№ 236/2408/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2018 року м. Слов`янськ

Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області, який є громадянином України, має неповну середню освіту, не є одруженим, формально виконує обов`язки щодо утримання двох малолітніх дітей, не є працевлаштованим, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має судимість (вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.11.2014 року засуджений за ч.2 ст. 164, ст. ст. 71,72 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, покарання відбув повністю, звільнений 18.03.2016 року), зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
08.07.2016 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, в приміщені літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбулася сварка, під час якої ОСОБА_7 з метою умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_8 , усвідомлюючи настання смерті ОСОБА_8 від своїх протиправних дій, перебуваючи в безпосередній близькості від останньої, на відстані витянутої руки, утримуючи в правій руці ніж, наніс ним один удар в напрямку зверху вниз та з права наліво, в область шиї ОСОБА_8 ,

спричинивши їй одну колото-різану рану шиї зліва з ушкодженням зовнішньої та внутрішньої сонних артерій, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечна для життя.
Причиною смерті ОСОБА_8 стала колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням зовнішньої та внутрішньої сонних артерій, що ускладнилась розвитком зовнішньої та внутрішньої кровотечі, малокрів`ям внутрішніх органів, набряком головного мозку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у скоєнні інкримінованого правопорушення визнав частково, вказав, що він дійсно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження, однак його дії були викликані сильним душевним хвилюванням та станом афекту спричиненим черговою сваркою з ОСОБА_9 через ОСОБА_10 до якого він її ревнував. Зокрема ОСОБА_7 пояснив, що з ОСОБА_9 він певний час перебував у фактичних шлюбних відносинах. Вказав, що 08.07.2016 року коли він повернувся додому близько 16.00 чи 17.00 години вечора, то виявив що ОСОБА_9 немає вдома, відразу рознервувався на хвилі ревнощів, та щоб заспокоїтись накапав собі "барбовал" вище визначеної норми, після чого ліг спати у приміщенні літної кухні. Коли прокинувся то через 5 хвилин прийшла ОСОБА_9 , він зробив їй зауваження, що вона знову не відомо де була допізна, на що вона у грубій формі відповіла що зараз покличе ОСОБА_11 і той його поб`є. Пояснив, що далі погано пам`ятає, що відбувалося, зазначив, що пам`ятає лише, що події відбувалися рваними часовими проміжками, зокрема пам`ятає ніж в своїх руках, потім провал в пам`яті, потім пам`ятає, що він вже знаходиться на дивані разом з ОСОБА_12 та намагається привести її до тями. Зазначив, що саме від його дій ОСОБА_9 постраждала та отримала тілесні ушкодження від яких померла. Пояснив, що ім`я ОСОБА_13 його дуже нервувало, та він впевнений що коли ОСОБА_14 прийшла того вечора додому то ОСОБА_11 її чекав біля входу на подвір`я, і саме тому ОСОБА_9 його спровокувала на агресивні дії, оскільки була впевнена що ОСОБА_11 її захистить, а вона отримає насолоду від того що ОСОБА_15 його поб`є. Також пояснив, що за два тижні до подій 08.07.2016 року в нього був конфлікт ОСОБА_11 , той його побив, однак до лікарні і поліції він не звертався, оскільки це його б принизило.На теперішній час він не може пояснити як саме сталося вбивство, зазначає, що злочин було вчинено ним через стан афекту. Крім того пояснив, що вважає ніж яким він наніс удар ОСОБА_12 - це не той ніж який є речовим доказом у справі, а справжнє знаряддя злочину це ніж який знайшла його мати через деякий час після всіх подій в літній кухні.
