Провадження № 1-кп/331/129/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 20.02.2015 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на причеп «КАРАВАН МЗАП», державний номер знак НОМЕР_1 .

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна. Незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, зумовить труднощі або унеможливить в подальшому виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаюсь його необґрунтованість..

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Отже з метою забезпечення конфіскації, суд вважає вказаний захід забезпечення кримінального провадження доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання прокурора в частині накладення арешту на майно ОСОБА_4 ,а саме причепу «КАРАВАН МЗАП», державний номер знак НОМЕР_1 слід задовольнити.
Відповідно до п.20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Згідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Матеріалами справи встановлено, що причеп «КАРАВАН МЗАП», державний номер знак НОМЕР_1 » належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 42 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних прав кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що причеп сам по собі не містить слідів кримінального правопорушення, його збереження через громіздкість неможлива без зайвих труднощів та витрат з боку держави, та з метою захисту законних прав та інтересів власника майна, а також відсутності негативних наслідків для інших осіб, слідчий суддя вважає за доцільне передати вказане у клопотанні майно ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, до вирішення справи по суті, при цьому попередити ОСОБА_4 про недопустимість будь-яких дій, спрямованих на розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії із ним.
Керуючись ст. ст. 170, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, причеп «Караван МЗАП», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Передати причеп «Караван МЗАП», державний номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, а саме, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії із зазначеним майном.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1