Справа № 159/910/19
Провадження № 1-кп/159/160/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002413 від 15.11.2018, на підставі угоди про визнання винуватості відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбург, Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 14 листопада 2018 року, близько 21 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в м. Ковелі, по вул. Лермонтова, неподалік будинку № 33, Волинської області, безпричинно підійшов до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, та який під час несення служби відповідно до розстановки сил та засобів взводу № 2 роти відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП в складі борту «Цунамі 0204-0205(А)» прибув на повідомлення про вчинення правопорушення, яке надійшло від громадянки ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_4 , умисно, з метою перешкодити виконанню ОСОБА_6 своїх службових обов`язків і повноважень по здійсненню первинного реагування на повідомлення про правопорушення, перебуваючи в громадському місці за вищевказаною адресою, в присутності інспектора роти № 2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядового поліції ОСОБА_8 та сторонніх осіб, виражаючись образливими та нецензурними словами в адресу поліцейського, ліктем правої руки штовхнув в грудну клітку ОСОБА_6 та наніс один удар рукою в обличчя, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці правої щоки, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

Під час досудового розслідування, 25 січня 2019 року між прокурором Ковельської місцевої прокуратури з однієї сторони та підозрюваним в даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 з іншого бору, в присутності захисника, укладена угода про визнання винуватості.

За умовами даної угоди, обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, сторонами погоджено, що при затверджені угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_4 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримала, просила її затвердити.
Обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та надав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву, згідно якої надає згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до післідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, потерпілий надав письмову згоду прокурору на укладення угоди, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначені покарання судом враховано, що ОСОБА_9 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України відсутні.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 25.01.2019 між прокурором Ковельської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 16.11.2018 був накладений арешт на автомобіль марки «Субару Імпреза», номерний знак НОМЕР_1 та розкладний ніж з металевою рукояткою чорного кольору.

Суд вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки санкція ч. 2 ст. 345 КК України не передбачає конфіскацію майна та не застосовується спеціальна конфіскація, тому необхідно скасувати арешт на вказане майно.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 січня 2019 року між прокурором Ковельської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002413 від 15.11.2018.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 16.11.2018 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0002413 від 15.11.2018, а саме: на автомобіль марки «Субару Імпреза», номерний знак НОМЕР_1 та розкладний ніж з металевою рукояткою чорного кольору.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль марки «Субару Імпреза», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території арешт майданчику Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, повернути ОСОБА_10 ;

- розкладний ніж з металевою рукояткою чорного кольору, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, знищити.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1