Провадження №1-кс/369/4255/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі: адвокката: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшло клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна. Клопотання обгрунтовує тим, що 23.11.2017 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 задоволене клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури про арешт майна у криміннальному провадженні № 0002824 від 30.07.2016 року та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0800 га. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрвоий номер :01:003:0212, яка належить ОСОБА_4 . Вказує, що про існування вказаної ухвали ОСОБА_4 стало відомо з офіційного сайту «Судова влада України».

На думку особи, що подала скаргу, арешт повинен бути скасований так як накладено не обґрунтовано та в даному заході відсутня потреба.

На підставі викладеного адвокат просив скасувати арешт на земельну ділянку площею 0,0800 га. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0212, яка належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.11.2017 року в межах кримінального провадження № 0002824 від 30.07.2016 року за ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, та просив скасувати арешт.

Представник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області до судового засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області знаходиться кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002824, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В ході проведення вказаного досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.11.2017 року у кримінальному провадженні № 0002824 було накладено арешт та заборону розпоряджатися на земельну ділянку площею 0,0800 га. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрвоий номер :01:003:0212, яка належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1