Не зважаючи на часткове визнання своєї провини, вина обвинуваченого в обсязі інкримінованих протиправних дій, передбачених ч.1 ст. 115 КК України, підтверджується показаннями свідків, даними безпосередньо в судовому засіданні, а також сукупністю інших об`єктивних доказів, досліджених під час судового засідання та наявних в матеріалах кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що 08.07.2016 року вона цілий день була на роботі та працювала до 00.00 годин. Коли приблизно о 00 годині 30 хвилин прийшла додому за адресою: АДРЕСА_1 , то побачила що в будинку горить світло, вона зайшла до будинку однак там нікого не виявилося, після чого вона пішла до літньої кухні. Коли зайшла до літньої кухні то відразу побачила калюжу води посеред літньої кухні та кров при вході до самої кухні, після чого звернула увагу, що на ліжку під ковдрою лежить ОСОБА_8 , з замотаною рушником шиєю, а ОСОБА_7 намагається робити їй штучне дихання. Після побаченого вона викликала швидку та попросила по телефону, щоб фельдшер викликала і поліцію, та до їх приїзду помила ганчірками всю підлогу в літній кухні, оскільки на ній було повно води, а ганчірки якими мила підлогу викинула у сміття. Коли приїхала швидка допомога, то лікар повідомив, що у ОСОБА_8 відсутні ознаки життя. Після чого вона сказала, щоб ОСОБА_7 пішов перевдягнутися, оскільки він був брудний та у крові. ОСОБА_7 пішов в будинок та перевдягнувся як вона і просила. Згодом приїхала поліція, та працівники поліції почали проводити огляд домоволодіння. В цей момент вона помітила, що на столі в літній кухні лежить ніж, на який на її думку якимось чином потрапила кров. Пояснила, що знаючи психічний стан свого сина та допускаючи його шок від тих подій що відбувалися, вона взяла ніж зі столу, щоб сховати від сина, віднесла його на вулицю та помила у колонці під водою, після чого поклала на колонку. Разом з тим зазначила, що коли поліція під час проведення огляду шукала ніж то вона не могла згадати де саме його поклала. Також пояснила, що коли повернулася додому то син нічого не пояснював, а лише сказав "я думаю все…". В стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 не перебував. Вказала, що були випадки коли ОСОБА_17 та ОСОБА_12 сварилися словесно, без фізичного контакту. Пояснила в судовому засіданні, що ніж який знайшли на газовій колонці співробітники поліції під час огляду місця події це був той самий ніж який вона взяла зі столу в літній кухні та сховала від сина. Також пояснила, що за період з часу коли ОСОБА_12 жила з ОСОБА_17 з квітня 2016 року, то її сина одного разу побив чоловік на ім`я ОСОБА_11 який був другом ОСОБА_14 , та ОСОБА_14 попросила його допомогти забрати речі оскільки збиралася уходити від ОСОБА_7 . Пояснила, що телефон, який був у спільному користуванні ОСОБА_12 та ОСОБА_17 був в дамській сумці ОСОБА_12 в будинку в кімнаті зали. Пояснила, що ОСОБА_7 перебуваючи у СІЗО казав їй з приводу всіх подій які сталися 08.07.2016 року, що того вечора він був дома, пізно додому прийшла ОСОБА_14 , він їй зробив зауваження на що вона пригрозила, що покличе ОСОБА_11 і той його поб`є. Вказала, що зі слів сина він пам`ятає що в той момент в нього в руці був ніж і він замахнувся ним на ОСОБА_12 та більше він нічого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що працює фельдшером на станції «швидкої медичної допомоги» м. Лиман. Вказала, що 09.07.2016 року отримала виклик від станції швидкої допомоги, співробітники якої повідомили, що телефонувала якась жінка, сказала, що

«вона не знає, чи померла дівчина чи просто знепритомніла», просила приїхати до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказала, що при виїзді за місцем події її зустріла жінка, провела її до приміщення літньої кухні, пояснювала, що «прийшла з роботи, а тут таке…!». Зазначила, що коли зайшла до літньої кухні то побачила дівчину, яка лежала на дивані, була роздягнена, її шия була прикрита рушником, поряд з нею був хлопець та намагався зробити дівчині «штучне дихання». Вона відразу подзвонила до поліції, повідомила про ситуацію, паралельно оглядаючи тіло дівчини, помітила що в неї на шиї зліва поріз довжиною 3-4 см, глибокий, в області сонної артерії, зрозуміла, що дівчина мертва, зіниці її очей на світло не реагували, пульсу не було, крові на трупі не було, тіло було чисте, а підлога в кухні вимита, хоча враховуючи рану крові в кімнаті повинно було бути багато. Також зазначила, що хлопець, який був у кімнаті, розповів їй, що дівчина начебто пришла додому вже з цією раною на шиї та просила викликати швидку допомогу. Вказала, що ОСОБА_17 не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Пояснила, що обвинувачений виходив з кухні поки вона чекала наряду поліції.