Ухвала
Іменем України
16 серпня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-8075 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 травня 2018 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року задоволено клопотання прокурора і звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 травня 2018 року апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року без зміни.
Згідно з ухвалою районного суду, ОСОБА_4 , обіймаючи у період з 18 березня 2015 року по 20 січня 2016 року посаду головного державного ревізора-інспектора відділу організації перевірок відшкодування ПДВ управління контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ ГУ ДФС, будучи суб`єктом декларування, умисно не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим порушила вимоги чинного законодавства України.
ОСОБА_4 за результатами досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 45 КК України. Вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, безпідставно звільнив ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, посилаючись на такі обставини як щире каяття та сприяння розкриттю злочину. На думку прокурора, ОСОБА_4 визнала вину під тиском беззаперечних доказів з метою уникнення покарання.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_4 за ст. 366-1 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів прокурора про порушення щодо ОСОБА_4 загальних засад звільнення від кримінальної відповідальності, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
При цьому відповідно до примітки до даної статті, злочин, передбачений ст. 366-1 КК України не відноситься до корупційних і згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, прокурор, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, отримавши її згоду на таке звільнення, звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
У своєму клопотанні прокурор зазначав, що ОСОБА_4 вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро покаялася у вчиненому, активно сприяла у розкритті злочину, тому вважав за можливе звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, з`ясував думку підозрюваної та прокурора, які просили задовольнити клопотання, встановив наявність таких обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність у провадженні потерпілих та заподіяної шкоди, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання прокурора, звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження.
При цьому в ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_4 сприяла органу досудового розслідування в установленні невідомих обставин справи, надавала детальні та послідовні пояснення, пов`язані з вчиненням злочину, та документи, які їх підтверджують.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив ухвалу районного суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.Стосовно доводів, викладених в апеляції прокурора, аналогічних доводам у його касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості,з якими погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3