив, що спочатку ОСОБА_6 неочікувано нанесла один удар сковорідкою в голову ОСОБА_12 , а після зауваження потерпілого з приводу її поведінки взяла кухонний ніж та нанесла йому правою рукою три удари з верху вниз в ліву частину ключиці. Від отриманих ушкоджень ОСОБА_9 впав на підлогу, а обвинувачена вийнявши ножа з грудної клітки, швидко забрала свою доньку та залишила будинок в невідомому напрямку.

Згідно висновку судово-медичного експерта №248 від 10.12.2018 року, в потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді трьох колото-різаних ран лівої половини грудної клітки в проекції другого міжребер`я з пошкодженням нижньої грудної артерії та верхівки лівої легені. По механізму спричинення вищеописані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударів предметом, що володіє колюче-ріжучими властивостями. Виявлені тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновків експертиз №616 від 20.12.2018 року та №170-ц від 31.12.2018 року, в слідах на куртці та штанах, що належать обвинуваченій ОСОБА_6 , які були вилучені при її затриманні, а також кухонному ножі, вилученому 02.10.2018 року під час проведення огляду місця події, був виявлено сліди крові належність якої потерпілому ОСОБА_9 не виключається.

Факт вжиття обвинуваченою ОСОБА_6 спиртних напоїв та перебування в момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння підтверджується її особистими показаннями, а також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 02.10.2018 року.

З фактичних обставин справи вбачається, що сторона обвинувачення та захисту не згодні щодо кількох ключових обставин, а саме: щодо об`єктивної сторони діяння обвинувачення стверджує про нанесення потерпілому трьох ударів ножем; захист наполягає на несенні лише одного удару та щодо суб`єктивної сторони: обвинувачення стверджує про наявність замаху на умисне вбивство; захист про заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечне для життя в момент заподіяння.

Аналізуючи показання обвинуваченої, потерпілого та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , що були допитані в судовому засіданні, в тому числі показання останнього надані під час слідчого експерименту, з урахуванням висновків експертизи, які є об`єктивними даними, колегія суддів вважає, що показання ОСОБА_6 в частині заперечення нанесення потерпілому саме трьох ударів ножем є непереконливими, оскільки логічно не узгоджуються з сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами.

Окремий незбіг незначних деталей показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пояснюється перебуванням їх в стані алкогольного сп`яніння, швидкою динамікою розвитку протиправних та агресивних дій обвинуваченої, сприйняття подій в різний період розвитку ситуації.

Під час розгляду справи, незважаючи на неодноразові роз`яснення колегією суддів щодо самостійного обстоювання обвинуваченою ОСОБА_6 обраної правової позиції, в спростування доводів обвинувачення, будь-яких клопотань на збирання чи то перевірку доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, окрім власного суб`єктивного ставлення до подій 01.10.2018 року, на розгляд суду надано не було.

За таких обставин, суд визнає показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 - очевидців подій, дані, які містять протоколи огляду місця події та додатки до них, наявний висновок експерта та його аналогічні показання в судовому засіданні, а також показання обвинуваченої, в частині, що їм не суперечать, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить причетність ОСОБА_6 до умисно нанесення трьох ударів кухонним ножем потерпілому ОСОБА_9 .