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_9 товаришує з дитячого садка. Пояснив, що в той день, а саме в червні 2016 року ОСОБА_17 та ОСОБА_9 були тверезі. Оксана зранку пила в нього дома кофе. Ввечері бачив як ОСОБА_17 придбав спиртні напої у сусідів та йшов додому з пляшкою. Коли він ввечері йшов до друзів то ОСОБА_14 зателефонувала та сказала що прийде ночувати до нього. Зазначив, що казав їй щоб вона за своїми речами, які були вдома у ОСОБА_17 прийшла зранку, однак вона вирішила зайти додому, хоча і боялася оскільки знала що ОСОБА_17 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та в цьому стані буває неадекватний. Після чого вони розійшлися, він пішов додому до себе, а ОСОБА_12 до себе. Зазначив, що коли прийшов додому то його бабуся повідомила, що приходив ОСОБА_17 , крутився у дворі та шукав ОСОБА_14 . Вказав, що після цього він десь об 23.00 годині подзвонив ОСОБА_14 і сказав щоб ОСОБА_17 більше не приходив до нього. У процесі телефонної розмови він почув, як не покладаючи телефонну трубку ОСОБА_12 почала кричати на ОСОБА_17 та висказувати претензії що навіщо він приходив до ОСОБА_11 . На цьому розмова закінчилася. Також пояснив, що коли він проводжав її додому до ОСОБА_17 то вона була одягнена по літньому, на ній була одежа. Пояснив, що одного разу між ним та ОСОБА_17 дійсно відбувся конфлікт, а саме коли ОСОБА_17 прийшов до нього з пляшкою пива та замахнувся цією пляшкою, на що він змушений був вдарити ОСОБА_17 .
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Детальний аналіз пояснень вищевказаних свідків наданих в судовому засіданні, їх послідовність, логічність та зв`язок між собою, дають колегії суддів підстави та можливість прийти до висновку, що саме обвинувачений ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок частих сварок, завдав ОСОБА_8 один удар ножем в область шиї від якого остання померла на місці.
Допит інших свідків сторони обвинувачення за клопотанням прокурора виключено із об`єму доказів, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
Потерпіла ОСОБА_20 , належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, надала до суду заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у її відсутності.
Крім того обставини інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення підтверджуються дослідженими в судовому засіданні належними письмовими доказами, а саме:
1) витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо кримінального провадження № 0000692 від 09.07.2016 року , згідно з яким 09.07.2016 року о 02 год. 10 хв. до чергової частини Лиманського відділення поліції надійшло повідомлення за телефоном «102» від фельдшера станції «швидкої медичної допомоги» м. Лиман ОСОБА_18 про те, що при виїзді до будинку АДРЕСА_1 нею констатовано смерть ОСОБА_8 , на трупі виявлені ознаки насильницької смерті (т.1, а.с.116);
2) протоколом огляду місця події від 09.07.2016 року (домоволодіння АДРЕСА_1 ), з відеозаписом, оглянутим в залі судових засідань, під час якого виявлено труп ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті, виявлено та вилучено кухонний ніж, вологу ганчірку зі слідами бурого кольору, змиви речовини бурого кольору зі стіни приміщення літньої кухні, з скляної кришки посуду на кухні, фрагмент простирадла зі слідами речовини бурого кольору. (т.1,а.с.119-135).
Зауважень з приводу переглянутого відеозапису у сторін кримінального провадження не надійшло.
Аналіз вищевказаних письмових доказів доводить колегії суддів, що дійсно 09.07.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено труп ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті.
3) протоколом проведення слідчого експерименту від 09.07.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 (т.1, а.с.167-174), з відеозаписом, оглянутим в залі судових засідань, де обвинувачений детально вказує, як саме та за яких обставин він наніс удар ножем в область шиї ОСОБА_8 ;
Зауважень з приводу переглянутого відеозапису у сторін кримінального провадження не надійшло.
4) протоколом проведення слідчого експерименту від 03.08.2016 року за участю свідка ОСОБА_16 (т.1, а.с.177-179), з відеозаписом, оглянутим в залі судових засідань, де свідок детально вказує на обстановку, яку вона

застала під час повернення з роботи додому пізно ввечері 08.07.2016 року;
Зауважень з приводу переглянутого відеозапису у сторін кримінального провадження не надійшло.
У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених слідчих експериментів оскільки вони були проведені у відповідності до положень ст. 240 КПК України, в умовах абсолютної безпеки для життя і здоров`я осіб, які брали в них участь,без приниження їх честі та гідності та крім того в умовах, максимально наближених до тих, в яких відбувалися досліджувані події.
