Справа № 359/7685/18
Провадження № 1-кс/359/2256/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль з повною фіксацією процесу технічними засобами, скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:
26.09.2018 до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду надійшла скарга адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в якому останній просить зобов`язати слідчого Слідчого відділення ВП в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУНП в Київській області., повернути ОСОБА_4 належні їй на праві законного володіння гелікоптер ВО-105 Е-4, документи щодо гелікоптера ВО-105 Е-4.

На обґрунтування скарги в судовому засіданні скаржник зазначає, що 18.06.2018 ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області було надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання гелікоптера ВО-Ю5 та документів, які стосуються його придбання та експлуатації, на території земельних ділянок належних на праві власності ОСОБА_5 , відносно якого і було порушено кримінальне провадження № 0000106, відомості про яке було внесено 11.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом порушення правил безпеки польотів повітряних суден, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 281 КК України.

Вказаний гелікоптер ВО-105 Е-4 належав на праві власності гр. ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , в інтересах якої адвокатом і подано дану скаргу. Громадянка ОСОБА_4 є володільцем тимчасово вилученого майна на законних підставах, оскільки вона є єдиною особою, яка вступила в спадщину після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується витягами про відмову від спадщини інших осіб, що був наданий адвокатом разом зі скаргою. Адвокатом було також повідомлено, про те, що громадянка ОСОБА_4 зберігала гелікоптер ВО-105 Е4 на території земельних ділянок ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що не має де його зберігати, а також повідомив про те, що їй не було відомо про те, що даний гелікоптер використовувався будь-якою особою, вона вважала, що даний гелікоптер стоїть без використання, оскільки про наміри його використання їй ніхто не повідомляв.

Також адвокатом було зазначено, що арешт на гелікоптер ВО 105 Е4 накладено не було і він перебуває у статусі тимчасово вилученого майна, що зокрема підтверджується відповіддю слідчого Слідчого відділення ВП в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУНП в Київській області. Крім того, адвокат зазначив, що будь-яких заборон на використання гелікоптера ВО 105 Е4 не було і додатково відмітив, що повернення тимчасового майна не перешкоджатиме подальшому досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні.

В судове засідання на розгляд скарги слідчий та прокурор не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином. Від слідчого СВ ВП в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, надійшла заява, у якій він повідомляє, що не має можливості прибути на розгляд скарги та просить здійснити її розгляд без нього і відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали додані до скарги, та матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

У відповідності до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

За ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України зазначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, відповідно до кримінального процесуального законодавства України слідчий або прокурор був зобов`язаний внести клопотання слідчому судді про арешт вилученого майна. До цього часу вказаних дій зроблено не було.

Підставою для збереження вилученого майна органом досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна. Таким чином, перебування тимчасово вилученого майна не у його законного володільця можливе лише у визначених законом випадках

Отже, утримання тимчасово вилученого майна є безпідставним.

Крім того, при розгляді скарги слідчий суддя враховує також і положення Цивільного кодексу України щодо порядку успадкування майна та статусу такого майна до набуття на нього прав у встановленому законом порядку, а також той факт, що тимчасове вилучення гелікоптера ВО-105 Е4 перешкоджає законному володільцю ОСОБА_4 у встановленому законом порядку набути на нього право власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Дані правові принципи викладені в ст. 1 Протоколу №1 (1952) до Конвенції, якою встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Згідно ст. 17 Конвенції прав людини і основних свобод 1950, яка ратифікована Верховною Радою України: «кожна особа має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими, ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна».

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Частиною 1 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 7 КПК України передбачено змагальність сторін у кримінальному провадженні та свобода у поданні ними до суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя бере до уваги те, що ухвала слідчого судді від 18.06.2018, якою було надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення гелікоптера ВО - Ю5 та документів, які стосуються його придбання та експлуатації, не містить будь-яких застережень або заборон у передачі даного гелікоптера у користування, оскільки рішень щодо заборони використання гелікоптера ВО-105 Е4 у рамках кримінального провадження прийнято не було, а тимчасове вилучення перешкоджає законному володільцю гелікоптера належним чином його успадкувати, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги, а саме до висновку про необхідність передачі гелікоптера ВО 105 Е4 на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_4 , що не буде перешкоджати досудовому слідству, а тому слідчий суддя вважає за необхідне змінити порядок зберігання даного речового доказу, що крім того, дасть можливість уникнути звинувачень користувача або власника в адресу досудового слідства щодо неналежного зберігання арештованого майна та порушення законодавчо закріплених принципів недоторканості права власності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 16, 100, 170-174, 309,376 КПК України,

у х в а л и в:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000106 від 11.05.2018, повернути ОСОБА_4 на відповідальне зберігання - гелікоптер марки « ВО-105 Е4», документи на вказаний гелікоптер, які були вилучені під час обшуку 21.06.2018 на території земельних ділянок розташованих на території СТ «Дрімленд» Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належить гр. ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Суддя: ОСОБА_1