УХВАЛА
Справа № 521/10964/17

Номер провадження:1-кп/521/215/18

25 червня 2018 року колегія суддів Малиновського районного суду міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

у підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2013 року за № 0001208, відносно неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2, п 12 ч 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В

До Малиновського районного суду міста Одеси з апеляційного суду Одеської після визначення підсудності, надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2013 року за № 0001208, відносно ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

29 березня 2018 року, відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, обвинувальний акт розподілений колегії суддів, головуючому судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Прокурор під час підготовчого судового засідання висловив думку, щодо можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом.

Захисник, щодо призначення підготовчого судового засідання, просив суд повернути обвинувальний акт прокурору у звязку з його невідповідністю нирмам чинного КПК, зокрема у звязку з відсутністю правильності формулівання обвинувачення у відношенні ОСОБА_7 ..

ОСОБА_7 з думкою захисника погодився.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, захисника, обвинувачену та її законного представника суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду міста Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом немає, однак обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має містити такі відомості (серед іншого): 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як встановлено, в обвинувальному акті фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбаченого п. 2, п. 12 ч 2 ст. 115 КК України. Такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_7 за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного.

Вказане порушення в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 а тому доводи сторін кримінального провадження про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не відповідають міжнародним правовим актам, а також національному кримінальному процесуальному Закону.

Крім того, вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є безпідставним, оскільки обвинувачення його висунуте не було у встановленому законом порядку та не міститься в самому обвинувальному акті. Більш того, така вказівка в обвинувальному акті є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного акту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18 грудня 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 314, 315 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Повернути обвинувальний акт та додані до нього матеріали відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України прокурору Роздільнянського району Одеської області у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України, для усунення виявлених недоліків.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду, може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, через суд, який ухвалив судове рішення.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3