5) протоколом огляду місця події від 03.08.2016 року (домоволодіння АДРЕСА_1 ), під час якого свідок ОСОБА_16 добровільно видала слідчому чоловічу футболку чорного кольору, чоловічі спортивні штани чорного кольору, светр жіночий синього кольору з плямами бурого кольору неправильної форми, схожими на сліди крові людини (т.1,а.с.182-184);
Аналіз вищевказаного письмового доказу доводить колегії суддів, що обвинувачений після скоєння кримінального правопорушення перевдягнувся, а речі зі слідами злочину заховав, що свідчить про намагання уникнути покарання.
6) висновком судово-медичної експертизи № 57 від 09.07.2016 року-30.07.2016 року, згідно з яким при експертизі трупа громадянки ОСОБА_8 знайдено тілесне ушкодження: одна колото-різана рана шиї зліва з ушкодженням зовнішньої та внутрішньої сонних артерій, яка могла утворитися від дії колюче-ріжучого предмету, чим міг бути ніж з шириною клинка не більше ніж 3,7 см, від одного удару, в ніч з 08.07.2016 року на 09.07.2016 року і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечна для життя; напрямок ранового каналу зліва направо, спереду назад і декілька знизу вверх; удар ножем був нанесений з великою силою; найбільш вірогідно, що під час нанесення удару нападник з потерпілою знаходились обличчями один до одного; причиною смерті громадянки ОСОБА_8 стала колото-різана рана шиї зліва з пошкодженням зовнішньої та внутрішньої сонних артерій, що ускладнилась розвитком зовнішньої та внутрішньої кровотечі, знекровленням внутрішніх органів, набряком головного мозку; смерть громадянки ОСОБА_8 настала практично відразу після нанесення рани шиї, найбільш вірогідно за 2-3 години до огляду трупа; між травмою та смертю потерпілої є прямий причинний зв`язок; потерпіла після спричинення їй тілесного ушкодження не могла вчиняти якісь самостійні дії; наявне тілесне ушкодження заподіяне сторонньою рукою; при судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа громадянки ОСОБА_8 знайдено етиловий спирт у кількості 0,40 ‰, що за життя могло відповідати незначному впливу алкоголю (т.1, а. с. 207-209);
7) висновком судово-медичної експертизи № 82 від 09.07.2016 року-11.07.2016 року, згідно з яким на момент освідування громадянина ОСОБА_7 на його тілі будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (т.1,а.с.211);
8) висновком судової психолого-психіатричної експертизи № 760 від 20.07.2016 року, згідно з яким ОСОБА_7 виявляє легку розумову

відсталість з поведінковими порушеннями, що не вимагають лікувальних заходів, ускладнену синдромом залежності від вживання каннабіоїдів, алкоголю, з шкідливими наслідками; обвинувачений в період здійснення інкримінованого діяння за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; не перебував у тимчасово хворобливому стані, що позбавляло би його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; не перебував у стані фізіологічного афекту, не перебував у стані вираженого емоційного напруження - стресу, фрустрації, який би істотно вплинув на його поведінку; у обвинуваченого присутні індивідуально-психологічні характеристики, які суттєвим чином впливають на його поведінку і загострюються в період алкогольного сп`яніння; на час здійснення огляду ОСОБА_7 повністю усвідомлює свої дії і керує ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує динамічного спостереження у нарколога (т.1,а.с.214-220);
9) висновки судових імунологічних та цитологічних експертиз № 1623-И/16 від 08.08.2016 року - 09.08.2016 року (т.1,а.с.223-224), № 1622-И/16 від 08.08.2016 року - 11.08.2016 року (т.1,а.с.227-228), № 1624-И/16 від 08.08.2016 року - 11.08.2016 року(т.1,а.с.231-232), № 1625-И/16 від 08.08.2016 року - 11.08.2016 року(т.1, а.с.235-236), № 1626-И/16 від 08.08.2016 року - 11.08.2016 року (т.1,а.с.239-240), № 1627-И/16 від 13.08.2016 року - 18.08.2016 року (т.1,а.с.244-245),№ 903-Ц від 03.09.2016 року - 09.09.2016 року (т.2,а.с.3-8), № 904-Ц від 03.09.2016 року - 09.09.2016 року (т.2, а. с. 11-16), № 1809-И/16 від 01.09.2016 року (т.2,а.с. 19), № 1808-И/16 від 01.09.2016 року (т.2,а.с.23-25), № 1810-И/16 від 02.09.2016 року - 15.09.2016 року (т.2,а.