Справа №589/850/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/54/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 2 червня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець, Сумської обл., мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням на протязі 2 х років іспитового строку.

На підставі ст. 76 КК України, ОСОБА_9 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи у разі працевлаштування.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь фінансового управління Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області грошові кошти в сумі 3239,95 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_9 обвинувачений у заподіянні ОСОБА_7 умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння за наступних обставин.

29 грудня 2016 року, близько 16 год., ОСОБА_9 , знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , попередньо взявши в руку кухонний ніж, наніс останньому два удари ножем: один в область правого передпліччя, інший в область живота.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у виді ножового проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням шлунку та великого сальника, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, та у виді різаної рани передпліччя, правого підребер`я, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 в якій ставиться питання про скасування вироку та ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 ч. 1 КК України, з призначенням мінімального покарання передбаченого санкцією цієї статті.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав невірну оцінку поясненням обвинуваченого ОСОБА_9 та інших свідків, які були очевидцями події, згідно яких ОСОБА_9 в момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 перебував у стані необхідної оборони від протиправних дій потерпілого.

Захисник вказує, що ОСОБА_9 не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 і в обстановці, що склалась, при умові, що ОСОБА_7 раптово ухопив кочергу і одразу висловив погрози нанести удари ОСОБА_9 та перший завдав удару ОСОБА_9 , то ОСОБА_9 вимушений був прийняти заходи для відвернення небезпечного посягання з боку ОСОБА_7 , що виразилось у заподіянні шкоди останньому.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції на основі належно досліджених та оцінених доказів обґрунтовано дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненому та необхідність правової кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст. 121 ч. 1 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу помилкової кваліфікації дій ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , дослідивши наявні у матеріалах провадження докази, встановив, що конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння, розпочався як словесний з нецензурною лайкою з обох сторін. Конфлікт був пов`язаний із попередніми діями потерпілого, коли ОСОБА_7 вчинив бійку з ОСОБА_10 та штовхнув матір ОСОБА_11 . Під час цього конфлікту обвинувачений почав відтягувати потерпілого з кімнати, а ОСОБА_7 схопив кочергу. Як встановлено судом, ще до нанесення удару кочергою потерпілим, обвинувачений кинувся до стола за ножем, і коли ОСОБА_7 замахнувся кочергою, обвинувачений вдарив потерпілого ножем по руці. Після того як потерпілий кочергу не кинув та замахнувся вдруге, обвинувачений вдарив ОСОБА_7 у живіт, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

З досліджених доказів, судом було встановлено, що обидва учасники конфлікту перебували у стані алкогольного сп`яніння, висловлювалися при цьому на адресу один одного нецензурною лайкою, яка переросла у бійку, в ході якої потерпілий ОСОБА_7 схопився за кочергу, а обвинувачений ОСОБА_9 кинувся за ножем.

Колегія суддів вважає, що такі встановлені судом обставини давали суду підстави для висновку, що між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_7 відбувалася обопільна бійка. Дії потерпілого ОСОБА_7 , який, хоча і першим завдав удар обвинуваченому ОСОБА_9 , за своїми об`єктивними ознаками не створювали реальної та безпосередньої загрози для ОСОБА_9 , який у свою чергу, став наносити потерпілому удари ножем, який безпосередньо підібрав для цього, тут же, на місці бійки.

За таких встановлених судом обставин судом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у обвинуваченого ОСОБА_9 не виникало права на захист від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_7 . Дії ОСОБА_9 не були таким, що спрямовані ОСОБА_9 на здійснення захисту від дій ОСОБА_7 , а були таким, що спрямовані, як відповідь, на здійснені удари з боку ОСОБА_7 .

Вказані обставини, на думку колегії суддів, давали суду першої інстанції підстави для висновку про наявність умислу у ОСОБА_9 направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , оскільки поведінка ОСОБА_9 свідчить про його бажання спричинити шкоду потерпілому, а саме розправитися з ОСОБА_7 , а тому такі дії за своїми ознаками не можуть розцінюватись, як необхідна оборона.

Мотиви апеляційної скарги захисника з приводу не врахування судом пояснень обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо відсутності в обвинуваченого умислу направленого на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, колегія суддів ,виходячи з родинних стосунків зазначених осіб, розцінює їх, як обраний усіма вказаними особами спосіб захисту на користь ОСОБА_9 , направлений на зменшення відповідальності за скоєне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог захисника.

Колегія суддів вважає, що суд, вирішуючи питання про призначення відносно ОСОБА_9 покарання за ст. 121 ч. 1 КК України, дотримався вимог ст. 65 КК України, урахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, його ОСОБА_9 та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Призначене судом ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, колегія суддів знаходить таким, що буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень

Колегія суддів вважає, що суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як активне сприяння розслідуванню вчиненого ОСОБА_9 , а обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом також було встановлено, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив умисний тяжкий злочин, в результаті якого спричинено негативні наслідки для здоров`я потерпілого. ОСОБА_9 за місцем реєстрації характеризується формально, є особою молодого віку, має середню спеціальну освіту, проходив військову службу та є військовозобов`язаним, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хоча наразі і не працює, однак стверджує, що протягом останніх 10 років неофіційно працював на пилорамі, проживає з двома братами та матір`ю.

У ході судового розгляду обвинувачений хоч і не визнав вину у вчиненому злочині, однак публічно попросив вибачення у потерпілого за те, що сталося, яким вибачення були прийняті.

На думку колегії суддів, вказані обставини в своїй сукупності, а також позиція потерпілого при призначенні покарання та родинні стосунки обвинуваченого з потерпілим, давали суду підстави для висновку про можливість звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

За наведених обставин, знаходячи ухвалений відносно ОСОБА_9 вирок законним, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування, а відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 2 червня 2017 року, відносно ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3 х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4