УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 725/4771/17

провадження № 51-9459ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 02 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 вересня 2018 року,
встановив:
За вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 02 липня 2018 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК на строк 3 роки; ч. 1 ст. 361-2 КК на строк 6 місяців; ч. 2 ст. 361-2 КК на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 104 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Апеляційний суд Чернівецької області ухвалою від 11 вересня 2018 року змінив вирок місцевого суду в частині обвинувачення та перекваліфікував дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 361-2 КК на ч. 1 ст. 361-2 КК. Постановив вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК на строк 3 роки; ч. 1 ст. 361-2 КК на строк 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 104 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення, а кримінальне провадження закрити.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_4 фактично зводяться до її посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень, не зазначила, яких саме порушень допустились суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду кримінального провадження щодо її підзахисного, у чому саме ці порушення полягали, та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Також, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі на спростування доводів її апеляційної скарги.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, порушуючи питання про закриття кримінального провадження, захисник не наводить підстав, з яких воно може бути закрите.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити їй семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3