Провадження № 1-кс/638/4332/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання

старшого слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003999 від 17 жовтня 2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, росіянина, громадянина України, одруженого , не працевлаштованого , з незакінченою неповною середньою освітою (7 класів) , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживав в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів в силу ст.. 89 КК України не судимого ,
у скоєнні кримінального кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України,

УСТАНОВИВ:
Старший слідчий Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003999 від 17 жовтня 2018 року, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Доводи клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно і наполегливо, аморально та цинічно, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток неповнолітньої особи, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкав разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 та її дочкою - неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користуючись тим, що ОСОБА_8 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишала ОСОБА_9 на піклуванні ОСОБА_10 на час відсутності її вдома, у зв`язку з виконанням робочих обов`язків та з побутових потреб, скоїв тяжке кримінальне правопорушення-злочин проти статевої недоторканості неповнолітньої ОСОБА_9 .
ОСОБА_7 , 17.10.2018 року , у денний час (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив скористатись відсутністю вдома ОСОБА_8 , яка у зв`язку з виконанням робочих обов`язків залишила неповнолітню ОСОБА_9 на його піклуванні і, користуючись довірливістю та беззахисністю неповнолітньої, реалізувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо неповнолітньої ОСОБА_9 , здатних викликати її фізичне і моральне розбещення та спрямованих на задоволення своєї статевої пристрасті у неприродний спосіб.
ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю матері неповнолітньої особи - ОСОБА_8 , та інших осіб, які могли б перешкодити виконанню задуманого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо неповнолітньої особи, тобто посягаючи на її статеву недоторканність, і здатних викликати її фізичне і моральне розбещення, покликав ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що вона є неповнолітньою, у житлову кімнату та, ігноруючи моральні підвалини та принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, діставши свій статевий орган схилив неповнолітню потерпілу ОСОБА_9 до вступу з ним у статевий зв`язок неприродним способом (орогенітально), однак неповнолітня ОСОБА_9 відмовилась виконати злочинні вимоги ОСОБА_11 .
Після цього ОСОБА_7 , діючи зі злочинним умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_9 , ігноруючи відмову ОСОБА_9 вступити з ним у статевий зв`язок, посягаючи на її статеву недоторканність, почав погрожувати останній фізичним насильством, таким чином подолав опір неповнолітньої потерпілої, всупереч її волі, задовольнив свою статеву пристрасть із ОСОБА_9 неприродним способом (орогенітально).
Органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 153 КК України, - задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого щодо неповнолітньої.
17.10.2018 року о 20:50 годині ОСОБА_7 фактично затриманий за місцем фактичного проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_2 працівниками СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області.
18.10.2018 року о 01:40 годині ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
18.10.2018року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України, а саме задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо неповнолітньої.
Підозра ґрунтується на показаннях неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прямо вказала на ОСОБА_10 , як на особу, що вчинила вищевказане кримінальне правопорушення; на даних протоколу її допиту від 18.10.2018 року, показаннях свідка ОСОБА_8 , яка під час допиту вказала на те, що дійсно її донька ОСОБА_9 неодноразово розповідала їй про те, що ОСОБА_7 примушує її вступити з ним в статевий зв`язок, проте вона не вірила дочці; даних протоколу затримання ОСОБА_10 в порядку ст.208 КПК України, на даних протоколу огляду місця події від 17.10.2018 року , під час якого вилучено нижню та постільну білизну ОСОБА_10 , полімерний пакет з прозорою речовиною, а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_7 , факт скоєння вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України, не визнав, від надання свідчень відмовився в порядку ст..63 Конституції України.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Зазначені ризики підтверджуються наступними фактичними даними:
Можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що 18.10.2018 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, за який законом передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, тому з метою уникнення покарання підозрюваний ОСОБА_7 може покинути територію України, оскільки на протязі більш ніж 5 років проживає не за місцем своєї реєстрації, що свідчить про його можливість змінити місце фактичною мешкання та навіть покинути межі території України. Крім того, ОСОБА_7 фактично проживає в комунальній квартирі разом з потерпілою ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, може впливати будь-яким чином на потерпілу та свідка в цьому ж кримінальному провадженні , та будучи достовірно обізнаним про точне місце перебування інших свідків та місце проведення судової експертизи, може впливати на останніх з метою уникнення покарання за вчинений злочин, зокрема шляхом залякування, підкупу та іншим чином.
Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_8 , фактично проживають в комунальній квартирі разом з підозрюваним ОСОБА_13 , останній з великою ймовірністю може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
У п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 р. Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування особи під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, були пред`явлені обвинувачення або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання».
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, для запобігання вищевказаних ризиків у вигляді домашнього арешту, про що було заявлено захисником та підозрюваним.

Враховуючи фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, наявні ризики, суд доходить висновку про неможливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризиків та виконання підозрюваним ОСОБА_13 процесуальних обов`язків.
Таким чином, прокурор довів, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти вказаним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, тому суд обирає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя про постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , враховуючи підстави та обставини, передбачені ст..ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому з погрозою застосування насильства.

Враховуючи, що підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України , а саме- задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо неповнолітньої, у суду наявні законні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177,178,182,183,193,194,196,197, 205,206,372,395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в строком не більше 60 ( шести десяти ) днів, починаючи з 18 жовтня 2018 року, тобто до 16 грудня 2018 року, без визначення застави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: