ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/240/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №639/2618/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурорів та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку Азербайджан, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
-09.06.2011 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.01.2012 року скасовано іспитовий строк та направлено засудженого для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі строком на 3 роки;
-11.12.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, 02.06.2014 року звільнений з Біленьківської виправної колонії №99 Запорізької області умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 дні;
-05.02.2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.395, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного за вказаним вироком суду покарання частково приєднана невідбута частина строку покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2018 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та призначено ОСОБА_8 до відбування остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вироком районного суду встановлено, що ОСОБА_8 08.04.2017 року приблизно о 12 год. 20 хв. знаходився на будівельному майданчику, розташованому за адресою: м. Харків, пров.Л.Чайкіної, 1/2, де помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_9 , з яким у нього стався словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.
Саме в той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості ОСОБА_9 , із застосуванням кухонного ножа, який знаходився на той час в одному із недобудованих приміщень на першому поверсі, яке використовувалось ОСОБА_8 в якості тимчасового місця проживання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , спочатку пішов у зазначене недобудоване приміщення на першому поверсі, де взяв належний йому кухонний ніж, та повернувшись до нічого не підозрюючого про злочинність його наміру ОСОБА_9 , зненацька для останнього, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, відчуваючи злість та ненависть до останнього, використовуючи в якості знаряддя злочину наявний в правій руці кухонний ніж, умисно, з силою наніс один удар колото-ріжучою частиною ножа в ліву ділянку черевної порожнини потерпілого.
Після цього, ОСОБА_8 припинив свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесного ушкодження, та, досягнувши своєї злочинної мети, з місця скоєння злочину зник, залишивши потерпілого на місці події.
Того ж дня ОСОБА_9 було доставлено до Харківської міської клінічної лікарні №31, де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.
Таким чином, в результаті умисного злочинного діяння ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 проникаюче ножове поранення черевної порожнини, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №2353-ая/17 від 11.04.2017 року.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачений просить скасувати вирок, прийняти до уваги, що з місця злочину він не скривався, сприяв слідству, показання не змінював, має на утриманні малолітнього сина. Зазначив, що скоєння злочину за кваліфікацією ч. 1 ст. 121 КК України він не визнає, так як ОСОБА_9 намагався задушити його, погрожував розправою. Звертає увагу, що потерпілий та свідок ОСОБА_10 є близькими людьми та могли змовитися для дачі неправдивих показань та мали можливість впливати на свідка ОСОБА_11 , яка плуталася у своїх показаннях під час розгляду справи в суді. Крім того, вказав, що судом першої інстанції було відмовлено в призначенні психологічної експертизи для встановлення його стану під час конфлікту з потерпілим. Також, обвинуваченим подано клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року;
-прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до даного покарання частково приєднати невідбуту частина строку покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2018 року у виді 6 місяців позбавлення волі, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі. Мотивуючи скаргу вказав, що ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин із заподіянням ножового поранення потерпілому, яке спричинило тяжкі тілесні ушкодження. Звертає увагу, що ОСОБА_13 під час досудового розслідування та в суді не визнавав своєї вини, намагався ввести суд в оману, надавав неправдиві показання. Просить врахувати дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований
-заступник прокурора Харківської області ОСОБА_14 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до даного покарання частково приєднати невідбуту частина строку покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2018 року та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі, виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду про наявність обставини, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину. В обґрунтування скарги навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_12 . Крім того, зазначив, що ОСОБА_13 раніше звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, умовно-достроково, але порушував умови звільнення та направлявся до місць позбавлення волі. Незважаючи на попередні судимості, ОСОБА_13 на шлях виправлення не став та знов вчинив умисний тяжкий злочин. Звертає увагу, що ОСОБА_13 вину у вчиненні злочину не визнав, наполягав, що діяв стані сильного душевного хвилювання при самозахисті, що виключає наявність обставини, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала лише апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 та заперечували проти скарг прокурорів; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині обґрунтованості визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та правильності призначення покарання.
Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.05.2018 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно яких 08.04.2017 року в денний час він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 та іншими особами знаходились на будівельному майданчику, розташованому за адресою: м. Харків, пров. Л.Чайкіної, 1/2, де вони тимчасово працювали та розбирали віконні рами. Коли вони знаходилась в покинутому приміщенні та обідали, він побачив, що поблизу їх приміщення пройшли хлопець та дівчина. Потім він вийшов на вулицю та побачив, що ці особи прийшли на вказане місце з метою вживання наркотичних засобів. Він попросив їх не «колотись» в цьому місці та сказав їм, щоб вони покинули майданчик. Далі між ним та цим хлопцем, як потім йому стало відомо це був ОСОБА_9 , виникла словесна сварка, яка переросла в бійку. Під час цієї сварки ОСОБА_9 висловлював на його адресу та адресу інших присутніх погрози щодо фізичної розправи. Він вдарив ОСОБА_9 кулаком правої руки в обличчя, на що останній також наніс йому удар в обличчя. Від цього удару він похитнувся назад та впав спиною на бетонне покриття. Потім ОСОБА_9 сів на нього зверху, придавив колінами його руки та почав його душити, після цього він вже почав втрачати свідомість. В цей час із приміщення вибігла ОСОБА_11 , яка зіштовхнула ОСОБА_9 із нього. Потім він підійнявся із землі, зайшов до приміщення, там взяв кухонний ніж та приблизно через 20-25 секунд знову вийшов на вулицю. Він хотів налякати цього хлопця та дівчину, щоб вони пішли із території будівельного майданчику. В той момент, коли він, тримаючи ніж в правій руці, замахнувся ножем навідмаш, цей хлопець зробив шаг вперед в його напрямку, від чого і отримав ножове поранення живота з лівої сторони. В цей момент у руках у хлопця не було ніяких предметів, якими б він міг спричинити йому тілесні ушкодження. Після цього хлопець та дівчина пішли та більше він їх не бачив. Після цього він сховатися не намагався та дочекався, доки приїхали співробітники поліції, та його затримали за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначив, що вищевказані дії ним було вчинено з метою самозахисту та в стані сильного душевного хвилювання.
Показання потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких 08.04.2017 року в денний час він разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_10 , вдвох зайшли на покинуту територію, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Потім він зайшов за нежилі приміщення, які розташовані за вказаною адресою, щоб справити природні потреби. Із цього приміщення вибігла жінка в роздягненому вигляді, яка почала щось кричати. Потім на вулицю вибіг ОСОБА_8 , із яким в них розпочався конфлікт, який переріс в бійку. Під час цієї бійки вони із ОСОБА_8 впали на землю, потім він почав утримувати ОСОБА_8 на землі, щоб припинити бійку. В цей час в нього була травма та одна нога в нього була в гіпсі. Після цього ОСОБА_8 підійнявся із землі, забіг до приміщення, приблизно через 30 секунд він вибіг звідти із ножем, який тримав у правій руці. Далі ОСОБА_8 підбіг до нього та наніс йому один удар ножем в живіт, внаслідок чого йому було спричинено ножове поранення. Після цього він разом із ОСОБА_10 пішли звідти, а потім йому викликали швидку медичну допомогу та його госпіталізували до Харківської міської клінічної лікарні №31, де він знаходився на лікуванні 9 днів.
Показання свідка ОСОБА_10 в суді, відповідно до яких вона є цивільною дружиною потерпілого ОСОБА_9 . В квітні 2017 року, точної дати вона не пам`ятає, приблизно о 12 годині, вони разом із ОСОБА_9 знаходились поблизу гуртожитку, який розташований у м. Харкові по пров. Л. Чайкіної. Потім вони зайшли на покинуту територію, де ОСОБА_9 зайшов за недобудовану будівлю, щоб справити природні потереби. В цей час із цієї будівлі вибігла жінка циганської національності, яка почала щось кричати на ОСОБА_9 . Потім із приміщення вийшов раніше незнайомий чоловік, який почав кричати, щоб вони йшли звідти. Цим чоловіком був ОСОБА_8 . Потім між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпочалась бійка. В цей час у ОСОБА_9 була травма ноги та нога у нього була загіпсована. Під час бійки ОСОБА_8 повалив ОСОБА_9 на землю, потім ОСОБА_9 схватив його за горло та скинув із себе. Далі ОСОБА_8 підійнявся із землі, забіг до нежилого приміщення та через декілька секунд вийшов звідти із ножем. ОСОБА_8 почав підходити до них, спочатку він замахнувся в напрямку ОСОБА_10 , однак вона відскочила назад. Потім ОСОБА_8 повернувся до ОСОБА_9 та наніс йому один удар ножем в живіт знизу вверх. Після цього ОСОБА_8 пішов назад в нежиле приміщення, а ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пішли із місця події. Далі вона зателефонувала знайомому на ім`я ОСОБА_15 , який викликав швидку медичну допомогу. В подальшому ОСОБА_9 доставили до Харківської міської клінічної лікарні №31, де він знаходився 5 днів у реанімації, а потім ще 3 дні у відділенні хірургії, після чого його виписали з лікарні.
Показання свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких навесні 2017 року вона проживала цивільним шлюбом разом із ОСОБА_8 , вони тимчасово проживали та працювали на території бази, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . В квітні 2017 року, точної дати вони не пам`ятає, на зазначену територію прийшли раніше незнайомі чоловік та жінка. Як вона зрозуміла, вони прийшли з метою вживання наркотичних засобів. Потім між невідомим чоловіком та ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої цей чоловік почав бити ОСОБА_8 , наніс йому декілька ударів кулаками по голові, від чого у ОСОБА_8 було розбите обличчя. Потім ОСОБА_8 впав на землю, в цей час у нього в руці знаходився кухонний ніж, за допомогою якого він розбирав віконні рами. Цей чоловік почав нападати на ОСОБА_8 , він впав на ОСОБА_8 та самостійно наштрикнувся на ніж, від чого і отримав ножове поранення живота. При цьому, вона не бачила як цей чоловік душив ОСОБА_8 . Після цього раніше невідомий чоловік та жінка пішли із території бази, більше вона їх не бачила. Через деякий час приїхали працівники поліції та їх затримали.
Протокол огляду місця події від 08.04.2017 року, зі змісту якого вбачається, що при проведенні огляду території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , був виявлений гр. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без постійного місця проживання. При огляді в будівлі, яка не має дверей, виявлено та вилучено: ніж кухонний з цільно-металевою ручкою зі слідами речовини бурого кольору, викрутку з ручкою жовтого кольору, куртку чорного кольору.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 08.04.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_8 як особу, яка 08.04.2017 року близько 12 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , наніс ножове поранення ОСОБА_9 .
Висновок судово-медичного експерта №2353-Ая/17 від 21.04.2017 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження: колото-різана рана передньої стінки живота, яка проникає до черевної порожнини з ушкодженням, по ходу ранового каналу, шлунку (із ушкодженням шлунково-сальникової артерії) та брижейки тонкого кишківнику. Ця травма в своїй течії ускладнилась розвитком черевної кровотечі та травматичним шоком (згідно протоколу операцій, відображеного в наданій медичній документації), у зв`язку з чим було проведено оперативне втручання з ціллю припинення кровотечі. Це ушкодження утворилися від ударної травматичної дії гострого предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, але індивідуальні особливості цього предмету не відобразились в пошкодженні або відсутній їх опис у наданій медичній документації. За ступенем тяжкості вищевказана травма живота відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Протокол слідчого експерименту від 11.04.2017 року, відповідно до якого під час проведення слідчої дії ОСОБА_8 надав показання щодо подій, які відбувались 08.04.2017 року, а саме: ОСОБА_8 , його знайомі та його співмешканка сиділи в закинутій будівлі, на території будівництва, де вони проживають. В цей час прийшов хлопець зі своєю дружиною, зі слів підозрюваного, для вживання наркотичних засобів. ОСОБА_8 попрохав їх піти, на що хлопець відповів різкою відмовою. З приводу цього між ними виник конфлікт, почалась бійка на відстані між ними витягнутої руки, під час якого хлопець почав його душити. Співмешканка ОСОБА_8 розняла їх. Далі ОСОБА_8 зайшов до будівлі, взяв кухонний ніж з металевою ручкою, підійшов до хлопця, який при вказаній ситуації залишався на місці, на великій дистанції від ОСОБА_8 , доки той ходив за ножем. Після того як ОСОБА_8 взяв ніж, який лежав на столі, він підійшов до хлопця, тримаючи ніж у правій руці, і знову попрохав хлопця піти, пригрозивши ножем, після чого ОСОБА_8 тримаючи ніж в руці на відстані між ними витягнутої руки, махнув ножем та вдарив хлопця ножем в живіт, в ліву сторону тулуба (живота), одним ударом. Після чого хлопець, якому ОСОБА_8 наніс удар ножем, взявся за живіт та за допомогою своєї дівчини залишив місце події.
Висновок судово-медичного експерта №2354-ая/17 від 22.04.2017 року згідно якого, показання гр. ОСОБА_8 , дані ним в ході відтворення обстановки та обставин події, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині терміну і механізму утворення встановленої гр. ОСОБА_9 травми живота у вигляді колото-різаного поранення при заподіянні 08.04.2017 року одного удару ножем в ділянку живота ліворуч.
Протокол огляду предмету від 10.04.2017 року, зі змісту якого вбачається, що слідчим СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_17 проведено огляд кухонного металевого ножа, зі слідами на лезі речовини бурого кольору, а також огляд куртки чоловічої чорного кольору, знизу якої виявлено отвір та деформацію тканини. Постановою слідчого від 10.04.2017 року зазначений кухонний ніж та чоловічу куртку визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.
Висновок експерта №474-Ц/2017 від 25.04.2017 року, яким встановлено, що на клинку ножа, вилученого 08.04.2017 під час огляду місця події, виявлена кров людини групи 0 (І) з ізогемаглютиніном анти-А, анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається.
Висновок експерта №164-МК/17 від 26.04.2017 року, згідно якого на лівій нижній частині куртки, в області нижнього накладного кармана, мається наскрізне колото-різане пошкодження, яке проходить через декілька її слоїв. Це пошкодження може відповідати по локалізації колото-різаному пораненню передньої черевної стінки, яке проникає в черевну порожнину і супроводжувалось пораненням шлунка, брижейки тонкого кишківнику. Вказане пошкодження одягу та тіла утворюють єдиний колото-різаний канал та могли виникнути від однократної дії односторонньо гострого предмету, яким міг бути наданий на дослідження кухонний ніж.
