Справа № 743/1117/16-к
Провадження №1-кп/743/1/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000409 від 16 жовтня 2014 р. відносно

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

паспорт серії НОМЕР_1 ,

неодруженого,

офіційно не працюючого,

зареєстрованого та проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_2 ,
судимого вироком Ріпкинського районного

суду Чернігівської області від 9 вересня 2016 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 186, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком в 3 роки, з покладення відповідних

обов`язків,

за ч. 2 ст. 125 та за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122
КК України,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина України,

паспорт серії НОМЕР_3 ,

неодруженого,

дані про працевлаштування відсутні,

зареєстрованого та проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_2 ,

РНОКПП не встановлено,

такого, що не має судимостей,

за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

- прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої

прокуратури ОСОБА_5 ,

- потерпілого ОСОБА_6 , його представника

ОСОБА_7 ,

- потерпілої ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_9 , його законного

представника ОСОБА_10 , його захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

- обвинуваченого ОСОБА_13 , його законного

представника ОСОБА_14 ,

- ОСОБА_15 , як захисника обвинуваченого ОСОБА_16 та, одночасно, представника потерпілої ОСОБА_17 ,

в присутності : - представників молодіжної превенції Ріпкинського ВП

ЧВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ,

- представників служби у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ,

ВСТАНОВИВ:

ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНЕ СУДОМ ДОВЕДЕНИМ.

12 квітня 2015 року, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_22 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_23 , умисно наніс останній як мінімум 38 ударів руками, ногами та дерев`яною палицею по тулубу, голові, верхніх та нижніх кінцівках, заподіявши останній:

- легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забитої рани волосяної частини голови;

- легкі тілесні ушкодження (що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності) у вигляді синців та забиття м`яких тканин обличчя, шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, садна шиї, грудної клітки, лівої верхньої та правої нижньої кінцівок.

ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ЯКЕ ПРЕД`ЯВЛЕНЕ ОСОБАМ І ВИЗНАНЕ СУДОМ НЕДОВЕДЕНИМ.

Крім того, ОСОБА_22 та ОСОБА_24 обвинувачуються в тому, що вони, 14 жовтня 2014 року, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, групою осіб без попередньої змови, кожен перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому будинку в АДРЕСА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_25 , умисно, нанесли останньому численні удари руками та ногами по грудній клітці, правій кінцівці та голові, заподіявши останньому:

- середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я у вигляді переломів 8,9 ребер справа по середньо-пахвинній лінії та 11 ребра по задньо-пахвинній лінії;

- легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої непроникаючої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням, синців та забиття м`яких тканин обох вушних раковин, саден обличчя;

- легкі тілесні ушкодження (що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності) у вигляді синців та забиття м`яких тканин правої верхньої кінцівки, грудної клітки, саден шиї, правої верхньої кінцівки, грудної клітки.

Такі дії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, вчиненому групою осіб, без попередньої змови між собою.

Обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України.

ПОЗИЦІЯ ОБВИНУВАЧЕНОГО.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_26 спочатку заперечував причетність до нанесення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .. Перед закінчення з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами, ОСОБА_26 вину визнав у вчиненні даного кримінального правопорушення, розкаявшись у вчиненому. При цьому, жодних пояснень з приводу самого кримінального правопорушення не дав.

ОЦІНКА СУДУ.