с.28-30), згідно з якими кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемагглютиніном анти-А;кров від трупа ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемагглютиніном анти-В;на змиві з кришки кухонного посуду, вилученому в приміщенні літньої кухні, розташованої в домоволодінні по АДРЕСА_1 виявлено кров людини, походження якої від громадянки ОСОБА_8 не виключається, від громадянина ОСОБА_7 ця кров відбутися не могла;на змиві зі стіни, вилученому під час огляду місця події, виявлена кров людини, походження якої від громадянки ОСОБА_8 не виключається, від громадянина ОСОБА_7 ця кров відбутися не могла;на фрагменті простирадла, вилученому в літній кухні під час огляду місця події, виявлена кров людини походження якої від громадянки ОСОБА_8 не виключається, від громадянина ОСОБА_7 ця кров відбутися не могла; на клинку кухонного ножа вилученому під час огляду місця події виявлені сліди крові людини, можна припустити, що ці сліди крові могли статися від будь-якої людини, в тому числі і від потерпілої громадянки ОСОБА_8 ; на футболці чоловічий, наданій свідком ОСОБА_16 ,, плям, схожих на кров, не виявлено;на кофті (светрі) громадянки ОСОБА_8 виявлена кров людини, за груповою приналежністю властива їй самій, від громадянина ОСОБА_7 ця кров відбутися не могла; на чоловічих брюках, що належать ОСОБА_7 , виявлена кров людини, можливість походження якої від ОСОБА_8 , виключити не можна, від ОСОБА_7 кров в зазначених

об`єктах відбутися не могла;
10) висновком судово-медичної експертизи трупа № 3/57 від 02.09.2016 року - 19.09.2016 року, згідно з яким тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 могли виникнути при обставинах, про які вказує підозрюваний ОСОБА_7 під час здійснення слідчого експерименту за його участю; вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені ножем, вилученим під час огляду місця події по АДРЕСА_1 (т.2,а.с.32-34).
11) висновком судово - психіатричної експертизи № 154 від 30.08.2018 року, проведеної КП "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня", згідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше й виявляє в теперішній час легку розумову відсталість. Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, іспитовий міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час іспитовий також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Індивідуально - психологічні особливості іспитованого істотно не вплинули на його свідомість і поведінку в досліджуваній ситуації. Іспитований в досліджуваній ситуації у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку не перебував. (Том 4 а.с. 22-26).
Згідно з ч.1 ст.85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, згідно ст. 242 КПК України, компетентними особами, відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу", що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи. Висновки експертиз ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, не суперечать іншим зібраним у справі доказам, достовірність яких встановлена судом та підтверджують винуватість ОСОБА_7 у скоєному кримінальному правопорушенні.
Зібрані по даному кримінальному провадженню докази у своїй сукупності, а саме пояснення свідків надані в судовому засіданні та письмові документи дослідженні та проаналізовані колегією суддів - є належними та допустимими у відповідності до положень ст.ст. 85,86 КПК України.
Обвинувачений своє часткове визнання вини пояснив в судовому засіданні тим, що його протиправні дії відносно ОСОБА_8 були викликані та спровоковані зухвалою поведінкою потерпілої та станом

фізіологічного афекту через його ревнощі відносно своєї співмешканки до ОСОБА_10 , внаслідок чого 08.07.2016 року і сталася сварка між ним та ОСОБА_8 .
Разом з тим суд критично оцінює висунуту обвинуваченим версію щодо скоєння вбивства через стан фізіологічного афекту з огляду на наступне.
В судовому засіданні достовірно було встановлено та підтверджено висновком судово - психіатричної експертизи № 154 від 30.08.2018 року, проведеної КП "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня", що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в досліджуваній експертом ситуації, а саме подій 08.07.2016 року у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку не перебував. Крім того індивідуально - психологічні особливості ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 істотно не вплинули на його свідомість і поведінку в досліджуваній ситуації, тобто під час подій 08.07.2016 року.
