Справа № 359/7951/18
Провадження № 1-в/359/390/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и в :
04.10.2018 року засуджений звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Представник БВК № 119 клопотання засудженого також не підтримав.

Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання засудженого з огляду на наступне.
Як вбачається із особової справи, вироком Дарницького районного суду м.Києва від 03.06.2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.09.2013 року вирок Дарницького районного суду м.Києва від 03.06.2013 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.08.2014 року ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 26.09.2013 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Вироком Апеляційного суду м.Києва від 24.10.2014 року вирок Дарницького районного суду м.Києва від 03.06.2013 року скасовано в частині призначеного покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_5 призначено покарання за ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. В решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2015 року вирок Апеляційного суду м.Києва від 24.10.2014 року залишено без змін.
Вирок Апеляційного суду м.Києва від 24.10.2014 року набрав законної сили 20.01.2015 року.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

Початок строку відбування покарання 26.03.2015 року, а кінець строку 26.03.2020 року.
Згідно ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Для застосування звільнення, згідно п.3 ч.3 ст.81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі..
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
З матеріалів особової справи вбачається, зокрема останньої характеристики від 07.08.2018 року вбачається, що засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 26.03.2015 року. Під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 14.04.2015 року. За час відбування покарання зарекомендував себе спочатку з негативної сторони, допустив 8 порушень режиму відбування покарання, за що мав стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. В ході проведення із засудженим соціально-виховної роботи, останній зробив для себе позитивні висновки та в подальшому порушень не допускав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 1 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Вимоги персоналу установи встановлені законодавством виконує, на зауваження реагує позитивно, робить для себе належні висновки.
За характером спокійний, врівноважений. Завжди утримує своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, має охайний вигляд. Приймає активну участь у суспільному житті відділення та установи в цілому. Приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, при проведені цих робіт усі завдання виконує якісно та в строк. Підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом відвідування бібліотеки та лекцій правового, економічного та естетичного змісту.
Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє розумну соціально - корисну активність в організації їх роботи.
В той же час, згідно витягу із протоколу від 07.08.2018 року комісією було прийнято рішення про подання матеріалів до суду щодо вирішення питання про заміну покарання ОСОБА_5 на УДЗ. Однак рішення комісії в цій частині скасовано за вказівкою Бориспільської місцевої прокуратури Київської області від 24.09.2018 року № 34-12856 вих. 18.
Крім того, суд звертає увагу на те, що в період з 25.05.2015 року по 13.07.2016 року засуджений мав 8 стягнень: дві догани та 6 суворих доган. Станом на 14.01.2017 року вказані стягнення погашені. За сумлінну працю та зразкову поведінку у 2 кварталі 2018 року засуджений 02.08.2018 року отримав лише одне заохочення у виді подяки.
Вказані обставини свідчать про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, оскільки кількість отриманих засудженим стягнень, хоч вони на даний час і погашені, значно перевищує кількість отриманих ним заохочень.
Таким чином, на думку суду засуджений ОСОБА_5 , хоча і відбув встановлену законом частину строку покарання для застосування умовно-дострокового звільнення, однак ще має досить значний термін невідбутого покарання. Крім того, засуджений не довів своєю поведінкою, що став на шлях виправлення. Суд не може не врахувати той факт, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, а засуджений в свою чергу не надав конкретних переконливих доказів того, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Тому суд вважає за доцільне у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 17.20 год. 23.10.2018 року.

Суддя ОСОБА_1