Справа № 307/2429/17
Провадження № 1-кп/307/262/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження № 0000832, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широкий Луг, Тячівського району, зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, сезонного робітника, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
20.07.2017 р., близько 23-ї год., ОСОБА_4 , знаходячись біля автомобільного мосту по вулиці Головній, в смт. Буштино, Тячівського району, під час сварки зі своєю дружиною ОСОБА_6 , умисно наніс їй декілька ударів руками стиснутими в кулаки по верхній частині тулуба та верхніх кінцівках, внаслідок чого заподіяв їй легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав частково. Пояснив, що 20.07.2017 р., близько 22-ї год., він разом з донькою ОСОБА_9 , від річки, піднялися на вулицю Головну, в смт. Буштино. Він з донькою сіли на велосипед та поїхали по автомобільному мосту в напрямку центру смт. Буштино і зустріли ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які йшли їм назустріч. У цей час хтось штовхнув його і вони з донькою впали на землю. Як тільки підняв дитину, до нього підбігла потерпіла та почала її виривати. Потім ОСОБА_10 накинувся на нього ззаду. В цей момент ОСОБА_12 вкусила його три рази і вирвала дитину. Вони кинули свої велосипеди і втекли. Умисно потерпілій ударів не наносив, звідки в неї тілесні ушкодження не знає. Міг випадково бути причетним до синців на руках коли вони штовхалися вириваючи дитину. Просить призначити йому міру покарання у вигляді штрафу та звільнити його від покарання у зв`язку з амністією.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведена повністю. Це стверджується наступними доказами.
Так потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що 20.07.2017 р., о 23-й год., їй зателефонував обвинувачений, але з нею розмовляла їхня донька ОСОБА_13 , яка просила забрати її з берега річки Теребля, у смт. Буштино, де вона знаходилися із обвинуваченим. Так як дитина плакала то її син ОСОБА_10 та племінниця ОСОБА_11 поїхали до річки на велосипедах, а вона потім викликала таксі. На дорозі біля мосту зустріли ОСОБА_4 з донькою яку вона мала намір забрати. Обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння і між ними виникла суперечка. Він притиснув її до перил мосту й тоді вона його вкусила. Потім обвинувачений наніс їй удари рукою та ногою по різних частинах тіла.

Свідок ОСОБА_11 судовому засіданні ствердила, що в липні 2017 року, точної дати не пам`ятає, о 23-й год., ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 . Потерпіла попросила принести доньку. Після цього він зателефонував їй ще два рази та висловлювався у її бік нецензурними словами. Після цього потерпіла попросила її та ОСОБА_10 піти до річки Теребля, біля мосту, в смт. Буштино та забрати Патрус Софію. Обвинувачений з дитиною знаходилися на березі річки під мостом. Вони зателефонували ОСОБА_6 , щоб вона приїхала за донькою. ОСОБА_4 із ОСОБА_13 піднялися на міст, а вони йшли слідом за ними. Коли вона та ОСОБА_10 піднялися, то дитина вже була на руках у потеплілої. Обвинувачений розмахував руками та ображав їх нецензурними словами. Після цього він вирвав доньку від ОСОБА_6 та схопив потерпілу за волосся і тягнув її по землі. Потерпіла вкусила ОСОБА_4 і тоді вона забрала дитину та передала її ОСОБА_10 , який побіг додому.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні ствердив, що влітку 2017 року, близько 23-ї год., його батько, ОСОБА_4 , зателефонував його матері, ОСОБА_6 та ображав її нецензурними словами. Він з ОСОБА_14 пішли до річки Теребля, біля мосту, у смт. Буштино. Побачивши на березі річки батька з сестрою, він зателефонував матері та попросив її приїхати до них, щоб забрати сестру ОСОБА_13 . Коли вони вийшли на міст його матері вдалося забрати доньку, але потім обвинувачений схопив потерпілу за волосся, зірвав з неї ланцюжок, повалив на землю та почав наносити їй удари ногами по різних частинах тіла. ОСОБА_11 забрала дитину і передала йому, а він побіг додому. Цей конфлікт тривав 15-20 хвилин.

Висновком експерта № 463 від 27.07.2017 р. стверджено, що у ОСОБА_12 мають місце тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин шийного відділу хребта та множинних синців обох верхніх кінцівок. Вказані вище тілесні ушкодження могли виникнути по ударному механізму від локальної дії тупих твердих з обмеженою контактуючою поверхнею предметів, цілком можливо від ударів кулаками. Строку події 20 липня 2017 року вказані вище тілесні ушкодження відповідають і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності.

Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України по кваліфікуючій ознаці умисне легке тілесне ушкодження.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: по місцю проживання характеризуються позитивно, має неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягався; обставин, які обтяжують покарання суд не знайшов.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді громадських робіт. Суд не вважає правильним призначати обвинуваченому покарання у виді штрафу, так як він ніде не працює та має заборгованість по аліментах.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст. 1 п. "в" Закону України "Про амністію у 2016 році", від 22.12.2016 р., який набув чинності 06.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_4 має неповнолітню доньку ОСОБА_13 2012 р.н. і не позбавлений батьківських прав.
Отже обвинувачений Патрус підлягає звільненню від призначеного покарання.

Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 р. суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у зв`язку з амністією.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1