Справа № 532/308/15-к
Провадження № 1-кп/526/115/2018
У Х В А Л А
іменем України

22 жовтня 2018 року колегія суддів Гадяцького районного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч клопотання захисника ОСОБА_12 про визнання доказу очевидно недопустимим,-

встановила:

Захисник ОСОБА_12 звернувся з клопотанням про визнання очевидно недопустимим доказом постанову першого заступника начальника Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області начальника СВ підполковника міліції ОСОБА_17 про доручення досудового розслідування слідчій групі від 12.02.2014 року.

В обґрунтування клопотання зазначив, що перший заступник начальника Кременчуцького ВМ КМВ - начальник СВ підполковник міліції ОСОБА_17 виніс постанову від 12.02.2014 року незаконно, так як органом досудового розслідування визначений Крюківський відділ міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області, тобто згідно норм КПК він є керівником іншого органу досудового розслідування, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_12 підтримали заявлене клопотання.

Прокурор ОСОБА_5 та представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 заперечували проти заявленого клопотання, оскільки Крюківський відділ міліції Кременчуцького МВ був на той час структурним підрозділом, тому керівник слідчого відділу міського відділу мав право відповідно до вимог КПК України прийняти відповідне рішення.

Інші обвинувачені та їх захисники підтримали заявлене клопотання захисника ОСОБА_12 .

Згідно ч. 2 ст. 39 КПК України, в редакції, чинній на час винесення постанови, керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих;

Відповідно до п. 8 ст. 3 КПК України керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу внутрішніх справ, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.
Таким чином, заступник начальника Кременчуцького ВМ КМВ - начальник СВ підполковник міліції ОСОБА_17 прийняв таке процесуальне рішення, як постанова про доручення досудового розслідування слідчій групі від 12 лютого 2014, у відповідності до повноважень, визначених вищезазначеними нормами КПК України.

Окрім того, як встановлено судом, дана постанова вказана у реєстрі матеріалів досудового розслідування та була відкрита сторонам, під час виконання слідчим вимог ст. 290 КПК України, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування та протоколом про надання сторонам кримінального провадження доступу до матеріалів досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для припинення дослідження постанови, як доказу, відсутні, а тому вона може бути прийнята та досліджена судом.

Згідно ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Відповідно до ухвали суду від 18.10.2018 судом було витребувано з Генеральної прокуратури України скріншоти повних даних сторінок інформаційної системи «Єдиний реєстр досудових розслідувань» у даному кримінальному провадженні.

На даний час вищезазначені відомості до суду не надійшли.

Тому, із-за відсутності витребуваної інформації, встановити допустимість даної постанови, як доказу, суд позбавлений можливості.

Враховуючи, що очевидної недопустимості, даної постанови, як доказу, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу чи припинення його дослідження, судом не встановлено, тому питання щодо допустимості постанови від 12.02.2014 заступника начальника Кременчуцького ВМ КМВ - начальника СВ підполковника міліції ОСОБА_17 про доручення досудового розслідування слідчій групі, як доказу у даному кримінальному провадженні, буде вирішено судом під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, у відповідності до вимог ст. 89 КПК України.
Керуючись ст.ст.89, 350 КПК України, колегія суддів,

постановила:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 про визнання очевидно недопустимим доказом постанову першого заступника начальника Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області начальника СВ підполковника міліції ОСОБА_17 про доручення досудового розслідування слідчій групі від 12.02.2014 роу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

' ОСОБА_2