Не зважаючи на таку непослідовну позицію ОСОБА_9 , його винність у вчиненому кримінальному правопорушенні доводиться наступним.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 наполягала на притягненні ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, вказуючи, що дійсно ОСОБА_26 до весни 2015 р. надавав допомогу та доглядав меншу дитину, вони разом вживали спиртні напої, але з останнім вона спільно не проживала, тим більше коли останній був неповнолітній. Вказує, що 12 квітня 2015 р. була Пасха. Вона святкувала за адресою АДРЕСА_5 , вживала спиртні напої. В компанії були ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 . В цей день близько 20 год. до неї прийшов ОСОБА_26 в стані алкогольного сп`яніння, у них виник конфлікт, останній ображав її. Вона запропонувала ОСОБА_31 зайти до квартири та з`ясувати причини конфлікту. Будучи в квартирі, ОСОБА_26 почав наносити їй удари руками по обличчю, а потім бив її руками, ногами, палицею по голові, тулубу, руках та ногах, скільки ударів не пам`ятає. Крім них, в кімнаті нікого не було. Коли прийшла до свідомості, то побачила, що ОСОБА_26 душив її. Трохи заспокоївшись, ОСОБА_26 згодився на її пропозицію сходити придбати цигарки. Коли останній пішов, вона побігла до сусідки та вони викликали поліцію. Згодом написала заяву в поліцію та проходила СМЕ в м.Чернігові. Цивільний позов, поданий до ОСОБА_9 підтримує, а при призначенні покарання, то покладається на розсуд суду.

З аналізу показань допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_32 вбачається, що остання проживає в одному багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_5 , разом з ОСОБА_8 ; остання очевидцем побиття ОСОБА_8 не була, оскільки на свято Пасхи була у своєї тітки; остання прийшла додому близько 21 год., то ОСОБА_8 була на подвір`ї, трималася за голову, яка була в крові; ОСОБА_8 відразу вказала, що її побив ОСОБА_33 ..

З аналізу показань допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_34 вбачається, що остання проживає в будинку за адресою АДРЕСА_5 ; остання очевидцем побиття ОСОБА_8 не була; ввечері на Пасху-2015 до неї прибігала ОСОБА_8 з побитою головою, вся в крові та вказала, що її побив ОСОБА_26 , хоча в день у ОСОБА_8 ушкоджень не було.

З аналізу показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_35 вбачається, що свято Пасхи в 2015 р. він святкував в компанії в смт.Ріпки по вул. Лермонтова, біля будинку № 38; вони вживали спиртні напої; в їх компанії була ОСОБА_8 ; вони відмовили ОСОБА_31 аби той з ним вживав спиртні напої; ОСОБА_8 та ОСОБА_26 пішли, а вони продовжили вживати спиртні напої; в той день ОСОБА_9 останній не бачив; не був очевидцем нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ; в той день більше ОСОБА_8 не бачив.

З аналізу показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_36 вбачається, що в першій половині дня свята Пасхи в 2015 р. він разом з ОСОБА_37 заходили вжити спиртні напої з ОСОБА_8 ; вони випили і розійшлися; останній не був очевидцем нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ; в той день більше ОСОБА_8 не бачив.

З аналізу показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_38 вбачається, що свято Пасхи в 2015 р. він святкував в компанії з ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 в смт.Ріпки по вул. Лермонтова, біля будинку № 38; вони вживали спиртні напої; в їх компанії була ОСОБА_8 ; коли прийшов ОСОБА_26 , то ОСОБА_8 пішла з останнім, а вони продовжили вживати спиртні напої; останній не був очевидцем нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ; останній був очевидцем того, що через короткий проміжок часу приходила ОСОБА_8 , яка мала видимі тілесні ушкодження, була в крові та сповістила їх, що її побив ОСОБА_26 ;

З аналізу показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_42 вбачається, що в першій половині дня на свято Пасхи в 2015 р., він був очевидцем конфлікту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в ході якого останні сварились, а ОСОБА_26 останній тілесні ушкодження не наносив; очевидцем нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 він не був, але через певний проміжок часу до нього приходила ОСОБА_8 , з перев`язаною головою та вказувала, що її побив ОСОБА_26 палкою на Свято Пасхи.

