ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0000060 від 18.05.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розкопанці Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, має середню освіту, одруженого, працюючого в «радіо-таксі» м. Фастів водієм, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що надійшло до суду з угодою про примирення,-
встановив:
ОСОБА_4 , працюючи водієм «Радіо-таксі» в м. Фастів Київської області, 11 травня 2018 року заступив на свою добову зміну о 8 год. 00 хв. та виконував свої безпосередні обов`язки, розвозячи пасажирів за адресами, які надаються оператором «Радіо-таксі».Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на своєму робочому місці та керуючи автомобілем марки «Део матіс» д.н.з. НОМЕР_1 о 04 год. 15 хв. отримав повідомлення на мобільний телефон від оператора «Радіо-таксі» про виїзд за адресою: м. Фастів, вул. Соборна №24, ресторан «Вернісаж» та доставити пасажирів до вул. Зоряна №33 м. Фастів Київської області.Близько 4 год. 35 хв. 12.05.2018 року ОСОБА_4 , керуючи службовим автомобілем марки «Део матіс» д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав за адресою: м. Фастів, вул. Соборна №24, ресторан «Вернісаж». До салону його автомобіля сіли двоє пасажирів: ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 .Вище вказаних пасажирів ОСОБА_4 розвіз за різними адресами, свідка на вул. Якубовського в м. Фастові, а потерпілого на вул. Зоряна №33 в м. Фастів Київської області. Після того, як пасажири залишили автомобіль, в салоні службового автомобіля марки «Део матіс» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 знайшов на задньому сидінні мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy А8». В даний момент у ОСОБА_4 виник умисел направлений на викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «SAMSUNG Galaxy А8».Так, ОСОБА_4 , незважаючи на те, що мав всі можливості повернути власнику його майно, а саме знаючи адресу проживання потерпілого, номер телефону, що залишився у оператора, а також всю інформацію щодо даних потерпілого в самому його мобільному телефоні марки «SAMSUNG Galaxy А8» (книга контактів, дзвінків), не скористався можливістю повернути майно, натомість викрав його, забравши зі свого службового автомобіля, відразу вимкнувши його та видаливши сім-карту разом з даними в телефоні.
Таким чином, ОСОБА_4 викрав у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy А8» вартістю 14999 грн. на якому було захисне скло вартістю 99 грн., захисна плівка вартістю 25 грн., в якому була карта пам`яті вартістю 99 грн. та що знаходився в чохлі вартістю 199 грн., чим спричинив йому матеріальної шкоди на загальну суму 15 421 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
26 травня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Як об`єктивно перевірено судом, в даній угоді обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин. В угоді визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відповідає обставинам обвинувачення та відшкодована в повному обсязі. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений ним злочин, а саме, у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Обвинувачений в судовому засіданні, просив вказану угоду з потерпілим ОСОБА_5 , який також не заперечував проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при тому, що обвинувачений безумовно і повно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатний реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні також вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, а тому не заперечував проти її затвердження і призначення обвинуваченому узгодженого з потерпілим покарання та інших передбачених угодою заходів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпіла особа, і з огляду на фактичні обставини висунутого обвинувачення, державним чи суспільним інтересам шкода не завдана.

Суд, шляхом вивчення документів, а також проведення опитування учасників судового провадження, додатково переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення з потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого також визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 на думку суду, беззаперечно існують.

Також, суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановлених ст. 65 КК України, а саме, воно пропонуються у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винної і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , форма та зміст угоди про примирення від 26 травня 2018 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженого її сторонами міри покарання.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 26 травня 2018 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000060.
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 грн.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме коробка до телефону «SAMSUNG Galaxy А8», інструкція та гарантія до нього, чек про його придбання, мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy А8», захисне скло, захисну плівка, чохол, карта пам`яті - передані на зберігання потерпілому - залишити у власника, ОСОБА_5 ..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1