Дата документу Справа № 322/1061/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/686/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 322/1061/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000323, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Троїцьке Арсеніївського району Тульської області РФ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, має неповну середню освіту, не одруженого, раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 395,48 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 09 серпня 2017 року, близько 17 год. 35 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, через вхідні двері проник до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з корисливих мотивів, діючи таємно, із зали житлового будинку здійснив крадіжку ноутбука марки «Acer», модель «Aspire 5100» у корпусі сірого кольору із зарядним пристроєм, який знаходився у чорній сумці на дивані вказаної кімнати, вартість якого згідно з висновком експерта № 10-1206 від 27.09.2017 року складає 1 440,00 грн., що належить ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив їй матеріальний збиток на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим, а засудження його за ч. 3 ст. 185 КК України незаконним. Зазначає, що він свою вину в скоєнні крадіжки визнавав частково та доводив до відома суду про те, що взяв ноутбук з будинку ОСОБА_9 помилково, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння, а умислу на крадіжку з проникненням в житло у нього взагалі не було.
На підставі викладеного, просить частково скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, який просив задовольнити його апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 усіх вимог і положень зазначених законів дотримався.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково та пояснив, що він дійсно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проникнув до будинку потерпілої, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , але зазначив, що перед тим як увійти до будинку він кликав ОСОБА_9 , мешканку цього будинку, і нібито почувши її голос, зайшов до будинку. Але, опинившись у будинку, обвинувачений, за його словами, побачив, що ОСОБА_9 спить, після чого він узяв сумку з ноутбуком, переплутавши її з власною сумкою, у якій було придбане обвинуваченим вино, та залишив будинок. Про те, що у сумці, яку обвинувачений забрав з будинку, виявився ноутбук, за твердженням обвинуваченого, він довідався лише наступного дня.

З урахуванням часткового визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорювались та обмежився дослідженням наявності умислу обвинуваченого на таємне викрадення чужого майна при проникненні до будинку потерпілої та заволодінні її майном, тобто наявністю кваліфікаційної ознаки крадіжки, поєднаної з проникненням у житло.

Так, показання обвинуваченого в частині того, що він заходив у будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , попередньо покликавши одного з його мешканців, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 , яка показала, що у день скоєння злочину вона знаходилася за вказаною адресою та у післяобідній час переглядала телевізійні передачі у своїй кімнаті і не чула, щоб її хто-небудь кликав, а ноутбук знаходився в іншій кімнаті будинку. Також ОСОБА_9 заперечила повідомлену обвинуваченим обставину стосовно того, що вона у вказаний час спала. Інших мешканців будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на момент скоєння крадіжки, у ньому не було, що підтверджено показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про доведеність умислу ОСОБА_7 на таємне викрадення чужого майна при проникненні до будинку потерпілої та корисливого мотиву при заволодінні ноутбуком, що знаходився в цьому будинку, а відтак і про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він взяв ноутбук з будинку ОСОБА_9 помилково, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а умислу на крадіжку з проникненням в житло в нього не було взагалі, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, є необґрунтованими.

Так, станом на 09 серпня 2017 року (день вчинення злочину) у обвинуваченого ОСОБА_7 були відсутні будь-які законні підстави, зокрема дозвіл власника (законного користувача), на перебування у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводи обвинуваченого про те, що він припустився помилки, взявши сумку з ноутбуком, переплутавши її з власною, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки обвинувачений входив до будинку потерпілої, не маючи при собі будь-якої сумки, про що ним було повідомлено під час допиту у судовому засіданні. Судом дана обставина досліджувалася, і оцінка цьому факту наведена в судовому рішенні.

Таким чином, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, або скасування вироку та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4