З висновку судово-медичної експертизи № 278 від 16.04-27.04.2015 р. р., проведеної КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» вбачається, що у ОСОБА_8 мали місце: легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забитої рани волосяної частини голови та легкі тілесні ушкодження (що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності) у вигляді синців та забиття м`яких тканин обличчя, шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, садна шиї, грудної клітки, лівої верхньої та правої нижньої кінцівок, які утворились не менше від 38 ударів руками, ногами та дерев`яною палицею по тулубу, голові, верхніх та нижніх кінцівках, а можливість утворення всіх вищевказаних тілесних ушкоджень в результаті її падіння з висоти власного зросту на площину виключається.

На думку суду, вказаний висновок експертизи є науково обґрунтованим, відповіді на запитання, що ставились перед експертом є вичерпними та не викликають сумнівів у їх правильності.

Вказаний висновок експерта в сукупності з показаннями потерпілої ОСОБА_8 та побічно з показаннями вказаних вище свідків, які бачили ОСОБА_9 біля будинку АДРЕСА_5 , бачили, що останній заходив в квартиру з ОСОБА_8 , чули від останньої про нанесення тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_9 , в сукупності з рапортами від 12.04.2015 р. в яких зафіксоване звернення 12.04.2015 р. до ЧЧ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, як самої ОСОБА_8 , так і медичної сестри Ріпкинської ЦРЛ про заподіяння ОСОБА_8 з боку ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, на думку суду, доводить подію кримінального правопорушення, причетність до неї ОСОБА_9 , локалізацію травматичних впливів (тулуб, голова, верхні та нижні кінцівки ОСОБА_8 ), наявність у останньої тілесних ушкоджень (у вигляді забитої рани волосяної частини голови та у вигляді синців та забиття м`яких тканин обличчя, шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, садна шиї, грудної клітки, лівої верхньої та правої нижньої кінцівок) та спростовує початкову версію ОСОБА_9 щодо непричетності його до заподіяння, вказаних вище тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ..

Оцінивши вказані докази в сукупності, суд приходить до висновку про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_26 , що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, про доведеність винуватості ОСОБА_9 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України.

ПОЗИЦІЯ ОБВИНУВАЧЕНИХ.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_26 спочатку вину визнав частково, а перед судовими дебатами вину визнав повністю. Вказав, що 14.10.2014 р. був з ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 в с.Голубичі у потерпілого ОСОБА_6 .. Там крім перелічених осіб, були ще ОСОБА_48 та ОСОБА_49 . Вони вживали спиртні напої. Між ОСОБА_43 та ОСОБА_45 з одного боку та ОСОБА_50 з іншого боку виник конфлікт через ОСОБА_51 .. При цьому ОСОБА_52 дівчата тягали, але за останню заступився ОСОБА_53 .. В ході конфлікту ОСОБА_54 кидав стілець в ОСОБА_6 .. Коли ОСОБА_55 взяв косу, то він ухватився за потерпілого. Визнав, що в той день наносив ОСОБА_56 два удари по обличчю рукою, але вважає, що не міг своїми діями завдати йому травм описаних в обвинувальному акті Вказує, що речі він не пошкоджував. Цивільний позов визнає частково, а саме в частині нанесення двох ударів потерпілому в обличчя.

Аналогічні свідчення давав обвинувачений ОСОБА_26 і під час слідчого експерименту, в присутності захисника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_10 , який відбувся 8 вересня 2016 р. на вулиці 30 років Перемоги в с.Голубичі Ріпкинського району.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_57 просив визнати його невинуватим та виправдати у вчиненому кримінальному правопорушення, так як жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_56 не наносив. Підтвердив, що 14.10.2014 р. був з ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_58 , ОСОБА_47 в с.Голубичі у потерпілого ОСОБА_6 , який обурився великою кількістю гостей, а потім заспокоївся. Там крім перелічених осіб, були ще ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , які накрили на стіл. Вони вживали спиртні напої, пили вино. Він бачив, як ОСОБА_54 вдарив один раз ОСОБА_6 стільцем. Коли потерпілий ОСОБА_55 розмахував ножем та косою, то вони спочатку заховались, а потім відібрали косу, при цьому, він тримав ОСОБА_6 , а хто бив не бачив.

