Справа № 419/266/17
Провадження № 11-кп/782/36/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в. м. Сєвєродонецьку кримінальне

провадження за апеляційною скаргою прокурора Новоайдарського відділу Сєвєродонецької місце-вої прокуратури Луганської обл. ОСОБА_8 на вирок Новоайдаррського райсуду Луганської обл. від 13.12.2017 р., -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ір-

кутськ РФ, громадянина України, має середню

спеціальну освіту, не працює, одружений, має на

утриманні неповнолітню дочку, раніше судимий 21.07.2016 р. Новоайдарськм райсудом Луганської

обл. за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виг-

ляді штрафу в розмірі 17 000 грн., зареєстрований

АДРЕСА_1 , проживає

АДРЕСА_2 ,

засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднане покаран-ня призначене за вироком Новоайдарського райсуду Луганської області від 21.07.2016 р. та оста-точно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки та штрафу у роз-мірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. та на підста-ві ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. Обрано у відношенні ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взятий під варту в залі суду. Строк відбут-тя покарання рахувати з моменту затримання.

ОСОБА_6 , яка народила-

ся ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Щастя Луганської обл., гро-

мадянка України, не працює, раніше не судима,

не дружена, зареєстрована за адресом

АДРЕСА_3 , проживає

АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 міся-ців, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: пе-ріодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти упо-вноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на користь держави 351,84 грн. в рахунок відшкоду-вання витрат за проведення в ході досудового розслідування судово-товарознавчої експертизи.
Питання про речові докази вирішені судом першої інстанції відповідно до вимог чинного законодавства.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 на початку травня 2016 р., більш точну дату під час судового слідства встановити не виявилося можливим, знаходилися біля дачного маєтку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де у них виник злочинний умисел, спрямований на проникнення до вказаного дачного маєтку та викрадення майна, яке там знаходиться, оскільки вони побачили, що у вказаному маєтку ніхто не проживає. Реалізуючі свій злочинний умисел, діючи відповідно до раніше розподілених ролей, проникли до вказаного маєтку, але на той час туди прибув ОСОБА_12 , якому ОСОБА_11 пред-ставилася племінницею власника дачі, таким чином ввівши останнього в оману. Проникнувши до двору дачного маєтку, а також безпосередньо до будинку, який розташований у дворі вказаного маєтку, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 побачили, що там знаходиться велика кількість майна, яку вони одразу не змогли б винести самостійно. Тому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, вчиненого із проникненням до житла особи, ОСОБА_9 , діючи відповідно до раніше розподілених ролей, 21.05.2016 р. зателефонував своєму знайомому ОСОБА_13 , якому сказав, що має намір продати йому майно, яке знаходиться у маєт-ку. Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи, що вони не є влас-никами вказаного маєтку та майна, яке у ньому знаходилось, в період часу з 21.05.2016 р. по 23.05.2016 р., ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , яка представлялася власником вказаного майна, заволо-діли майном, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_14 , а саме: водонагрівачем білого кольору «Atlantic 50i » б/в, барною стійкою б/в, настінною шафою з двома дверцятами, тум-бою з чотирма висувними ящиками, настінною шафою із скляними дверцятами б/в, шафою із дво-ма дверцятами та полицею над ними б/в, настінним пеналом із одними дверцятами б/в, диваном м`яким, розсувним, в оббивці бежевого кольору б/в, двома кріслами м`якими аналогічними до ди-вану б/в, напільною шафою з двома дверцятами б/в, напільною шафою з двома дверцятами б/в, дзеркалом для ванної із полицею збоку та лампою над ним б/в, кухонною мийкою із раковиною двома полицями, краном б/в, 500 шт. бетонної плитки розмірами 30x30 см, 56 шт. бетонної плитки розмірами 40x40 см, електронасосною станцією.
Відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи № 19/113/9-4/408е від 8.07.2016 р. вартість викраденого у ОСОБА_14 водонагрівача «Atlantic 50і» та тротуарної плитки на момент скоєння злочину, за умови вільного ціноутворення на території України, може складати 6384,00 грн. Відповідно до довідки наданої CO ПАТ «Донбасенерго» ПРП «Енерготорг», вартість барної стійки б/в складає 300,00 грн., настінної шафи з двома дверцятами 450,00 грн., тумби з чо-тирма висувними ящиками - 750,00 грн., настінної шафи із скляними дверцятами б/в - 650,00 грн., шафи із двома дверцятами та полицею над ними б/в - 600,00 грн., настінного пеналу із одними дверцятами б/в - 500,00 грн., дивану м`якого, розсувного, в оббивці бежевого кольору б/в - 6000,00 грн., двох крісел м`яких аналогічних до дивану б/в - 5000,00 грн., напільної шафи з двома дверця-тами б/в - 600,00 грн., напільної шафи з двома дверцятами б/в - 600,00 грн., дзеркала для ванної із полицею збоку та лампою над ним б/в - 600,00 грн., кухонної мийки із раковиною двома поли-цями - 900,00 грн. Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_15 , вартість електронасосної станції може складати 2000 грн. Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_11 завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на загальну суму 25 334 грн.
Також, 5.05.2017 р. о 5 год. 00 хв. ОСОБА_9 знаходився у себе за місцем проживання, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме на кра-діжку каналізаційного металевого люку, яким накрита каналізаційна яма біля станції з перекачу-вання каналізаційних стоків в районі буд. № 22 по вул. Республіканській у м. Щастя Новоайдар-ського р-ну Луганської обл. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 підійшов до місця, де знаходиться каналізаційна яма біля станції з перекачування каналізаційних стоків в р-оні буд. АДРЕСА_5 , яка була закрита металевою кришкою неправильної геометричної форми, що є власністю КП «Жилбудсервіс», та намагався перенести самостійно її, проте не зміг, бо металева кришка люку була важкою. Після цього ОСОБА_9 пішов до свого знайомого ОСОБА_16 та попросив йому допомогти пе-ренести вказану кришку люку. При цьому ОСОБА_9 зазначив, що дана кришка належить йому. Потім ОСОБА_9 подзвонив своїй співмешканці ОСОБА_11 та попросив викликати таксі до очи-сних споруд м. Щастя. По приїзду таксі ВАЗ 21013 р/номер НОМЕР_1 білого кольору, ОСОБА_9 пояснив водієві ОСОБА_17 , що металева кришка люку належить йому та разом з ОСОБА_18 завантажили кришку до автомобіля і поїхали до пункту прийому металобрухту, тим са-мим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. У подальшому ОСОБА_9 вказану кришку люку здав до пункту прийому металобрухту, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , за що отримав гроші у сумі 220 грн., та-ким чином, розпорядившись викраденим майном, як своїм власним.
Відповідно до довідки 07-560 від 5.05.2017 р., наданої КП «Жилбудсервіс», вартість викра-деної металевої кришки люку становить 4 008, 96 грн., таким чином, ОСОБА_9 завдав КП «Жил-будсервіс» матеріального збитку на суму 4 008, 96 грн.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду першої інс-танції через м`якість. Просить скасувати вирок суду в зв`язку з невідповідністю призначеного по-карання ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та особі обвинувачених через м`якість. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК Украї-ни призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК Укра-їни за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призна-чити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за суку-пністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупність злочинів, до призначеного пока-рання повністю приєднати покарання призначене за вироком Новоайдарського райсуду Луганської обл. від 21.07.2016 р. та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки та штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів гро-мадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та на підставі ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. Бобришеву визнати винною у вчиненні кримінального пра-вопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Стягнути з обвинувачених в дольовому порядку в рівних частках на користь держави 351,84 грн. за проведення в ході досудового розслідування судово товарознавчої екс-пертизи, а в решті вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вка-зав, що прокурор безпідставно просить призначити йому більш суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, які в ній викладені, засуджених ОСОБА_9 -ка та ОСОБА_11 , які не погодились з апеляційною скаргою в частині призначення більш суворого покарання та просили її відхилити як необґрунтовану в цій частині, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апе-ляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому за-доволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішен-ня суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Визнавши ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та 3 ст. 185 КК Украї-ни, а ОСОБА_11 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції належним чином проаналізував зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку і виклав у вироку докладні мотиви свого рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів при об-ставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується роз-глянутими у судовому засіданні та викладеними у вироку доказами та не оскаржується в апеляції.

Дослідженим доказам, зміст яких наведений у вироку, суд першої інстанції дав правильну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 та його дії правильно ква-ліфіковані за ч. ч. 2 та 3 ст.185 КК України як крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло та крадіжка, вчинена повторно та про винність ОСОБА_11 -вої і правильно кваліфікував її дії за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі винних внаслідок м`якості, то апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам КК України.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 врахував сту-пень тяжкості, скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, які згідно з нормами ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та середньої тяжкості, оцінив дані про особу обвинуваченого, який на час скоєння злочину був не судимий, працював, за місцем проживання характеризувався посередньо, приймав участь в АТО, обставиною, що обтяжує покарання суд ви-знав рецидив злочину, обставинами які пом`якшують покарання суд визнав повне визнання вини та щире каяття і тому визнав за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті кримінального закону, яке необхідно відбувати реально.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_11 суд першої інстанції також враху-вав ступень тяжкості, скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, яке згідно з нор-мами ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, оцінив дані про осо-бу обвинуваченої, який раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, об-ставин, що обтяжують покарання суд не встановив, обставинами які пом`якшують покарання суд визнав повне визнання вини та щире каяття і тому визнав за необхідне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції статті кримінального закону та застосував приписи ст. ст. 75 та 76 КК України та звільнив її від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вимоги статей 50 та 65 КК України виконав та на переконання апеляційного суду, призначене судом покарання відпо-відає вимогам закону, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи не свідчать про несправедливість та над-мірну м`якість призначеного обвинуваченим покарання, так, як всі обставини були належним чи-ном враховані при призначенні обвинуваченим покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного стягнення судо-вих витрат з обвинувачених, то апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обви-нуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Верховний Суд України в п. 11 постанови Пленуму № 11 від 7.07.1995 р. «Про відшкоду-вання витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат у спра-ві» наголосив, що у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Суд першої інстанції всупереч цим вимогам та в порушення норм КПК України у вироку ухвалив рішення стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на користь держави 351,84 грн. в рахунок відшкодування витрат за проведення в ході досудового розслідування судово-товарознавчої екс-пертизи не визначивши розмір часток, які підлягають стягненню з обвинувачених в рахунок від-шкодування витрат за проведення експертизи.
За таких обставин апеляційний суд погоджується в цій частині з доводами апеляції проку-рора, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вирок суду зміні в цій частині.
Клопотання ОСОБА_9 про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» апеляційний суд вважає таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що згідно ст. 1 цього Закону звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, але ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні в тому чис-лі злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким, а тому закон забороняє застосовувати до таких осіб амністію.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Новоайдарського райсуду Луганської обл. від 13.12.2017 р. стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в частині вирішення питання про роз-поділ процесуальних витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №19/113/9-3/408е від 8.07.2016 р. у розмірі 175,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на прове-дення судово-товарознавчої експертизи №19/113/9-3/408е від 8.07.2016 р. у розмірі 175,92 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього вимог Закону України «Про амні-стію у 2016 році» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Новоайдарського відділу Сєвєродонецької місцевої прокура-тури Луганської обл. ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги без-посередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручен-ня йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді