Єдиний унікальний номер 236/1116/17
Номер провадження 11-кп/775/399/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого за кримінальним провадженням (ЄРДР за № 0000310 від 25.03.2017 року та за № 20000849 від 13.08.2017 року) на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області 01 грудня 2017 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 27.06.2018 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозове, Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.02.2015 року Краснолиманським міськім судом Донецької області за ч. 1 ст. 129 КК України у вигляді арешту строком 2 місяця; 05.03.2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 260, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, згідно ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки; ухвалою Краснолиманського міського суду від 30.04.2017 року в порядку п. 11. ч.1 ст. 537 КПК України остаточно призначено покарання з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, згідно ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.1 ст. 299 КК України, призначено покарання:

- за ч.1 ст. 299 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.03.2015 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

в с т а н о в и л а :

Вироком Краснолиманського суду міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 25 березня 2017 року біля 08 год. 20 хв. він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу магазину «Атланта» по вул. Пушкіна в смт. Ямпіль Лиманського району Донецької області, побачив хребетну тварину - бродячу собаку та маючи умисел на знущання над тваринами, порушуючи моральні принципи суспільства в частині відношення до тварин, з використанням жорстоких методів, а також з хуліганських мотивів, за допомогою печива підманив до себе дану собаку. Після чого схопив її та повалив на землю, затиснувши у себе поміж ніг, дістав із кишені одягненої на ньому куртки розкладний ніж та наніс ним два удари в шию та один в область живота даної собаки, спричинивши: різану рану на шиї зліва, різану рану на шиї з права та різану рану живота, після чого залишив собаку стікати кров`ю, що має характер мучення для тварини. Внаслідок великої втрати кровотечі собака померла на місці, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 299 КК України.

Крім того, приблизно в 20 числах липня 2017 року (більш точну дату та час не встановлено), ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 підійшов до сараю, який розташований на території даного домоволодіння, зайшов до зазначеного приміщення відкрив двері та проник до погребу. Після чого, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно викрав з вказаного сховища алюмінієвий бідон ємкістю 40 літрів вартістю 485,00 грн. та 5 колосників вартістю 131 грн. 25 коп. які належать ОСОБА_7 . Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 516 грн. 26 коп., яка повністю відшкодована шляхом повернення майна. Чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку в частині призначеного покарання. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання за ч. 3 ст. 185 КК України не враховано його щирого каяття, сприяння розкриттю вчиненого злочину. Вказує, що його дії, які кваліфіковані за ст. 299 КК України, не відповідають дійсності, оскільки він не катував тварину, а вчинив дії по припиненню подальшого спричинення цією собакою шкоди, яку вона спричинила як обвинуваченому так і мешканцям його вулиці. Вказує, що собака не мала бірки, яка б вказувала на те, що собака має відповідне щеплення та безпечна для оточуючих.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 в його інтересах, повідомлені належним чином про день та час розгляду справи. Захисник надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Від обвинуваченого не надійшло заяви про бажання приймати участь при розгляді його апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка заперечувала у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Посилання обвинуваченого на те, що на його думку, висновки суду в частині визнання його вини за ч. 1 ст. 299 КК України не відповідають фактичним обставинам справи та його дії не були спрямовані на катування тварини, є безпідставними оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2016 року N 3447-IV (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) жорстоке умертвіння тварин - умертвіння тварин без застосування знеболюючих засобів, що запобігають відчуттю тваринами болю і страху; жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, вчинене із застосуванням жорстоких методів або з хуліганських мотивів, а також нацьковування тварин одна на одну, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів.

Жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині (ст.4 Закону N 3447-IV).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) умертвіння тварин допускається: - для одержання господарської корисної продукції;

- для припинення страждань тварин, якщо вони не можуть бути припинені в інший спосіб;

- за необхідності умертвіння новонародженого приплоду тварин;

- при регулюванні чисельності диких тварин і тварин, що не утримуються людиною, але перебувають в умовах, повністю або частково створюваних діяльністю людини;

- за необхідності умертвіння окремих тварин, які хворі на сказ чи на інше особливо небезпечне захворювання або є носіями особливо небезпечного захворювання;

- за необхідності оборони від нападу тварини, якщо життя або здоров`я людей знаходиться в небезпеці.

При умертвінні тварин мають дотримуватися такі вимоги:

- умертвіння проводиться методами, що виключають передсмертні страждання тварин;

- приміщення, де проводиться умертвіння, повинно бути відокремлене від приміщення, де утримуються інші тварини;

- забороняється застосовувати негуманні методи умертвіння тварин, що призводять до загибелі від задушення, електричного струму, больових ін`єкцій, отруєння, курареподібних препаратів, перегріву, та інші больові методи;

- забороняється використовувати для умертвіння тварин пестициди з вмістом фосфіду цинку;

- переробка тварин дозволяється тільки після їх умертвіння;

- умертвіння тварин, що страждають, проводиться негайно, якщо їх страждання неможливо припинити іншим чином.

Таким чином вимоги ст. 17 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» обвинуваченим ОСОБА_6 булло порушено, а висновки суду про його винуватість за цим правопорушенням є вірними.

Стосовно посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на тяжкість призначеного покарання, а також на те що судом першої інстанції не враховано його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, при призначенні ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції належним чином досліджені відомості про особу обвинуваченого, який є раніше засудженою особою, новий злочин вчинив під час випробувального терміну, за місцем мешкання характеризується посередньо, будучи працездатною особою не працевлаштований, суспільно корисною діяльністю не займається. Судом першої інстанції як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого визнано його щире каяття. Покарання за ч. 3 ст. 185 КК України призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті, а остаточне покарання призначено відповідно до вимог ст.ст. 70, 71 КК України, а саме відповідно до вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, та відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.03.2015 року, тому посилання на те, що покарання за новим вироком є суворим безпідставні. Покарання призначене із дотриманням вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України та у межах санкції інкримінованих статей.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції є обґрунтованим та вмотивованим підстави для його скасування або зміна відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою яка тримається під вартою у той же строк з дня її отримання.

Судді