Докази представлені стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ст. 122 КК України:
- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , згідно яких він періодично проживає в неуспадкованому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 ; станом на жовтень 2014 р. він проживав разом з ОСОБА_59 , яка надавала допомогу йому по господарству; 14.10.2014 р. була річниця смерті його дружини, до нього приїжджали діти з сім`ями, вони пом`янули покійну; було багато їжі та випивки; він ліг спати рано; прокинувся через короткий проміжок часу, бо до нього в будинок прийшла шумна компанія: ОСОБА_60 , ОСОБА_54 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_57 , ОСОБА_26 ; були ОСОБА_59 та ОСОБА_48 ; всі вживали спиртні напої. ОСОБА_60 та ОСОБА_62 пішли до «дальньої кімнати» з ОСОБА_59 ; між останніми виник конфлікт, під час якого ОСОБА_59 штовхали, били; він намагався заступитись за ОСОБА_59 , але ОСОБА_60 та ОСОБА_62 почали наносити йому ушкодження; до них приєднався ОСОБА_54 , який вдарив його стільцем по обличчю та вибив йому зуби; він впав, били всі хто куди; хто саме і куди бив не знає, бо лежав та животі, тим паче він їх бачив вперше; нападники казали, щоб дав 200 грн., бо приїхали в с.Голубичі на таксі, а їм ще додому їхати треба та казали, щоб горілку дав; він пізніше піднявся та пішов до кімнати, там речі розкидані, телевізор розбитий, телефону немає, він запитав де телефон, його знову почали бити; більше їх не чіпав, боявся що почнуть бити; на наступний день приїхала донька, забрала його та повезла до райвідділу міліції, там писав заяву; потім їздили в м. Чернігів знімати побої; робили йому рентген; в нього був поламаний ніс, перебиті ребра;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_59 , згідно яких остання, станом на жовтень 2014 р., проживала разом з ОСОБА_63 в с.Голубичі Ріпкинського району, надавала йому допомогу по господарству. Вказала, що 14.10.2014 р. вона запросила ОСОБА_64 та ОСОБА_65 на Храм. Останні приїхали, з ними були ОСОБА_60 , ОСОБА_54 , ОСОБА_26 , ОСОБА_66 .. До них також прийшла ОСОБА_48 , яка допомогла їй накрити на стіл. Вони вживали пиво. Але ОСОБА_60 захотіла горілки і за цього у неї виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_62 та ОСОБА_60 тягали її за волосся. За неї заступився ОСОБА_53 .. Останньому вибив табуреткою зуб ОСОБА_67 .. Коли ОСОБА_55 впав, то його почали добивати ОСОБА_57 та ОСОБА_33 .. Під час конфлікту ОСОБА_60 та ОСОБА_62 розкидали речі. ОСОБА_55 косу не брав, ОСОБА_60 , ОСОБА_54 , ОСОБА_48 під час конфлікту з будинку не виходили. Вказала, що їй також були заподіянні тілесні ушкодження, але вона паспорта не мала, то СМЕ щодо неї не проводилось;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_68 , згідно яких остання разом з ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_46 , ОСОБА_58 , ОСОБА_47 таксі приїхали ввечері 14.10.2014 р. святкувати Свято Покрови до с.Голубичі Ріпкинського району Чернігівської області; вона дійшла до будинку, де проживав потерпілий ОСОБА_55 та ОСОБА_69 та була ОСОБА_48 ; вони сіли святкувати, вживали пиво; ОСОБА_69 та ОСОБА_48 не оплатила їм таксі; ОСОБА_60 , ОСОБА_54 , ОСОБА_48 пішли по горілку; ОСОБА_69 чіплялась до ОСОБА_64 , тому між ними виник конфлікт; потерпілий ОСОБА_55 хотів розборонити конфлікт за допомогою коси та ножа; ОСОБА_61 відібрав косу у потерпілого, а ОСОБА_26 два рази вдарив потерпілого по обличчю, оскільки ОСОБА_55 хапав її за волосся;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_70 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_71 , згідно яких ОСОБА_60 разом з ОСОБА_45 , ОСОБА_44 , ОСОБА_46 , ОСОБА_58 , ОСОБА_47 таксі приїхали ввечері 14.10.2014 р. святкувати Свято Покрови до с.Голубичі Ріпкинського району Чернігівської області, а саме до магазину, але їх ніхто не зустрів; до будинку де проживали потерпілий ОСОБА_55 та ОСОБА_69 частина добиралась пішки, а частина на автомобілі; в будинку були ще й ОСОБА_48 ; вони вживали всі спиртні напої, а саме пиво; була очевидцем конфлікту між ОСОБА_63 та ОСОБА_47 , який стався через ОСОБА_72 ; під час конфлікту ОСОБА_55 кидався на ОСОБА_64 , останній відштовхнув потерпілого; вона з ОСОБА_48 та ОСОБА_44 виходили по горілку; учасником нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_56 , вона не була; вона бачила, як ОСОБА_55 бігав з косою, яку відібрали