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Судова практика для з`ясування змісту й спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших і тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2018 року у взаємовідносинах між обвинуваченою та потерпілим мав місце конфлікт, який був обумовлений намаганнями ОСОБА_6 припинити голосне спілкування ОСОБА_9 та його товаришів. Беззаперечним є факт того, що неприязні відносини виникли досить раптово та неочікувано, оскілки обвинуваченою були нанесені ОСОБА_9 три удари кухонним ножем безпосередньо за місцем розпиття ними спиртних напоїв. В даному випадку характер та динамічність дій ОСОБА_6 , її агресивну поведінку під час вчинення злочину, знаряддя злочину та його параметри ніж з значною довжиною леза (понад 10 см), завдання ним трьох цілеспрямованих ударів в ліву половину грудної клітки, причини припинення протиправних дій потерпілий швидко перейшов до іншої кімнати, а також поведінка обвинуваченої після вчинення злочину, а саме те, що вона не надавала потерпілому допомоги, залишивши його в будинку, свідчать про наявність в її діях прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 та вчинення для цього всіх необхідних дій. Ненастання смертельного наслідку зумовлений лише через обставини, які не залежали від її волі.
Показання обвинуваченою про надання нею першої допомоги потерпілому свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли і спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , який після нанесення нею ударів ножем постійно перебував в будинку з ОСОБА_9 . Твердження потерпілого про відсутність в ОСОБА_6 намірів для його вбивства жодним чином не спростовують вище викладені висновки суду та є намаганням в сприянні пом`якшити відповідальність за фактично вчинений нею злочин. Підстав для обмови обвинуваченої свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не встановлено, жодних спростувань з цього приводу стороною захисту не надано.

Доводи сторони захисту про вчинення ОСОБА_6 злочину з необережності колегія суддів визнає неспроможними, оскільки остання усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачала суспільно-небезпечні наслідки, у тому числі можливість смерті потерпілого. В розпорядження суду не надано жодних доказів про можливе перебування обвинуваченої в такому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на її свідомість, а відтак психічне ставлення винної до вчинюваних нею дій та їх наслідків було безумовно вираженим у формі умислу.
За таких обставин суд вважає доведеним, що 01.10.2018 року ОСОБА_6 вчинила закінчений замах на вбивство ОСОБА_9 , а відтак її дії кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, а також весь комплекс завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , загально-соціальні дані обвинуваченої: вік, освіту та задовільний стан здоров`я, сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, раніше неодноразово судиму за умисні корисливі злочини, відсутність даних про суспільно-корисну зайнятість та притягнення до адміністративної відповідальності, формально-позитивну характеристики за місцем проживання, відсутність даних про перебування обвинуваченої на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, що його обтяжують - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою обвинувачена перебувала в сімейних відносинах, позицію прокурора та думку потерпілого, які наполягали на призначенні покарання ближче до мінімальної межі, і вважає про необхідність призначення покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2018 року, обвинувачена ОСОБА_6 була засуджена за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі та звільнена від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік.
Враховуючи вчинення обвинуваченою інкримінованого їй злочину в період іспитового строку, з огляду на вимоги ч.3 ст.78 КК України, остаточне покарання має бути призначено за правилами ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне в порядку ч.1 ст.377 КПК України продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, оскільки існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та ухилення від виконання постановленого судового рішення.
Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах держави в особі Ніжинської районної лікарні про стягнення з обвинуваченої витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 від кримінального правопорушення в розмірі 2912 грн 70 коп., з огляду на позицію цивільного відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання про речові докази по справі, з урахуванням позиції власників майна, - вирішити за правилами ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та призначити їй покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , рахувати з моменту її фактичного затримання, а саме з 7 год. 40 хв. 02.10.2018 року, зарахувавши до відбуття весь час перебування під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Ніжинської районної лікарні задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Ніжинської районної лікарні (вул. Академіка Амосова 1 м. Ніжин, ЄДРПОУ № 02006389), витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 2912 грн 70 коп.
Арешт на майно, що був накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 03.10.2018 року, скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні у вигляді: кухонний ніж з слідами речовини бурого кольору, кросівки чоловічі срібного кольору, штани спортивні чорного кольору, труси чоловічі, простирадло повернути ОСОБА_9 ; зимову куртку білого кольору з слідами речовини бурого кольору, жіночі штани білого кольору з кольоровим принтом з слідами речовини бурого кольору повернути ОСОБА_6 ; змиви речовини бурого кольору зі столу на марлевому тампоні, змиви речовини бурого кольору з підвіконня на марлевому тампоні знищити.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 діб з дня проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченій і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3