Дата документу 09.10.2018
Справа № 334/368/18
Провадження № 1-кп/334/386/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню технічну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст.89 КК України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2018 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Під час розгляду справи виникла необхідність у вирішенні питання, щодо подовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про подовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на те, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, тому що обвинувачений зможе переховуватись від суду. Просить подовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

Захисник заперечувала, надала письмове клопотання про зміну запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , свої вимоги мотивувала наступним, на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Вона є захисником ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 21 лютого 2018 року.

На підставі ухвали слідчого судді від 03 грудня 2017 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалами Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 року, 01 березня 2018 року, 05 квітня 2018 року, 23 травня 2018 року, 18 червня 2018 року, 14 серпня 2018 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 15 жовтня 2018 року включно. ОСОБА_4 утримується у Запорізькому слідчому ізоляторі.

Вважає, що обраний ОСОБА_4 запобіжний захід має бути змінено на більш м`який з огляду на наступне.

ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному збуті прозорої рідини загальним об`ємом 4,363 мл., що містить в собі психотропну речовину метамфетамін. Хоча діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 формально підпадає під категорію тяжкого злочину, фактично кількість речовини є незначною.

ОСОБА_4 свою вину не визнає. За 10 місяців перебування справи на розгляді суду сторона обвинувачення так і не надала доказів його вини. За весь цей час був допитаний лише 1 свідок. Явку інших свідків сторона обвинувачення до теперішнього часу не забезпечила. Фактично у судових засіданнях вирішувалося тільки питання щодо подовження тримання ОСОБА_4 під вартою. Розгляд справи по суті не здійснювався. Під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не зміг внести заставу в сумі 33680 грн., призначену ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2017 року, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не займався діяльністю, пов`язаною зі збутом наркотичних засобів.

Клопотання про подовження строку тримання під вартою заявляються в усній формі без дотримання вимог ст.331 КПК України та кожного разу обґрунтовуються однаковими обставинами, що не відповідає практиці ЄСПЛ, викладеній у рішеннях у справах «Єлоєв проти України», «Свершов проти України», «Харченко проти України». В наведених рішеннях зазначено, що національні суди часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього строку ув`язнення, тоді як згідно з п.3 ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає саме по собі бути підставою для позбавлення волі, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення іншими підставами, які мають бути чітко вказані.

Вважає, що при вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу судом має бути враховано, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, стабільний доход - отримує пенсію як інвалід 2 групи, проживає разом з матір`ю похилого віку, яка є інвалідом 3 групи і потребує сторонньої допомоги і догляду за віком і станом здоров`я. ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристикою від 12 серпня 2018 року. Судом також має бути враховано, що за 6 судових засідань і 10 місяців розгляду справи сторона обвинувачення забезпечила явку тільки 1 свідка, не надала жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_4 .

Також має бути враховано і стан здоров`я ОСОБА_4 який є інвалідом 2 групи з загальним захворюванням і страждає на имунодефіцитний стан тяжкого ступеню, хронічний остеомієліт нижньої і верхньої щелепи, патологічний перелом нижньої щелепи у фронтальній ділянці, хронічний вірусний гепатит С. Перебування в слідчому ізоляторі створює небезпеку для життя і здоров`я ОСОБА_4 , оскільки в умовах установи йому не надається належна медична допомога. Просить змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або інший, більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений, підтримав думку захисника.

Заслухавши клопотання прокурора, захисника, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого необхідно відмовити з огляду на наступне, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні середнього ступеню тяжкості та тяжких злочинах, за скоєння одного з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна. Крім цього оскільки обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушеннях за якими його притягнуто до кримінальної відповідальності не визнає у повному обсязі в судовому засіданні було встановлено повний порядок та обсяг дослідження доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження. Відповідно до затвердженого порядку по справі необхідно допитати свідків, вивчити усі наявні письмові докази, допитати обвинуваченого оскільки на даному етапі триває допит свідків, тому існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі зможе впливати на свідків, а отже суд не находить підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо подовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, виходячи з наступних підстав.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, знаходячись на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, оскільки злочини, у вчинені яких він обвинувачується, є злочинами середнього ступеню тяжкості та тяжкими, також суд вважає, що обвинувачений, знаходячись на свободі, може впливати на свідків.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 раніше не судимий на підставі ст.89 КК України, обвинувачується у вчинені злочинів середнього ступеню тяжкості та тяжких. Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, не працює, утриманців не має, тому є всі підстави вважати, що він може продовжити злочинну діяльність.

На думку суду, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання тому, щоб обвинувачений не став переховуватися від органів досудового слідства та суду та не вчинив інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу шести десяти діб з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Тому суд вважає, що прокурором доведена необхідність у подовженні строку тримання під вартою строком на шістдесят діб у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 331, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Подовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню технічну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст.89 КК України, строком на шістдесят діб, тобто з 09 жовтня 2018 року по 07 грудня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1