Справа № 464/1840/18
пр.№ 1-кп/464/259/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2018 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження №0000135 від 20.02.2018 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого менеджером у ТОВ «ПАЛС Лтд», несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 20 лютого 2018 року близько 00:05 год., керуючи автомобілем марки «Рено Меган», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись ним по проїзній частині вул. В. Стуса у м. Львові, в напрямку до центральної частини міста Львова, порушив вимоги Р.1 п. 1.5, Р. 2 п. 2.3 (б, д), п. 2.9 (а), Р. 12 п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до втрати керованості над автомобілем і виїзду за межі проїзної частини дороги, з наїздом на бордюр і до подальшого перекидання автомобіля. Внаслідок порушення правил дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 , у пасажира автомобіля марки «Рено Меган», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 наступила смерть, вона отримала тупу травму грудної клітки у вигляді проникаючого наскрізного поранення з ушкодженням грудних стінок, серця, легень, що призвело до внутрішньої і зовнішньої кровотечі з різким обезкровленням організму та гострим порушенням дихальної функції. Виявлені тілесні ушкодження утворились прижиттєво, від дії тупих твердих предметів (удар з контактом до виступаючих поверхонь), очевидно з наступним випадінням ОСОБА_10 з автотранспорту і контакту з ґрунтовою поверхнею правобічною і задньою поверхнею тіла. Основним було утворення проникаючого наскрізного ушкодження грудної клітки, та зовнішньою кровотечею, внаслідок дії тупо обмеженого видовженого предмету, не виключено з кутною профільною (торцевою) поверхнею, і за критеріям небезпеки для життя має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

У судовому засіданні обвинувачений винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав і показав, що керував автомобілем вніч з 19.02.2018 на 20.02.2018 на невеликій швидкості. Вказав, що імовірно через незадовільні погодні умови, ожеледицю він не справився з керуванням, що призвело до виїзду автомобіля на бордюр, з подальшим його перекиданням, внаслідок пригоди ОСОБА_11 загинула. Визнав вживання алкогольних напоїв, у скоєному щиро розкаюється і просить врахувати його переживання з приводу смерті, визнання цивільного позову в частині матеріальної шкоди і часткове відшкодування такої. В частині моральної шкоди просить врахувати його реальний матеріальний стан, реальні його можливості і можливості його сім`ї, соціальний статус в цілому. Просить вибачення у потерпілих з приводу смерті ОСОБА_12 , просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження (довідки про витрати, постанову про визнання речовими доказами, заяву), ті, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю. Його дії кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до тяжкого злочину, є необережним, особу обвинуваченого, його молодий вік, не судимий, по місцю проживання та місцю роботи характеризується позитивно, неодружений, не перебуває на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом ІІІ групи з дитинства, позицію потерпілих, які вважають за необхідне призначити покарання лише в умовах ізоляції від суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття у скоєному, часткове відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами. Таке основне і додаткове покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, підстав для застосування норм ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Цивільні позови підлягають до часткового задоволення. Обвинувачений повністю визнав розмір майнової шкоди, тому така підлягає безумовному стягненню на користь потерпілої ОСОБА_5 , цивільного позивача.

Вирішуючи питання цивільних позовів в частині моральної шкоди, суд враховує роз`яснення, наведені у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику про відшкодування моральної немайнової шкоди».

Як встановлено, потерпілі внаслідок смерті рідної людини ОСОБА_10 перенесли сильні душевні страждання, які в подальшому негативно вплинули на стан їх здоров`я, безсоння, відчуття постійного стресу, тривог, порушення способу життя.

При цьому, суд враховує і реальну можливість відшкодування завданої шкоди обвинуваченим, який є інвалідом 3- групи з дитинства. Враховуючи наведене у сукупності, суд згідно зі ст.23 ЦК України переконаний, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню і з обвинуваченого слід стягнути моральну шкоду в розмірі по 200000 грн. на користь батьків, 100 000 грн. на користь брата, що буде достатнім та реальним відшкодуванням завданих моральних страждань, справедливою сатисфакцією і такою, що відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в розмірі 5 720 гривень.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 22.02.2018.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 83 443 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів: 1 430 грн. (за проведення судової автотехнічної експертизи № 1/337 від 12.03.2018), 2 145 грн. (за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №1/336 від 20.03.2018), 2 145 грн. (за проведення судової автотехнічної експертизи №1/404 від 14.03.2018), всього 5 720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) грн.

Арешт, накладений на транспортний засіб марки «Рено Меган», р.н. НОМЕР_1 , скасувати.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Рено Меган», р.н. НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

Суддя ОСОБА_1