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_48 , згідно яких остання 14.10.2014 р. на Свято Покрови та Храм в с.Голубичі зайшла до господарства, де проживала ОСОБА_49 з потерпілим; в ході розмови, вона дізналась, що до останніх в гості їде компанія з смт.Ріпки; вони з ОСОБА_50 зустріли компанію та накрили на стіл; під час застілля, вона почула крики з крайньої кімнати; підійшовши, вона заглянула і побачила бійку, але хто кого бив вона не зрозуміла; вона була очевидцем того, що ОСОБА_54 участі в конфлікті не приймав, так як сидів біля неї; злякавшись, щоб і їй не дісталося, відразу пішла додому;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_64 , згідно яких останній разом з ОСОБА_45 , ОСОБА_44 , ОСОБА_46 , ОСОБА_58 , ОСОБА_43 на таксі приїхали ввечері 14.10.2014 р. святкувати Свято Покрови до с.Голубичі Ріпкинського району Чернігівської області разом з потерпілим та двома жінками: ОСОБА_48 та ОСОБА_73 , вживали пиво; спочатку виник конфлікт між ОСОБА_45 та ОСОБА_73 , а потім виник конфлікт між ОСОБА_46 , ОСОБА_58 та потерпілим ОСОБА_63 у якого була коса та ніж; потерпілий кидався в ОСОБА_74 табуреткою; він рознімав конфліктуючих, у потерпілого забрав косу і ніж; конкретно не бачив хто кого бив; учасником нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_56 , він не був;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_75 , згідно яких остання приходиться донькою ОСОБА_56 , який періодично проживає в «батьківській хаті» в с.Голубичі Ріпкинського району Чернігівської області; 15.10.2014 р., вона не змогла додзвониться потерпілому, тому поїхали до останнього, який був побитий, вказував, що його пограбували та нанесли тілесні ушкодження на Свято Покрови;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатком від 11 грудня 2015 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого останній, в присутності 2 понятих, в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_4 , розповів про події, які відбувались в даному будинку 14 жовтня 2014 р., про обставини появи в будинку та поведінку обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_74 , свідків ОСОБА_64 , ОСОБА_48 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , про обставини вживання спиртних напоїв, про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень, про обставини сварки жінок з ОСОБА_59 , про обставини пошкодження та зникнення майна;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатком від 19 травня 2016 року, за участю свідка ОСОБА_59 , згідно якого остання, в присутності 2 понятих, в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_4 , розповіла свою версію про події, які відбувались в даному будинку 14 жовтня 2014 р., про обставини появи в будинку та поведінку обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_74 , свідків ОСОБА_64 , ОСОБА_48 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , про обставини нанесення потерпілому ОСОБА_56 тілесних ушкоджень, про обставини пошкодження майна;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатком від 19 травня 2016 року, за участю свідка ОСОБА_13 , згідно якого останній, в присутності 2 понятих, в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_4 , розповів про події, які відбувались в даному будинку 14 жовтня 2014 р., про обставини появи в будинку та поведінку обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_74 , свідків ОСОБА_64 , ОСОБА_48 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , про поведінку потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_59 , про події в "дальній" кімнаті, про нанесення останньому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатком від 19 травня 2016 року, за участю свідка ОСОБА_64 , згідно якого останній, в присутності 2 понятих, в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_4 , розповів про події, які відбувались в даному будинку 14 жовтня 2014 р., про обставини появи в будинку та поведінку обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_74 , свідків ОСОБА_48 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , про обставини вживання спиртних напоїв, про поведінку потерпілого ОСОБА_6 , про події в "дальній" кімнаті, про нанесення останньому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_74 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , про зникле майно;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатком від 19 травня 2016 року, за участю свідка ОСОБА_48 , згідно якого остання, в присутності 2 понятих, в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_4 , розповіла про події, які відбувались в даному будинку 14 жовтня 2014 р., про обставини появи в будинку та поведінку обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_74 , свідків ОСОБА_64 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , про обставини вживання спиртних напоїв, про поведінку потерпілого ОСОБА_6 , про події в "дальній" кімнаті, про те, що їй невідоме про зникле майно.

