Справа № 605/590/16-к
Провадження № 1-кп/603/6/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання : ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000144, внесеного 11 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угринів Підгаєцького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю прокурора : ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:
11 листопада 2016 року, близько 13 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці поблизу житлового господарства ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 , побачив автомобіль марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-бежевого кольору, яким володіє на праві користування потерпіла ОСОБА_6 . Підійшовши ближче до вказаного автомобіля, обвинувачений ОСОБА_3 крізь вікно дверцят помітив ключі запалювання, які знаходилась всередині у замку запалювання вказаного транспортного засобу, після чого, потягнувши за ручку, відчинив водійські двері, які не були закриті на замок.

У цей момент у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння легковим автомобілем марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-бежевого кольору. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 11 листопада 2016 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи біля легкового автомобіля марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-бежевого кольору, побачивши у замку запалювання вказаного транспортного засобу ключі запалювання, відкривши за ручку водійські двері, які не були закриті на замок, сів на водійське крісло зазначеного автомобіля. Надалі, не маючи дозволу на право керування вказаним транспортним засобом та всупереч волі власника, обвинувачений ОСОБА_3 за допомогою ключа запалювання запустив двигун автомобіля марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-бежевого кольору, та, не маючи, ні дійсного, ні уявного права на вказаний транспортний засіб, умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, незаконно заволодів ним, а саме: почав рухатись вказаним автомобілем з місця вчинення кримінального правопорушення, маючи таким чином реальну можливість користуватись викраденим, тобто керувати даним транспортним засобом (здійснювати рух на ньому), та поїхав в напрямку виїзду з с. Яблунівка Підгаєцького району Тернопільської області в сторону м. Підгайці Тернопільської області.

Своїми незаконними діями, ОСОБА_3 у вищезазначений спосіб незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , світло- бежевого кольору, вартістю 21781 грн. 88 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинуваченні кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і даючи суду покази, повністю підтвердив факт та обставини скоєння ним вищезазначеного у вироку кримінального правопорушення. Вважає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі, оскільки вона тривалий час перебуватиме за кордоном. Згідно зазначеної заяви потерпіла ОСОБА_6 претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, стосовно міри покарання покладається на думку суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, суд відповідно до ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зібраних у ході досудового слідства, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, у зв`язку з чим, обвинуваченому слід обрати міру покарання в межах санкції ч.1 ст.289 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі, виходячи з того, що саме таке покарання відповідатиме вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки за вищевказаних обставин, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні подав письмове клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як особу, яка не позбавлена батьківських прав, та яка на день набрання чинності цим Законом має дітей, яким не виповнилося 18 років.

Прокурор ОСОБА_4 , в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення зазначеного клопотання.

Відповідно до п.«в», ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, зокрема особи, які на день набрання чинності Законом не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2016 році» у ОСОБА_3 на утриманні було двоє малолітніх дітей - син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких обвинувачений не був позбавлений батьківських прав, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 12.02.2016 року та серії НОМЕР_3 від 20.09.2013 року.
Судом також встановлено, що згідно ст.12 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до умисних злочинів середньої тяжкості та даний обвинувачений не підпадає під перелік осіб, зазначених у ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», до яких амністія не застосовується. Таким чином, судом не встановлено обмежень щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому, його необхідно звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання, на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
У кримінальному провадженні понесені процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема: 770,35 грн. за проведену судово-дактилоскопічну експертизу №1.4-1131/16 від 24.11.2016 року, а також 307,20 грн. за проведену автотоварознавчу експертизу №4-254/16 від 25.11.2016 року., витрати за які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме, автомобіль марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-бежевого кольору повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, п. «в» ст. 1, ст. 14 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
Згідно п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання за цим вироком.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні, зокрема:
- 770,35 грн. за проведену судово-дактилоскопічну експертизу №1.4-1131/16 від 24.11.2016 року,
- 307,20 грн. за проведену судову автотоварознавчу експертизу №4-254/16 від 25.11.2016 року.
Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-бежевого кольору повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1