Номер провадження: 11-сс/785/1469/18
Номер справи місцевого суду: 522/1811/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року м. Одеса

Суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2018 року про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000434 від 25 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2018 року було задоволено клопотання ОСОБА_5 та скасовано арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000434 від 25 січня 2017, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2017 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши надані матеріали, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за нею з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в частині 1 та 2 ст.309 КПК України, що містить вичерпний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, та цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Такими рішеннями слідчого судді є ухвали про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності або інших, за відсутності яких фізична особа підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування.

До вказаного переліку, який є вичерпним, не входить ухвала слідчого судді про скасування арешту на майно або відмову в його скасуванні за клопотанням, поданим в порядку ст.174 КПК України.
В апеляційному порядку відповідно до пункту 9 ч.1 ст.309 КПК України можуть бути оскаржені лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.
Згідно до вимог ч.3 ст.309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
До аналогічних висновків дійшла колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 15 лютого 2018 року у справі № 757/2200/17-к.
Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.
При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього кодексу.
Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, на яку, згідно із кримінальним процесуальним законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч.4 ст.399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.
Крім того, з огляду на положення ст.174 КПК України представник потерпілого не входить до кола осіб, які можуть оскаржувати ухвали слідчих суддів про скасування арешту на майно.

Керуючись статтями 7, 9, 24, 309, 399, 422 КПК України суддя-доповідач, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2018 року про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000434 від 25 січня 2017 року.

Відповідно до положень ч.5 ст.399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2