Зазначені показання обвинуваченого (в частині об`єктивної сторони злочину), потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , висновки експертів, письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були досліджені і оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Стосовно посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він діяв у стані сильного душевного хвилювання в умовах самооборони, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Обставини кримінального провадження, конкретні дії обвинуваченого та потерпілого під час конфлікту, що встановлені показаннями цих осіб, показаннями свідків, даними проведеного слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 , оглядом місця події, вказують на те, що по справі відсутні необхідні та достатні підстави для встановлення у діях ОСОБА_13 ознак необхідної оборони.
При цьому слід зазначити, що право на необхідну оборону виникає за наявності певних підстав, передбачених ч.1ст.36 КК України, а саме: 1)наявність суспільно небезпечного посягання; 2) необхідність негайного його запобігання або припинення.
За обставинами кримінального провадження конфлікт та нанесення ударів першим розпочав обвинувачений, після обопільної бійки ОСОБА_8 зайшов до свого тимчасового помешкання, взяв ніж та повернувся до ОСОБА_18 , який в цей час ніяких активних дій не здійснював. Незважаючи на відсутність суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого та відповідно й необхідності негайного його запобігання чи припинення, ОСОБА_8 був нанесений удар ножем ОСОБА_9 в область живота, від якого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Цілеспрямовані дії обвинуваченого, направлені на завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які були ним вчинені після фактичного завершення конфлікту, свідчать, що він діяв не у стані сильного душевного хвилювання, а усвідомлював значення своїх дій та керував ними.
Крім того, згідно акту судово-психіатричного експерта №331 від 26.04.2017 року, ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Зазначені обставини спростовують вищевказані доводи апеляції обвинуваченого, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають. Аналогічні доводи обвинуваченого були предметом розгляду судом першої інстанції. При цьому, районний суд ретельно перевірив посилання ОСОБА_13 про завдання потерпілому тілесних ушкоджень при необхідній обороні та в стані сильного душевного хвилювання та дана позиція обвинуваченого не знайшла свого підтвердження, спростована об`єктивними даними кримінального провадження, що були встановлені належними, допустимими та достовірними доказами.
Оцінюючи інші доводи апеляції обвинуваченого, колегія суддів вказує, що кримінальне провадження не містить та стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б підтверджували неправдивість показань свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , потерпілого ОСОБА_18 ; дані про особу обвинуваченого, про які він вказує в апеляційній скарзі, судом першої інстанції досліджені та враховані; підстав для призначення по справі психологічної експертизи для встановлення стану обвинуваченого під час вчинення злочину, з урахуванням достовірно встановлених обставин кримінального провадження, суд першої інстанції не мав, так як й не має підстав для цього апеляційний суд.
У зв`язку з наведеними обставинами, апеляційна скарга обвинуваченого залишається без задоволення.

Проаналізувавши доводи апеляційних скарг прокурорів про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 занадто м`якого покарання, колегія суддів зазначає наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції враховані ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, думка потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого та просив суворо його не карати, дані про особу ОСОБА_8 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, одружений, раніше судимий.
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 згідно зі ст.67 КК України, районний суд визнав рецидив злочинів.
Враховуючи вказані обставини, районний суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням в мінімальних межах санкції ч.1 ст.121 КК України та остаточного покарання відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з чим погоджується й апеляційний суд.
Підстав для призначення більш суворого покарання, колегія суддів не вбачає у зв`язку з його справедливістю та відповідністю вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. Призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Апеляційна вимога заступника прокурора Харківської області про виключення з вироку обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину також задоволенню не підлягає. Невизнання ОСОБА_8 умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень через те, що він діяв при необхідній обороні та у стані сильного душевного хвилювання, не є достатньою та необхідною умовою для спростування висновку районного суду про наявність вищевказаної обставини, що пом`якшує покарання.
У кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 з місця вчинення злочину не зникав, від правоохоронних органів не переховувався, речовий доказ ніж не приховував, давав показання, що фактично відповідають обставинам кримінального провадження. Позиція обвинуваченого щодо суб`єктивної сторони вчиненого злочину є його беззаперечним правом на захист та не може ставитися в вину ОСОБА_8 .
Таким чином, суд першої інстанції мав законні підстави для визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину.
Наведене спростовує доводи апеляційних скарг прокурорів, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року та з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, колегія суддів вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 весь час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням у строк відбування покарання з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції, які б тягнули безумовне скасування прийнятого рішення, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурорів та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 , крім строку зарахованого судом першої інстанції, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 травня 2018 року по 16 жовтня 2018 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: