Провадження № 11-кп/4820/228/19
Справа № 676/6116/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 368 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянула в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 14 травня 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 лютого 2019 року,-

В с т а н о в и л а :

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 лютого 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000102 від 14 травня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч.3 ст. 368 КК України повернуто прокурору.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.ст. 91, 110, 291 КПК України, формулювання обвинувачення є неконкретизованим, що порушує право обвинуваченого на захист. Прокурором були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, позаяк обвинувальний акт складений прокурором, без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в той час коли попередній обвинувальний акт з ухвалою суду про повернення обвинувального акту до прокуратури не надходив. Стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів того, що обвинувальний акт було вручено обвинуваченому та його захиснику ОСОБА_8 , або ж, що обвинувачений та захисник не скористалися своїм правом отримати копію обвинувального акту. Проводячи процесуальну дію щодо вручення обвинувального акту підозрюваному та його захиснику, застосовуючи відеозапис, прокурор склав акт, що не відповідає вимогам ст.ст. 103-104 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор, як видно з її змісту, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ухвала винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, викладене формулювання обвинувачення є зрозумілим та таким, що не порушує прав підозрюваного на захист. Вважає, що з наданих матеріалів до обвинувального акту чітко вбачається, що ОСОБА_10 своїми діями відмовився отримувати копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Тому вважає, що прокурором виконано всі передбачені КПК України процесуальні дії під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом.
Заслухавши пояснення прокурорів в підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисників, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені в ст. 291 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Суд першої інстанції підставно звернув увагу, що обвинувальний акт не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладено неповно та суперечливо (що призводить до порушення права обвинуваченого ОСОБА_10 бути негайно й детально проінформованим про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення), що вказувало на невиконання прокурором вимог п. 5 ч.2 ст.291 КПК України.
Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що викладаючи обставини вчинення злочину та формулювання обвинувачення, сторона обвинувачення жодним чином не конкретизувала, які саме дії з використанням наданого йому службового становища повинен був вчинити обвинувачений, чи входили вказані дії до кола його повноважень як відповідної службової особи, а цитування нормативних документів щодо переліку повноважень службової особи без конкретизації дій, які повинен був вчинити обвинувачений, як вірно вказував суд першої інстанції, не розкриває суті об`єктивної сторони діяння, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_10 , що давало суду дійти висновку щодо незрозумілості та неконкретності обвинувачення. Вказані недоліки обвинувального акту безумовно порушували право на захист обвинуваченого та унеможливлювали повний та всебічний судовий розгляд кримінального провадження в розумні строки, з урахуванням відсутності повноважень суду будь-яким чином вплинути на реалізацію права прокурора змінити обвинувачення в суді в порядку ст.338 КПК України. Відсутність вищевказаного в обвинувальному акті є недотриманням імперативних вимог п.5 ч. 2 ст.291 КПК України та вказує, що обвинувальний акт не відповідав вищевказаним вимогам Закону.
Колегія суддів також звертає увагу і на інші суперечності обвинувального акту, на а.с. 5 якого вказано, що кошти ОСОБА_11 передавав, будучи поставлений в умови, за яких відмова від надання ОСОБА_10 неправомірної вигоди зашкодить законним правам та інтересам його та співслужбовців, а в сформульованому обвинуваченні (а.с. 6 обвинувального акту) за закриття кримінального провадження з метою непритягнення ОСОБА_11 і його співслужбовців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності. За таких обставин незрозуміло, чи непритягнення осіб до кримінальної відповідальності є такою, що могла зашкодити законним правам (та яким саме) ОСОБА_11 і його співслужбовців.
Встановлені судом першої інстанції недоліки не давали суду першої інстанції підстав для призначення справи до судового розгляду, а обвинувальний акт в зв`язку з невідповідністю останнього вимогам п. 3 ч.3 ст.314 КПК України повернутий прокурору.
За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги прокурора, що обвинувальний акт відповідав вимогам ст. 291 КПК України, а в суду були всі підстави для призначення судового розгляду та що суд повернув обвинувальний акт прокурору безпідставно.
Вказані суперечності обвинувального акту позбавляли суд першої інстанції відповідно до положень ст. 348 КПК України роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення.
Суд першої інстанції обґрунтовано звертає увагу і на інші істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. В суді першої інстанції було встановлено, що в той час коли обвинувальний акт, який ухвалою суду був повернутий прокурору для усунення недоліків обвинувального акту, ще перебував у суді та не був повернутий до прокуратури, без внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (що передбачено ч.1 розділу 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 6 квітня 2016 року про внесення їх впродовж 24 годин з моменту надходження із суду матеріалів до прокурора) прокурор склав обвинувальний акт 28 листопада 2018 року та вчинив дії, пов`язані з врученням обвинувального акту, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Твердження апеляційної скарги прокурора про те, що ним виконано всі передбачені КПК України процесуальні дії, а процесуальним обов`язком ОСОБА_10 є прийняти копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування від прокурора, на увагу не заслуговують, позаяк з матеріалів справи вбачається, що такі дії прокурор вчиняв без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Складений акт про відмову ОСОБА_10 та його захисника від отримання обвинувального акту у кримінальному провадженню не відповідає вимогам ст.ст. 103-104 КПК України, зважаючи, що вручення прокурором обвинувального акту є саме процесуальною дією, з чим погоджувались прокурори під час апеляційного розгляду.
Чинний КПК України не дає права прокурору вільного тлумачення закону щодо істотності чи неістотності порушень стороною обвинувачення вимог КПК України. Саме суд на даній стадії судового розгляду вирішує питання повернення обвинувального акту прокурору, якщо той не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Суд першої інстанції, дослідивши та вивчивши зміст обвинувального акту, перевіривши його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам закону та допущеними порушеннями при його складанні та врученні, відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 лютого 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000102 від 14 травня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч.3 ст. 368 КК України, прокурору, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді