Справа № 520/3996/18
Провадження № 1-кд/520/5/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, Республіки Україна, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 27.04.2017 року вироком Кіровського районного суду м. Астрахань Російської Федерації за ч.3 ст.30 п. «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ до покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з відбуванням призначеного покарання у виправній колонії суворого режиму,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації у відношенні ОСОБА_4 .

У зазначеному клопотанні Міністерство Юстиції України просить суд:

1)Визначити статті, частини статей КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчинені яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Кіровського районного суду м. Астрахань Російської Федерації від 27.04.2017 року;

2)Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Кіровського районного суду м. Астрахань Російської Федерації від 27.04.2017 року, зазначивши про початок відбування покарання;

3)Копію ухвали суду (у двох примірниках), що набрала законної сили, направити Міністерству юстиції України, для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.;

4)Розглянути клопотання без участі представника Міністерства юстиції України, яка згідно з частиною першої статті 610 КПК України, не є обов`язковою.

В судовому засіданні прокурор просив суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки призначене судом Російської Федерації покарання громадянину ОСОБА_4 у вигляді 9 років позбавлення волі не можливо привести у відповідність законодавству України, тому що суд української юрисдикції може призначити максимально можливе покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі, тобто визначене у Російській Федерації покарання є неспівмірним з покаранням, яке засуджений може відбувати в Україні у разі його передачі для подальшого відбування призначеного покарання, у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема й статей 15 та 68 КК України.

Представник Міністерства юстиції України просив суд розглянути клопотання без їх участі, вимоги викладені у останньому підтримує та просить задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Постановою Пленуму вищого спеціалізованого Суду України № 13 з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року передбачено, що відповідно до ч.1 ст.15 Закону України, «Про міжнародні договори України» Україна, виступаючи за сумлінне виконання міжнародних договорів зобов`язань, фактично підтверджує проголошене в ст.18 Конституції України прагнення неухильно дотримуватись загальновизнаних принципів норм міжнародного права.

З матеріалів провадження вбачається, що Міністерством юстиції України прийнято рішення про задоволення заяви засудженого на території Російської Федерації ОСОБА_4 , щодо відбування ним міри покарання на території України, на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації про передачу ОСОБА_4 в Україну для подальшого відбування призначеного покарання.

Згідно наданих до суду документів щодо ОСОБА_4 вбачається, що 27.04.2017 року вироком Кіровського районного суду м. Астрахань Російської Федерації останній був засуджений за ч.3 ст.30 п. «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ до покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з відбуванням призначеного покарання у виправній колонії суворого режиму.

Згідно вказаного вироку суду додаткове покарання відносно ОСОБА_4 не призначено, акти амністії та помилування не застосовувались.

ОСОБА_4 відбуває призначене покарання у ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Астраханській області. Початок строку відбування покарання 21.10.2016 року. Кінець строку відбування покарання 20.10.2025 року.

Згідно даних паспорту України серії НОМЕР_1 , виданий 09.12.2003 року Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_4 є громадянином України.

Засуджений ОСОБА_4 подав письмову заяву, у якій висловив бажання бути переданим для відбування призначеного покарання в Україні, тобто у країні свого громадянства.

Судом встановлено, що діяння, передбачене ч.3 ст.30 п. «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , згідно законодавства України є злочином, передбаченим ч.3 ст.15 ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками замах на незакінчений незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчинений за попередньою змовою групою осіб, який карається позбавленням волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Таким чином, суд української юрисдикції може призначити максимально можливе покарання у вигляді позбавлення волі у відношенні громадянина ОСОБА_4 у вигляді шести років шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до ст.11 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до КК України та визначає покарання.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавством держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України, слід відмовити, оскільки призначене судом Російської Федерації покарання громадянину ОСОБА_4 у вигляді 9 років позбавлення волі не можливо привести у відповідність законодавству України, тому що суд української юрисдикції може призначити максимально можливе покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, тобто визначене у Російській Федерації покарання є неспівмірним з покаранням, яке засуджений може відбувати в Україні у разі його передачі для подальшого відбування призначеного покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 6, 9-12 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб, ч.1 ст.9 Конституції України, п.20 Постанови № 13 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року,ст.ст.15,68 КК України, ст.ст.110, 369-372, 392-395, 602-603, 609-610 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 відмовити.
Копію ухвали суду, що набрала законної сили скерувати до Міністерства юстиції України (у двох примірниках) та Одеської місцевої прокуратури № 1, для виконання, (відому).

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 7( семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1