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатком від 19 травня 2016 року, за участю свідка ОСОБА_68 , згідно якого остання, в присутності 2 понятих, в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_4 , розповіла про події, які відбувались в даному будинку 14 жовтня 2014 р., про обставини появи в будинку та поведінку обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_74 , свідків ОСОБА_64 , ОСОБА_48 , ОСОБА_70 , про поведінку потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_76 , про обставини вживання спиртних напоїв, про конфлікт між ОСОБА_45 та ОСОБА_59 в "дальній" кімнаті, про те, що потерпілий ОСОБА_55 втрутився в конфлікт, про обставини нанесення потерпілому ОСОБА_56 тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатком від 19 травня 2016 року, за участю свідка ОСОБА_70 , згідно якого ОСОБА_60 , в присутності 2 понятих та в присутності адвоката ОСОБА_71 , в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_4 , розповіла про події, які відбувались в даному будинку 14 жовтня 2014 р., про обставини появи в будинку та поведінку обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_74 , свідків ОСОБА_64 , ОСОБА_48 , ОСОБА_68 , про поведінку потерпілого ОСОБА_6 , про обставини вживання спиртних напоїв, про обставини нанесення потерпілому ОСОБА_56 тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_9 ;

- відомості висновку судово-медичної експертизи № 1000, закінченої 23.10.2014 р., проведеної експертом ОСОБА_77 , згідно яких у ОСОБА_78 маються: 1) легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої непроникаючої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням, синців та забиття м`яких тканин обох вушних раковин, саден обличчя, травматичної екстракції 42-го зуба, крововиливів слизової оболонки верхньої і нижньої губ; 2) легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та забиття м`яких тканин правої верхньої кінцівки, грудної клітки, саден шиї, правої верхньої кінцівки, грудної клітки. Тілесні ушкодження є наслідком дії тупих предметів. Під час їх отримання, потерпілий міг знаходиться в різноманітних положеннях по відношенню до нападника (нападників). Потерпілий міг піддаватись, як мінімум 19 травмуючих дій;

- роз`яснення експерта ОСОБА_77 щодо висновку експерта № 100, даними в судовому засіданні, згідно яких зазначення дата початку експертизи 13.10.2014 р. є помилковою, а правильною є дата початку експертизи 17.10.2014 р.;