Колегія суддів зазначає, що про наявність прямого умислу в обвинуваченого на вчинення умисного вбивства свідчать його дії, а саме, розташування та відстань між ним та потерпілою, а саме як видно з висновку судово-медичної експертизи № 57 від 09.07.2016 року - під час нанесення удару обвинувачений з потерпілою знаходились обличчями один до одного, крім того сила та потужність удару в життєво важливий орган - шию, сила якого була така що ніж пошкодив ротову порожнину потерпілої, що у своїй сукупності свідчить про наявність в обвинуваченого мети позбавлення життя потерпілої, бо в іншому випадку він не бив би так сильно та саме у життєво важливий орган, бо в нього були всі підстави та можливість нанести удар в іншу частину тіла потерпілої, крім того конфліктна ситуація ніяким чином не вимагала від обвинуваченого брати до рук ножа, оскільки ніякої небезпеки для його життя в діях потерпілої не було, однак ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки таких дій та бажав їх настання.
Суд вважає, що мотивом вчинення кримінального правопорушення стали раптово виниклі неприязні стосунки, оскільки між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник черговий конфлікт через наявність ревнощів обвинуваченого з приводу яких ОСОБА_7 відчував стресовий стан.
Умисне поранення лезом ножа життєво важливих органів потерпілої, внаслідок чого сталася її смерть, колегія суддів розцінює як наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 умислу саме на позбавлення життя потерпілого.
Крім того про наявність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство ОСОБА_8 також свідчить те, що обвинувачений після завдання удару ножем в область розташування життєво важливих органів, не вжив жодних заходів, щоб відвернути настання для потерпілої шкідливих наслідків у вигляді смерті, а саме не намагався викликати карету швидкої допомоги, це зробила його мати коли повернулася додому, а почав займатися прибиранням місця злочину та приховуванням його слідів, за для чого роздягнув та вимив

тіло ОСОБА_8 , одяг, в якому перебувала потерпіла, було сховано подалі від сторонніх очей, а приміщення літньої кухні намагався вимити водою, про що свідчить велика кількість води, що також підтвердила свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні. Твердження обвинуваченого про неможливість викликати швидку спростовуються показаннями свідка ОСОБА_19 який повідомив, що незадовго до загибелі ОСОБА_8 , ввечері 08.07.2016 року вона розмовляла з ним по телефону, при цьому сварилась з ОСОБА_7 потім телефон вимкнула; у справі не встановлено обставин, які б перешкодили обвинуваченому скористатись мобільним телефоном потерпілої чи покликати сусідів на допомогу.
Намагання обвинуваченого робити штучне дихання ОСОБА_8 вже після того як він її роздягнув, обмив від слідів злочину та прибрався у кімнаті свідчить на думку колегії суддів лише про спосіб створити ілюзію, що він вчиняв дії спрямовані на допомогу потерпілій. Однак колегія суддів розцінює такі дії обвинуваченого як спосіб пом`якшити своє становище, заплутати судове слідство та як наслідок уникнути покарання.
Обвинувачений під час надання пояснень звертав увагу колегії суддів, що його дії були вчиненні саме в стані сильного душевного хвилювання та фізіологічного афекту, а не через необережність чи внаслідок необхідної оборони.
Колегія суддів з приводу цього додатково зазначає, що на підставі аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів у їх сукупності, в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про необхідну оборону, оскільки життю та здоров`ю обвинуваченого не було жодної загрози, жодні свідчення про те, що обвинувачений захищався від неправомірних дій потерпілої відсутні. Таким чином, відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ст.118 КК України, тобто на умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.
Крім того відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ст.116 КК України, оскільки вчинення обвинуваченим умисного вбивства в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілої, не підтверджується зібраними по справі доказами, які досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до висновків судово медичної та судової психолого-психіатричної експертиз індивідуально - психологічні особливості ОСОБА_7 істотно не вплинули на його свідомість і поведінку в досліджуваній ситуації. ОСОБА_7 в досліджуваній ситуації у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку не перебував. В період здійснення інкримінованого діяння за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; не перебував у тимчасово хворобливому стані, що позбавляло би його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними
Також відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ст.119 КК України, оскільки з суб`єктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинене як внаслідок злочинної самовпевненості, так і злочинної

недбалості. При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої людини від вчинюваної ним дії, але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винного, відвернуть настання смерті. При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненої ним дії, але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю. Але в даному випадку сукупність досліджених судом доказів достовірно доводить, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв саме умисно, при цьому колегія суддів виходить із сукупності всіх обставин справи, враховує силу удару, вибране обвинуваченим знаряддя злочину, відстань між обвинуваченим та потерпілою, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, а також дії обвинуваченого щодо укриття слідів злочину.
Дослідивши усі вищезазначені докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення та вважає, що його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.115 ч.1 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини, оскільки така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам встановленим у ході судового розгляду даного кримінального провадження.
