Постанова
Іменем України

26 червня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції,на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000445,

відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шполи Черкаської області, виправданого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шпола Черкаської області, засудженого за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

1. Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор вимагає скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Зазначає про безпідставність виправдання ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що суд першої інстанції фактично не оцінив доказів обвинувачення, не проаналізував їх з точки зору взаємозв`язку з іншими дослідженими доказами, не навів мотивів, з яких їх не враховано, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 на ч. 1 ст. 185 КК України. Суд апеляційної інстанції, на думку прокурора, перевіряючи законність вироку, залишив поза увагою допущені судом першої інстанції істотні порушення процесуального закону, проявив упередженість при аналізі доводів апеляційної скарги, внаслідок чого постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

2. Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Судове рішення суду першої інстанції
Вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року :
ОСОБА_6 визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдано.
ОСОБА_7 засуджено за:
ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки;
ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено в повному обсязі і стягнуто з ОСОБА_7 на його користь 1000 грн у рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 500 грн відшкодування завданих злочином матеріальних збитків і 500 грн відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Також вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

2.2 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без зміни.

2.3 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, та предявлене обвинувачення ОСОБА_6 , яке не знайшло свого підтвердження в суді
Згідно з обвинувальним актом, органами досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачувалися в тому, що 18 серпня 2014 року приблизно о 23-ій год. ОСОБА_7 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. Чайковського у м. Шполі Черкаської області, скориставшись тим, що автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , був відкритим, діючи умисно, таємно, з корисливою метою, викрали з бардачка автомобіля мобільний телефон із зарядним пристроєм до нього вартістю 980 грн та мобільний телефон Nokia вартістю 200 грн, чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1180 грн (ч. 2 ст. 185 КК України).
За вказаним епізодом ОСОБА_6 виправдано, ОСОБА_7 визнано винуватим із кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 08 жовтня 2014 року приблизно о 18-ій год. прийшов до подвір`я нежилого домоволодіння на АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , де металевим прутом зірвав навісний замок, проник всередину нежилого будинку, звідки таємно викрав 20 кг грецького горіха вартістю 25 грн за 1 кг, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн (ч. 3 ст. 185 КК України).

3. Доводи інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні суду касаційної інстанції підтримав касаційну скаргу і просив скаргу задовольнити, наголошуючи на незаконності й необґрунтованості судових рішень, постановлених з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.1.1 Стаття 94. Оцінка доказів
Частина 1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частина 2. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

4.1.2 Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
Частина 1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частина 2. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Частина 3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Частина 4. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

4.1.3 Стаття 412. Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону
Частина 1. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

4.1.4 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 1. Ухвала суду апеляційної інстанції складається з:
2) мотивувальної частини із зазначенням:
короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції;
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження;
встановлених судом першої інстанції обставин;
встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними;
мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;
Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

4.1.5 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

5. Мотиви та висновки Верховного Суду
5.1 Щодо меж розгляду провадження судом касаційної інстанції
З урахуванням доводів, наведених у касаційних скаргах, та меж перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваних судових рішень, розгляд справи суд касаційної інстанції здійснив в частині перевірки доводів скарги про дотримання судами вимог кримінального процесуального закону в частині виправдання ОСОБА_6 та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині перекваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 [4.1.5]

5.2 Невмотивованість судових рішень першої та апеляційної інстанцій
Суд першої інстанції при ухваленні вироку повно і всебічно дослідив докази, якими орган досудового розслідування обґрунтовував винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України [4.1.1], дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Зокрема, суд зазначив про відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували перебування ОСОБА_6 в зазначений час у тій частині міста, де було здійснено крадіжку мобільних телефонів. Також дані слідчого експерименту, що проводився органом досудового розслідування виключно з ОСОБА_7 , за відсутності відмови ОСОБА_6 брати участь в його проведенні, суд правильно визнав таким, що не підтвержує винуватості ОСОБА_6 .
При цьому пред`явлене обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях ОСОБА_7 [4.1.2].
Крім того, те, що ОСОБА_7 змінив свої показання на стадії апеляційного розгляду і заперечив вчинення злочину за попередньою змовою із ОСОБА_6 , не є підставою для скасування судових рішень, оскільки це не вплинуло на прийняті судами рішення, за якими останній і так був виправданий саме у зв`язку з невстановленням судами вчинення цього злочину.
Суд апеляційної інстанції за результатами проведення часткового судового слідства, повторного допиту обвинуваченого ОСОБА_7 та виправданого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дослідження матеріалів кримінального провадження (протоколу добровільної видачі від 18 листопада 2014 року (т.1 а.к.п. 88), протоколу проведення слідчого експерименту від 13 лютого 2015 року (т.1 а.к.п. 99-103), перевірив повною мірою доводи прокурора щодо неправильності висновків суду про виправдання ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку про його невинуватість з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення. Матеріалами провадження встановлено, що апеляційний розгляд проведено згідно з нормами кримінального процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною і мотивованою [4.1.3, 4.1.4]

5.3 Щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність
Кваліфікуючою ознакою крадіжки за ч. 2 ст. 185 КК України є вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб, яка відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України має місце, якщо злочин вчинили спільно дві або більше особи, які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. Оскільки судом встановлено непричетність ОСОБА_6 до вчинення злочину за ч. 2 ст. 185 КК України, суд дійшов правильного висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Керуючись статтями 376, 436, 441, 442 КПК України, пунктами 4, 5, 6 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3