Справа №522/2488/18
Провадження №1-кс/522/3364/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №00000814 від 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, про накладення арешту,-
В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладання арешту на майно, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000814 від 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, мотивуючи наступним.
В судове засідання слідчий чи прокурор не з`явилися, письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності до суду не надходили.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, про наступне.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України , слідчий суддя, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням того, що в даному кримінальному провадженні немає підозрюваного, накладати арешт на майна із метою забезпечення відшкодування шкоди, буде неправомірним порушенням прав особи на власність, крім того, копії матеріалів, якими обґрунтовує своє клопотання слідчий є неналежної якості, та зробити будь-яких висновків з них неможливо, ризики зазначені в клопотанні, слідчим жодним чином не підтверджено, тому приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про накладення арешту необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-175, 372, КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №00000814 від 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
14.02.2018