ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/48/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. ч. 2, 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. ч. 2, 3 ст. 289 КК України.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_9 , строк дії якого спливає 14 травня 2018 року.

Прокурор, думку якого підтримали потерпілі, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 термін дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладених на нього зобов`язань, які визначені попередніми ухвалами суду, оскільки на його думку, вказана міра запобіжного заходу повною мірою забезпечує явку обвинуваченого до суду та виконання ним інших процесуальних обов`язків покладених на нього законом та судом.

Захисник ОСОБА_8 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_9 , заперечувала проти продовження запобіжного заходу, просила змінити на особисте зобов`язання, вважаючи, що саме такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду під головуванням судді ОСОБА_10 за клопотанням потерпілої ОСОБА_7 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 було змінено з особистого зобов`язання на домашній арешт, який неодноразово продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва в ході судового розгляду, до 14 травня 2018 року зокрема.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі, в тому числі строком до 12 років.
Так, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, в даному конкретному випадку суд вважає підозру відносно ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, небезпідставною.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів.

Приймаючи до уваги те, що сплинув значний проміжок часу, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, встановив наявність інших підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Так, суд приймає до уваги високу суспільну небезпечність інкримінованих йому злочинів, кількість епізодів, що свідчить про відсутність належних гарантій, які б переважали наявні ризики його ухилення від суду та можливості продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення. Крім того судове провадження триває, що свідчить про наявність ризику перешкодити кримінальному провадженню.

Будь-яких гарантій явки до суду з боку обвинуваченого - немає.

При цьому відомості, які би свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під домашнім арештом, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження відсутні.

Дані про те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та судимостей немає, одружений, є пенсіонером, не можуть бути безумовними підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки самі по собі не свідчать про відсутність наведених ризиків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що докази, які б свідчили про те, що на даний час змінилися обставини, які були підставами для застосування обвинуваченому одного з найбільш суворого виду запобіжного заходу і продовження строку його дії або перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше, відсутні.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти наявним ризикам.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язаних із забороною залишати житло з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, а також у зв`язку із відсутністю підстав для зміни або скасування запобіжного заходу, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту, в межах строків, встановлених ст. 194 КПК України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне продовжити строк дії додаткових обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 , що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181, 194, 195, 350 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин та строк покладених на нього обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю, строком до двох місяців, тобто до 12 липня 2018 року включно.

Ухвалу суду направити для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого Управління поліції в Шевченківському районі Головного управління національної поліції в м. Києві.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: