АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2144 /2018 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 590 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
особи, щодо якої розглядається питання про видачу (екстрадицію)ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародного співробітництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року, -
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено скаргу ОСОБА_8 на рішення про видачу (екстрадицію) та скасовано постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 23 березня 2018 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 .
Згідно з ухвали слідчий суддя прийшов до висновку про скасування постанова заступника Генерального прокурора України про видачу особи (екстрадицію), а саме ОСОБА_8 , оскільки адміністративний позов ОСОБА_8 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення №282-16 про відмову визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, по суті не розглянутий, рішення не прийнято.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу міжнародного співробітництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та особа, щодо якої вирішується питання про екстрадицію, ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 23 березня 2018 року про видачу (екстрадицію) громадянина ОСОБА_8 .
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, а саме посилання слідчого судді про оскаржуваній ухвалі на те, що в постанові прокуратури про видачу ОСОБА_8 вказано про не оскарження рішення Державної міграційної служби України. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається про наявність в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративного позову ОСОБА_8 на рішення міграційної служби про відмови у визнанні особи біженцем. Прокурор не погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки згідно відповіді Головного управління державної міграційної служби в м. Києві на запит прокуратури надано відповідь про відсутність інформації щодо оскарження вказаного вище рішення міграційної служби.
ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить змінити мотивувальну частину ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року, з посиланням на те, що відносно ОСОБА_8 до Генеральної прокуратури України надійшло два запити про видачу: один з Республіки Молдови, а інший Російської Федерації. В Республіці Молдова ОСОБА_8 було притягнуто до відповідальності у 2016 році, а у Російській Федерації в 2008 році. Як вбачається із фабули кримінальної справи, період у часі до якого відноситься вчинення вказаного злочину, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у двох кримінальних справах у 2008 і 2010 роках, є одними і тими самими особами. Саме до такого висновку дійшов Апеляційний суд м. Києва при постановленні 15.06.2015 року свого рішення, яким встановив, що вирок Суду сектора Ришкань міста Кишинева Республіки Молдова від 28.07.20111 року обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, за який останній запитується компетентними органами РФ. Республіка Молдова та Російська Федерація з правової точки зору є рівноправними суб`єктами міжнародних відносин. Як зазначає апелянт, з матеріалів провадження неможливо встановити, чому та з яких підстав в Україні при розгляді двох рівноцінних запитів (з Республіки Молдова та Російської Федерації), які надійшли щодо однієї особи, перевага була віддана запиту РФ. ОСОБА_8 засуджений вироком Суду сектора Ришкань міста Кишинева Республіки Молдова, який не оскаржено та не скасовано по прийняття постанови Генеральною прокуратурою України. Крім того, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року встановлено, що наявність вироку Суду Сектора Ришкань міста Кишинева Республіки Молдова від 28.11.2011 року, який набрав законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинення злочину, за який його просить видати Російська Федерація, виключає можливість повторного його притягнення на території Російської Федерації до кримінальної відповідальності за таким же звинуваченням і відноситься до підстав, зазначених у ст. 589 КПК України. Із врахуванням викладених обставин, апелянт просить змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_8 відмовити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи, постановою заступника Генерального прокурора України від 23.03.2017 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видається (екстрадується) до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.
Згідно вказаної постанови від 23.03.2017 року, в провадженні слідчої частини при Головному управлінні МВС Росії по Центральному федеративному округу перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 159 КК РФ.
Органом досудового розслідування 29.07.2009 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину та у зв`язку із ухиленням від слідства його оголошено у розшук.
Постановою Останкінського районного суду м. Москви від 25.08.2009 року щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
До Генеральної прокуратури України надійшов запит про видачу ОСОБА_8 компетентним органам Російської Федерації, в якому зазначалось про те, що останній є громадянином Російської Федерації.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою Генеральної прокуратури України про його видачу, ОСОБА_8 24.04.2017 року звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою, посилаючись на те, що вказане рішення прокуратури прийнято без належної перевірки та не враховано обставину того, що він звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом на рішення Державної міграційної служби, яким було відмовлено у визнанні його біженцем. Вказана справа по суті не розглянута, а відтак він не може бути виданий (екстрадований) до Російської Федерації.
29.03.2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва скарга ОСОБА_8 задоволена, вказане рішення Генеральної прокуратури України від 23.03.2017 року про видачу (екстрадицію) скасовано, з підстав, зазначених вище.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалась відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийнято, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.
Слідчим суддею наведені норми закону дотримані в повному обсязі.
Надані матеріали провадження містять докази звернення ОСОБА_8 до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, а відтак наявні обставини, передбачені ч. 4 ст. 590 КПК України.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах провадження наявний вирок Суду сектора Ришкань міста Кишинева Республіки Молдова від 28.07.2011 року, який набрав законної сили щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Солом`янський районний суд міста Києва, пославшись на рішення Апеляційного суду міста Києва від 15.06.2015 року та пп. 5 і 6 ч. 1 ст. 589 КПК України, своєю ухвалою від 17.02.2016 року встановив, що наявність вироку суду сектора Ришкань міста Кишинева Республіки Молдова від 28.07.2011 року, який набрав законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинення злочину, за який його просить видати РФ, виключає можливість повторного його притягнення до кримінальної відповідальності на території Російської Федерації за таким же звинуваченням і відноситься до підстав, зазначених у ст. 589 КПК України.
Генеральна прокуратура України не дослідила питання наявності вироку суду сектора Ришкань міста Кишинева РМ від 28.07.2011 року, який набрав законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинення злочину, за який його просить видати РФ, що має наслідком виключення можливості повторного притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за таким же звинуваченням на території РФ, а тому відноситься до підстав, зазначених у ст. 589 КПК України.
Беручи до уваги п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України, дослідивши матеріали провадження встановлено, що рішення про видачу ОСОБА_8 до Російської Федерації - для повторного притягнення до кримінальної відповідальності за один і той самий злочин, за який його вже було засуджено вироком Суду сектора Ришкань міста Кишинева Республіки Молдова від 28.07.2011 року, суперечить вимогам п. А) ч. 2 ст. 9., ст. 17 Європейської конвенції про видачу 1957 року, а відтак постанову Генеральної Прокуратури України від 23.03.2017 року можна вважати такою, що прийнята передчасно з наступних підстав:
Генеральна прокуратура України прийняла рішення про видачу ОСОБА_8 до Російської Федерації без вирішення питання одночасних (конкуруючих) запитів Генеральної Прокуратури Республіки Молдова та Генеральної Прокуратури Російської Федерації, що є порушенням ст. 15 «Європейської конвенції про видачу».
Тобто, Генеральна прокуратура України провела екстрадиційну перевірку без з`ясування всіх обставин звернення Генерального прокурора Республіки Молдова до компетентних органів в Українііз запитом про правову допомогу відносно ОСОБА_8 згідно із вимогами глави 42 і 43 КПК України.
Із врахуванням викладених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленого судом першої інстанції рішення, а відтак подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 591 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_8 на рішення про видачу (екстрадицію) та скасовано постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 23 березня 2018 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 , - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора відділу міжнародного співробітництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається питання про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4