Доводи ж обвинуваченого з приводу лише своєї часткової винуватості колегія суддів розцінює як стратегію захисту, не приймає до уваги та відхиляє їх з підстав, які наведені вище.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є фізично здоровим, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з лютого 2009 року з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних та інших психоактивних речовин, синдром залежності»(т. 2,а.с.39), перебував на обліку у лікаря-психіатра з приводу легкої розумової відсталості, в 1994 році знятий з обліку (т.2,а.с.40), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в умовах ізоляції від суспільства(т.2,а.с.42-51), раніше судимий - вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.11.2014 року за ч.2 ст. 164, ст. ст. 71,72 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, покарання відбув повністю, звільнений 18.03.2016 року, (т.2,а.с.52-55), негативно характеризується за місцем проживання(т.2,а.с.58), офіційно не працевлаштований, на обліку у місцевому центрі зайнятості як безробітний не перебуває (т.2,а.с.57), має мінливий, тимчасовий матеріальний дохід, має постійне місце проживання, де мешкає разом з матір`ю, зареєстрований за місце проживання у встановленому законом порядку (т.2, а. с. 35-36,66-73), у шлюбі не перебуває (т.2, а.с.59-60), формально виконує обов`язки щодо утримання двох малолітніх дітей-інвалідів (т.2, а. с. 61-64).
Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. У зв`язку з чим обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , згідно зі ст. 67 КК України, в даному випадку на думку колегії судів є рецидив злочину.
Існування алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 , як обставини, що обтяжує покарання, колегія суддів вважає не доведеним.
Так обвинувачений у своїх показаннях зазначив, що перед тим як ліг спати 08.07.2016 року то випив "барбовал". Крім того свідок ОСОБА_18 , яка є фахівцем у галузі медицини, мала можливість спостерігати за обвинуваченим та спілкуватись із ним безпосередньо після скоєння злочину, та вказала, що не помітила у ОСОБА_7 ознак алкогольного сп`яніння, вказала, що мова його була зв`язною, запаху алкоголю від нього вона не відчула.
При цьому суд враховує положення ст. 62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а медичного висновку щодо перебування ОСОБА_7 під час скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, який міг би вважатись належним доказом такої обставини, стороною обвинувачення здобуто не було.
При призначенні обвинуваченому покарання враховується колегією суддів і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому

законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без його ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції за ч.1 ст. 115 КК України.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.07.2016 року, слід обчислювати з 09.07.2016 року , оскільки, термін перебування під вартою, відповідно до вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства зараховується судом у строк покарання, призначеного вироком суду, за правилами, встановленими ч.5 ст. 72 КК України і строк тримання під вартою, згідно зі ч.2 ст. 197 КПК України, обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 05.09.2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) вбачається, що якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
У зв`язку з вищевказаним на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIIІ) в строк відбування покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк перебування його під вартою як попереднє ув`язнення з 09.07.2016 року (з моменту затримання відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину), по дату набуття вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою чи прокурором заявлено не було.
Даних про наявність документально підтверджених процесуальних витрат у кримінальному провадженні сторонами до суду не надано.
Долю речових доказів колегія суддів вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за ч.1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
До набрання цим вироком законної сили раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін - тримання під вартою у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Строк покарання у виді позбавлення волі обчислювати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з часу його фактичного затримання, тобто з 09.07.2016 року.
Зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбування призначеного судом покарання, строк попереднього ув`язнення з часу його затримання, а саме з 09.07.2016 року по дату набуття вироком законної сили включно, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIIІ) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази у кримінальному провадженні, які відповідно до квитанції № 106/16, зберігаються в камері зберігання речових доказів Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП у Донецькій області, а саме: футболку (кофту) чоловічу, футболку чорну чоловічу, штани спортивні чорні чоловічі, після набуття вироком законної сили - повернути власнику майна, а саме ОСОБА_7 ; змиви речовини бурого кольору, схожої на кров людини, вилучені зі стіни в приміщенні літньої кухні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та з кришки кухонного посуду, шматок марлевої тканини зі зразками крові ОСОБА_8 , нігтьові зрізи, відібрані у ОСОБА_7 , шматок марлевої тканини зі зразками крові ОСОБА_7 , светр жіночий синього кольору, належний ОСОБА_8 та ніж, після набуття вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Донецького Апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - впродовж 30 днів з дня отримання копії цього вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий у справі
Суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3