Справа № 136/1833/17
провадження №1-кп/136/189/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 від 09 жовтня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нападівка, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, має на утриманні одну дитину, непрацюючого, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , будучи засудженим 21.07.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт та 04.09.2017 під підпис ознайомлений про порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт згідно ст.37, 40 КВК України, а також попереджений про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування вказаного покарання, діючи умисно, в період часу з 05.09.2017 по 08.09.2017 та з 11.09.2017 по 12.09.2017, без поважних причин не вийшов для відпрацювання до Липовецького КП «Комунсервіс» Липовецької міської ради громадських робіт згідно графіку виходу на роботу у вересні 2017 року, тобто більш ніж як два рази за місяць, оскільки проходив стажування у ФОП ОСОБА_6 на посаді водія.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, а саме: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що дійсно, будучи засудженим 21.07.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт та 04.09.2017 підписався не читаючи про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт згідно ст.37, 40 КВК України, а також попереджений про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування вказаного покарання, отримав направлення до КП «Комунсервіс» для відпрацювання громадських робіт, яке того ж дня заніс у дану установу. В період часу з 05.09.2017 по 08.09.2017 та з 11.09.2017 по 12.09.2017, не вийшов для відпрацювання до Липовецького КП «Комунсервіс» Липовецької міської ради громадських робіт, оскільки проходив стажування у ФОП ОСОБА_6 на посаді водія та бажав влаштуватися на постійне місце роботи. Винним ОСОБА_3 себе не визнає, оскільки ухилятись від відбування громадських робіт наміру не мав, а бажав лише працевлаштуватись, оскільки 04.09.2017 року був прийнятий наказ про його звільнення з попереднього місця роботи. Починаючи з 13.09.2017 року він приступив до відпрацювання громадських робіт і відбув їх повністю.
Згідно ч.1 ст. 368 КПК України суд ухвалюючи вирок повинен вирішити ряд питань, в тому числі чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.
Так стороною обвинувачення беззаперечно доведено наступні обставини:
Засудження ОСОБА_3 21.07.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт доводиться відповідним вироком суду.
Ознайомлення ОСОБА_3 04.09.2017 під підпис про порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт згідно ст.37, 40 КВК України, а також попередження про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування вказаного покарання доводиться підпискою відповідного змісту ОСОБА_3 , датованою 04.09.2017, яка була ним надана працівникам Липовецького районного сектору з питань пробації.
Суд відкидає, як недостовірні показання обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу неознайомлення зі змістом відповідної підписки, оскільки вони спростовані показаннями свідка ОСОБА_7 , старшого інспектора Липовецького районного сектору з питань пробації, який показав, що ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт згідно ст.37, 40 КВК України, а також попереджений про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування вказаного покарання про що дав відповідну підписку.
Не вихід ОСОБА_3 з 05.09.2017 по 08.09.2017 та з 11.09.2017 по 12.09.2017, для відпрацювання громадських робіт до Липовецького КП «Комунсервіс» Липовецької міської ради згідно графіку виходу на роботу у вересні 2017 року доводиться , як показами самого обвинуваченого ОСОБА_3 в яких він визнав вказану обставину так і показами свідка ОСОБА_8 наставника за виконанням ОСОБА_3 громадських робіт(комірника КП «Комунсервіс»), яка показала, що з 05.09.2017 по 08.09.2017 та з 11.09.2017 по 12.09.2017 ОСОБА_3 не виходив на роботу по відпрацюванню громадських робіт, однак в подальшому відпрацював їх повністю.
В той же час, згідно ч. 1 ст. 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Згідно змісту висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, його притягують до кримінальної відповідальності за те, що він не вийшов у відповідні дні для відпрацювання громадських робіт, згідно графіку виходу на роботу у вересні 2017 року, оскільки проходив стажування у ФОП ОСОБА_6 на посаді водія.
Згідно ст..2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стажування у ФОП ОСОБА_6 на посаді водія є видом трудової діяльності (роботи), оскільки відомості про стажування підлягають внесенню, у випадках встановлених законом до трудової книжки (ст. 48 КЗпП України), яка є основним документом про трудову діяльність. А відтак без з`ясування графіку стажування ОСОБА_3 та наявності у нього вільного часу від роботи для відпрацювання громадських робіт, згідно графіку КП «Комунсервіс» твердження про ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді громадських робіт є безпідставним. Саме по собі формулювання обвинувачення ОСОБА_3 виключає в його діях склад кримінального правопорушення, оскільки громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, а не вихід для відпрацювання громадських робіт в зв`язку зі стажуванням, тобто зайнятістю на роботі не є кримінальним правопорушенням.
Згідно ч. 1 ст. 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Згідно ч. 1 ст.. 36 КВК України покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Жодних доказів наявності відповідного рішення органів місцевого самоврядування за місцем проживання ОСОБА_3 , тобто Липовецької міської ради, щодо визначення виду суспільно корисних робіт, які мав виконувати останній суду не надано, як і доказів того, що КП «Комунсервіс» є підприємством, яке визначене Липовецькою міською радою, як таке де ОСОБА_3 має відробляти громадські роботи.
Відсутність доказів з цього приводу вказує на те, що ОСОБА_3 не міг ухилитися від відбування покарання у виді громадських робіт, оскільки вид даних робіт не був визначений уповноваженим на це органом.
Згідно ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Суспільна небезпека злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України полягає в тому, що він порушує нормальну діяльність органів пробації, які забезпечують виконання вироку та належне застосування призначеного покарання, протидія цілям, що стоять перед покаранням, внаслідок чого не досягається його мета.
Жодних доказів наявності обставин суспільної небезпеки діяння, яке ставиться в вину ОСОБА_3 сторона обвинувачення не надала, що виключає наявність в його діях складу злочину.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу, суд ухвалює виправдувальний вирок.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 11, ч. 2 ст. 389 КК України, ч. 1 ст. 373 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України - виправдати.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1