У Х В А Л А
Іменем України

24 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 07.06.2018 року про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в:

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 07.06.2018 року про відмову у визнанні потерпілим.

У скарзі порушується питання про скасування даної постанови, як незаконної, такої, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_3 , і як невмотивованої, оскільки не наведено правових підстав для відмови у визнанні останнього потерпілим.

В судовому засіданні особа, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , підтримав скаргу, з мотивів у ній наведеним, надав додаткові пояснення та матеріали на обґрунтування своїх доводів.

Суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду скарги до суду не подавав.

Враховуючи, що відповідно до ст.306 КПК України відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у суду матеріалів.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів скарги вбачається, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0005249 від 08.05.2018 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

В межах даного кримінального провадження 04.06.2018 року вх. № С-2953 ОСОБА_3 подано заяву про залучення його до кримінального провадження як потерпілого.

07.06.2018 року слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 , потерпілим у кримінальному провадженні № 0005249 від 08.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні потерпілим, слідчий зазначив, що в ході слідства не було встановлено даних, які могли б свідчити про спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди, такі підтвердження не надані заявником.

Разом з тим, приходжу до висновку про те, що слідчим в свою чергу не наведено доказів, здобутих ним в ході досудового роздування, які б спростовували доводи ОСОБА_3 про спричинення йому моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Слід зазначити й про те, що заявник ОСОБА_3 , заявивши, що йому завдані моральні страждання, внаслідок тривалого невиконання рішень суду, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, має право в ході досудового розслідування аж до початку судового розгляду, подати цивільний позов та на підтвердження своїх позовних вимог збирати та подавати відповідні докази протягом всього досудового роздування, судового провадження.

Прийняття рішення, щодо доведення таких тверджень за результатами розгляду цивільного позову, відноситься до компетенції суду.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмову, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Разом із тим, аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, оскільки слідчий не навів, мотивів для прийняття вказаного рішення у оскаржуваній постанові, які б підтверджувалися переконливими та достовірними доказами.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що постанова слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 07.06.2018 року, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 07.06.2018 року про відмову у визнанні потерпілим, задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 від 07.06.2018 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0005249 від 08.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя