Справа №127/8301/18
Провадження №1-кп/127/403/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.07.2011 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, раніше судимого:

- 06 лютого 2002 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. ст. 185 ч. 3, 15, 289 ч. 2, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 02.08.2006 року Суворівським районним судом м. Одеса за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

- 29.07.2010 року Комінтернівським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309, ст. 395, ч.2 ст. 190, 70 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі;

- 16.10.2014 року Малиновським районним судом м. Одеса за ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений умовно-достроково на 10 місяців 4 дні 15.09.2016 року на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2016 року,

- 12.04.2018 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки,

- у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008114 від 08.10.2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2016 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. ч.3 185, ч.2 ст. 186 КК України за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2016 року, перебуваючи на законних підставах у квартирі АДРЕСА_3 та належить на праві власності ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись нагодою - відсутністю власника та інших осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно шляхом вільного доступу, повторно викрав мобільний телефон марки «Nokia» моделі «301», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1197/17-21 від 14.03.2017 року, 550 гривень, з чохлом, картою пам`яті та сім-карткою, які не становлять матеріальної цінності для потерпілої.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 550 гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: 07 жовтня 2016 року приблизно о 19 годині 00 хвилин він зайшов в гості до потерпілої, яка являлася співмешканкою його знайомого, та проживає за адресою: АДРЕСА_4 . На дивані він помітив мобільний телефон марки «Nokia» та скориставшись ситуацією, коли ніхто за ним не спостерігав поклав мобільний телефон з своєї кишені та вийшов з квартири. Викрадений мобільний телефон він продав на ринку, кошти витратив на власний розсуд.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження № 0008114 від 08.10.2016 року (а. с. 36 - 37), протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.10.2016 року від ОСОБА_5 (а. с. 38), постанови слідчого від 22.02.2017 року про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні марки «Nokia» моделі «301» (а. с. 39), висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №119/17-21 від 14.03.2017 року з довідкою про вартість проведеної експертизи ( а. с. 43-45), суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у скоєнні злочину.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який являється особою раніше судимою (49-102), вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (а.с. 99), що враховано вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.04.2018 року (а.с. 100). на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває ( а. с. 47), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а. с. 48).

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття та повне визнання ним вини у вчиненні інкримінованого злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, у вчиненому розкаявся, однак вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд приходить до висновку, що його виправлення, не можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі, на строк в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, за сукупністю злочинів із застосуванням положень ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши частково відбуте покарання призначене за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.04.2018 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 19.01.2018 року.

Керуючись ч.3 ст.3, ч.1 ст. 5 КК України, враховуючи , що злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України вчинений ОСОБА_4 07.10.2016 року, суд приходить до переконання про можливість застосування відносно ОСОБА_4 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIІІ від 26.11.2015 року) та вважає за необхідне ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час судового розгляду даного кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17.09.2018 року, тобто з дня прибуття до державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» (т.1 а.с. 34) для розгляду даного кримінального провадження, по день набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави Україна 198,00 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження судово-товарознавчої експертизи №1197/17-21 від 14.03.2017 року ( а. с. 45), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ОСОБА_4 злочину.

Питання про долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. ст. 100 КПК України, повернувши мобільний телефон марки «Nokia» моделі «301», його власнику, а саме потерпілій ОСОБА_5 (а.с. 39).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 66, 67, 70-72 КК України, ст. ст.100, 124, 349 ч.3, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.04.2018 року більш суворим, призначеним за цим вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі, зарахувавши в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.04.2018 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 19.01.2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час судового розгляду даного кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17.09.2018 року по день набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 198,00 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження судово-товарознавчої експертизи №1197/17-21 від 14.03.2017 року.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази в кримінальному провадженні № 0008114:
- мобільний телефон марки «Nokia» моделі «301», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 (а.с. 39 - 40), після набрання вироком законної сили залишити останній.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: