ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4081/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000048 від 11.06.2018 р. за підозрою тво директора Державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» ОСОБА_6 та завідувача юридичним сектором ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що ОСОБА_4 , будучи раніше судимою: 21.09.2009 р. Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309,69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 06.05.2011 року звільнена з місць позбавлення волі умовно-достроково з не відбутим строком покарання 8 місяців 25 днів; 22.10.2013 Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 28.01.2016 Апеляційним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнена 05.07.2016 з місць позбавлення волі на підставі ст. 1 Закону України « Про Амністію у 2014 році». 14.04.2018 р. Дарницьким районним судом міста Києва за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, на шлях виправлення та перевиховання не стала, належних висновків для себе не зробила та знову повторно вчинила умисний злочин за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 , 08.06.2018 р. приблизно о 17 годині 00 хвилин перебуваючи у торгівельній залі магазину «Велика Кишеня», що за адресою: м. Київ, вул. Лариси Руденко, 9-А, внаслідок браку в неї грошових коштів для реалізації власних потреб та особистого збагачення, умисно з корисливих мотивів з метою повторного вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме товару який належить ТОВ «Фудком», реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, ОСОБА_4 продовжуючи знаходитись в приміщенні магазину «Велика Кишеня», за вищевказаною адресою, перебуваючи біля касової зони №4. помітила на прилавках товар, а саме «Елементи живлення Турбо АА1.5V MN1500LR6 4 шт. Дюрасел», вартістю 123 грн. 95 копійок за одиницю. Підійшовши до зазначеного стелажу ОСОБА_4 почала розглядати даний товар.

В подальшому, остання взявши до рук п`ять одиниць зазначеного товару з стелажа, переконавшись, що за її злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи таємно, повторно з метою подальшого особистого збагачення, шляхом вільного доступу викрала «Елементи живлення Турбо АА1,5У МИ1500ЕЯ6 4 шт. Дюрасел», сховавши до власної жіночої сумки, яку тримала при собі, завдавши матеріального збитку ТОВ «Фудком» на суму 619 гривень 75 копійок (без ПДВ).

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 розвернувшись навколо себе помітила на іншому стелажі касової зони №3. коробки з упаковками жувальних гумок «Солодка м`ята Орбіт», та впевнившись що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю сторонніх осіб взяла з зазначеної полиці, коробку з упаковками зазначених гумок в кількості 30 шт., вартістю 9 гривень 13 копійок за одиницю товару, загальною вартістю на суму 273 грн. 9 коп. Після чого, вказану упаковку з жувальними гумками притулила до власної жіночої сумки, та безперешкодно, не помітно для працівників магазину «Велика Кишеня» вийшла з вищевказаного магазину. З місця вчинення кримінального правопорушення зникла разом з викраденим майном, яким розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила матеріального збитку ТОВ «Фудком» на суму 893 гривні 65 копійок.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрювана проти задоволення не заперечувала.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

31.07.2018р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 ; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду предмету (диску) від 13.06.2018; постановою про визнання речового доказу ( диску ) з копією відео запису камер відео нагляну ТОВ «Фудком», що розташовані за адресою: м. Київ вул. Руденко, 9-А; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 , від 20.06.2018 року; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також, слідчий посилається на існуючі ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: що підозрювана ОСОБА_4 , може: переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, оскільки І підозрюється у вчиненні середньої тяжкості злочину, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, що може спонукати її до втечі; вчинити аналогічне кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність, оскільки маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи на іспитовому терміну, повторно вчинила умисний корисливий злочин.

До підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим і не зможе стримати останню від учинення нею нових злочинів та переховування від органів досудового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, про те з оточення підозрюваної вказані особи, які могли б бути поручителями відсутні.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_4 , не надала будь-яких підтверджуючих документів про наявність на утриманні непрацездатних осіб, стан здоров`я задовільний, який не виключає і не унеможливлює її перебування під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року наголошено на тому, що питання про арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду: прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканості можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою... При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом...(рішення В. проти Швейцарії, 14379/88 від 26.01.1993 року).

Крім того, відповідно до постанови пленуму верховного суду України № 6 від 26.03.1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» застава замість тримання під вартою щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні тяжких насильницьких злочинів чи злочинів у складі організованих груп, а також щодо рецидивістів та осіб, які раніше намагались ухилитися від правосуддя, може застосовуватись лише у виняткових випадках.

Сукупність вищенаведених обставин, висока суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному тяжкого злочину, та високий ступінь існуючих ризиків дають підстави вважати, що жоден із вищевказаних більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим, зокрема і з вищенаведених підстав щодо кожного з них, і зазначені обставини в їх сукупності вказують на існування суспільної потреби у позбавленні волі та виправдовують застосування такого винятково суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до положень ч.3 та п.1) ч.4 ст.183 КПК України, належить визначити і розмір застави - в максимальному розмірі, встановленому процесуальним законом для тяжких злочинів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на один місяць, тобто до 31.08.2018 року, а саме заборонити останній залишати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 - 00 год. до 06- 00 год.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на місяць наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого у провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження (далі - слідчого), прокурора та до суду;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покласти на Дарницьке УП ГУНП у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти діб з моменту оголошення.

Проголошення повного тексту ухвали призначено на 14 год. 15 хв. 03.08.2018 року.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: