АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/638/18 Справа № 698/845/16-к Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Катеринопіль Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз судимого вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.07.2015 за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та покарання, призначеного за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 з 22.03.2017 по 23.05.2018 року включно.

На виконання положень ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано до даного покарання не відбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду від 10.07.2015 строком 1 місяць позбавлення волі та остаточно призначено до відбування покарання - 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 22.03.2017 та зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з урахуванням ЗУ від 26.11.2015 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», період з 22.03.2017 по 20.06.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 по день набрання вироком законної сили з урахуванням ЗУ від 18.05.2017 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 351,84 грн.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову в період встановленого судом іспитового строку вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_7 , 30.04.2016 близько 18-20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_8 , помітивши на землі, біля господарського приміщення (сараю), два чавунних колосники вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, а саме дані колосники.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до господарського приміщення (сараю), будучи впевненим що за ним ніхто не спостерігає і його дії будуть непоміченими для власників домоволодіння та будь-яких інших сторонніх осіб, вищезазначеного господарського приміщення (сараю), шляхом вільного доступу, умисно, з корисливою метою таємно викрав два чавунні колосники та вирішив іти до виходу з вищезазначеного домоволодіння, проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений ОСОБА_9 , який його окликнув, а тому втікаючи викинув колосники, а в подальшому був затриманий працівниками поліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію його дій та призначене вироком покарання, посилаючись на положення ч. 5 ст. 72 КК України та правову позицію викладену в постанові ВС від 13.03.2018, порушує питання про зарахування в строк відбування покарання строку його перебування під вартою в СІЗО № 30 з 22.03.2017 по дату набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судове засідання не з`явились захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_8 , які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення 07.09.2018 поштових відправлень і не повідомили про поважні причини свого неприбуття, що, з урахуванням апеляційних вимог обвинуваченого та його заяви від 14.09.2018 про розгляд кримінального провадження за відсутності захисника, не перешкоджає апеляційному розгляду по суті заявлених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 про задоволення його апеляційних вимог в повному обсязі, думку прокурора про залишення без змін вироку суду першої інстанції та часткове задоволення апеляційних вимог обвинуваченого з урахуванням правового висновоку Великої Палати Верховного Суду, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, особової справи на ОСОБА_7 , наданої на запит Апеляційного суду Черкаської області, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок Катеринопільського районного суду від 23.05.2018 відповідає.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та ніким не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання за санкцією статті за якою він засуджений та остаточного покарання, обвинуваченим ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оскаржується.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування в строк відбування покарання строку його перебування під вартою в СІЗО № 30 з 22.03.2017 по дату набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то вони підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК зі змінами внесеними Законом України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як встановлено колегією суддів, в даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався, тому, його вимоги про зарахування у строк відбування покарання терміну попереднього ув`язнення по день набрання вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23.05.2018 законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є безпідставними.

При цьому, колегія суддів враховує, що остаточне покарання ОСОБА_7 призначене судом першої інстанції на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання, призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017, в якому ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції визначено відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 22.03.2017 та зарахувано у строк покарання термін його попереднього ув`язнення з урахуванням ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, період з 22.03.2017 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Положеннями ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, провадження № 13-31 кс18, «якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі».

Оскільки злочин, за який засуджено ОСОБА_7 вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23.05.2018 ним вчинений 30.04.2016, тобто до 20.06.2017 і в даному кримінальному провадженні щодо нього запобіжний захід не застосовано, а остаточне покарання призначенне шляхом часткового складання покарання призначеного даним вироком та покарання, призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017, в якому ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою і який набув законної сили 23.06.2017, то, з огляду на зазначений вище правовий висновок Великої Палати Верховного суду від 29.08.2018, ОСОБА_7 має бути зарахований за принципом «день за два» період його попереднього ув`язнення до набрання вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 законної сили на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, тобто з 21.06.2017 по 23.06.2017 (дата набрання вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 законної сили), включно.

При цьому, враховується, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 22.03.2017 (дата відбування покарання за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23.05.2018) по 20.06.2017 зарахований вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23.05.2018.

З огляду на наведене, апеляційною інстанцією не встановлено передбачених процесуальним законом підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст.ст. 404, 405, п.1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23 травня 2018 року задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21 червня 2017 року до 23 червня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення її копії.

Головуючий :

Судді :