- відомості висновку комісійної судово-медичної експертизи № 213, від 10.09.2015-18.11.2015 р.р., згідно яких у ОСОБА_6 маються: 1) середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я (на строк більше ніж на 21 добу) у вигляді переломів 8,9 ребер справа по середньо-пахвинній лінії та 11 ребра по задньо-пахвинній лінії; 2) легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої непроникаючої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням, синців та забиття м`яких тканин обох вушних раковин, саден обличчя, травматичної екстракції 42-го зуба, крововиливів слизової оболонки верхньої і нижньої губ; 3) легкі тілесні ушкодження (що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності) у вигляді синців та забиття м`яких тканин правої верхньої кінцівки, грудної клітки, саден шиї, правої верхньої кінцівки, грудної клітки. Всі вказані тілесні ушкодження є наслідком дії тупих предметів за механізмами удару, струсу, тиснення та тертя. Для виникнення всього описаного вище комплексу ушкоджень потерпілому було необхідно завдати не менше ніж 19 травмуючих впливів. Не можливим є утворення всього комплексу тілесних ушкоджень внаслідок його падіння на площині («з висоти власного зросту»). Можливим є утворення всього описаного комплексу тілесних ушкоджень за обставин, на які вказує потерпілий ОСОБА_79 в протоколі допиту від 16.10.2014 року, а саме: «... 14.10.2014 року ... ОСОБА_80 та ті дві дівчині повалили мене та почали бити ногами та руками по всіх частинах тіла. Мені нанесли приблизно 20 ударів. Били одночасно вже і мене і ОСОБА_81 ...».

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Предметом даного кримінального провадження не являються події, які відбулися 16 жовтня 2014 р. в смт.Ріпки Чернігівської області, а саме «самосуд» вчинений родичами ОСОБА_6 , самим ОСОБА_63 та іншими особами щодо ОСОБА_74 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , тому оцінку показанням обвинувачених та свідків з даного приводу суд давати не буде.

Оскільки в листі Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 02.11.2017 р. № 03-04/282 вказується, що на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , не має, жодних доказів на підтвердження нумерації будинку матеріали кримінального провадження не містять, тому орган досудового розслідування не встановив точну адресу будинку, де відбувся конфлікт 14.10.2014 р. в с.Голубичі Ріпкинського району Чернігівської області.

Суд не надає правову оцінку діям ОСОБА_74 , так як останнього обвинувачували тільки в нанесенні ОСОБА_56 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я одним ударом рукою по голові у вигляді травматичної екстракції 42-го зуба, крововиливів слизової оболонки верхньої і нижньої губ за що останнього було звільнено від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 3 травня 2018 р., інших обвинувачень, в т.ч. і в спільному нанесенні інших тілесних ушкоджень не висували. При цьому, будучи обвинуваченим ОСОБА_54 відмовився від дачі свідчень, на підставі ст. 63 Конституції України. В подальшому, в т.ч. і після закриття кримінального провадження, ОСОБА_54 не допитувався.

Сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_82 та ОСОБА_31 нанесення ОСОБА_56 чисельних ударів по голові, по грудній клітці, правій кінцівці, а у висновках первинної та комісійної судово-медичних експертиз вказується про нанесення ОСОБА_56 не менше ніж 19 ударів в різні частини тіла. З огляду на об`єм висунутого обвинувачення ОСОБА_83 (кримінально провадження щодо останнього закрито), а саме нанесення одного удару рукою в голову, то виходить, що ОСОБА_26 та ОСОБА_57 групою осіб завдали потерпілому ОСОБА_56 не менше 18 ударів в різні частини тіла. При цьому, не відмежовано скільки ударів наніс ОСОБА_57 , а скільки ОСОБА_33 .. З допиту безпосередньо допитаних в судовому засіданні обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , попереджених про кримінальну відповідальність свідків ОСОБА_48 , ОСОБА_70 , ОСОБА_68 , ОСОБА_64 , як безпосередніх учасників конфлікту, поза розумним сумнівом, не доводиться, що ОСОБА_57 та ОСОБА_26 наносили потерпілому ОСОБА_56 саме чисельні удари в різні частини тіла. В свою чергу, потерпілий ОСОБА_55 стверджує, що його били не тільки ОСОБА_26 , ОСОБА_57 , але і інші учасники конфлікту: ОСОБА_62 , ОСОБА_60 , ОСОБА_54 , ОСОБА_84 .. Про нанесення саме ОСОБА_58 та ОСОБА_46 чисельних ударів йдеться тільки в показаннях свідка ОСОБА_59 , яка, на той час, проживала спільно з потерпілим ОСОБА_85 .. Слід зауважити, що ОСОБА_59 підтвердила, що їй також завдавались тілесні ушкодження, але вона судово-медичну експертизу не проходила. Також слід зазначити, що усі учасники конфлікту вживали спиртні напої. З часу кримінального правопорушення по час їх допиту в судовому засіданні пройшло більше 2 років і 6 місяців. Одночасний допит обвинувачених, потерпілого, свідків не проводився. Підстав надавати перевагу показанням свідка ОСОБА_59 над показаннями свідків ОСОБА_48 , ОСОБА_70 , ОСОБА_68 , ОСОБА_64 не має.

Сукупність наведених доказів не виключає версію потерпілого ОСОБА_6 про те, що чисельні удари руками та ногами по грудній клітці, правій кінцівці та голові йому завдавали не тільки ОСОБА_26 і ОСОБА_57 , але і інші особи, що є більш вірогіднішим.

Слід зауважити, що під час досудового розслідування були проведенні слідчі експерименти, а саме:

- 11 грудня 2015 року слідчим Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_86 , за участю потерпілого ОСОБА_6 , в житловому будинку по АДРЕСА_4 , на підставі заяви ОСОБА_75 від 11 грудня 2015 р.;

- 19 травня 2016 року слідчим Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_87 , за участі свідків ОСОБА_59 , ОСОБА_13 , ОСОБА_64 , ОСОБА_48 , в житловому будинку по АДРЕСА_4 , на підставі заяви ОСОБА_75 від 19.05.2016 р.;

- 11 липня 2016 року слідчим Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_87 , за участі свідків ОСОБА_68 та ОСОБА_70 , в житловому будинку по АДРЕСА_4 , на підставі заяви ОСОБА_75 від 11.07.2016 р..

Відповідно до ч. 5 ст. 240 КПК України передбачено, що слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Згідно частини третьої ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

З пояснень потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 дістався йому від батьків, але він не оформлений належним чином, спадщину після батьків ніхто не приймав, він проживає у вказаному будинку більшу частину року, діти проживають у м.Чернігові, що узгоджується з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 101707346 від 27.10.2017 р. відповідно до якої житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 у вказаних Реєстрах не зареєстровано. При цьому, потерпілий ОСОБА_55 у володінні якого перебуває вказаний житловий будинок добровільної згоди не давав на проведення слідчого експерименту у його житлі, а матеріали кримінального провадження не містять ухвал слідчого судді про дозвіл на проведення вказаних слідчих експериментів. Матеріали кримінального провадження не містять доказів про те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 перебуває у володінні ОСОБА_75 , яка давала добровільну згоду на проведення слідчих дій слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_6 (11.12.2015 р.), свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_59 , ОСОБА_64 , ОСОБА_48 (19.05.2016 р.), свідків ОСОБА_70 , ОСОБА_68 (11.07.2016 р.).

Враховуючи те, що дозвіл на проведення слідчих експериментів в житловому будинку надала не належна особа, те, що відсутні ухвали слідчого судді щодо надання згоди на проведення слідчих експериментів в житловому будинку, суд вважає, що слідчі експерименти за участі потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_59 , ОСОБА_64 , ОСОБА_48 , ОСОБА_70 , ОСОБА_68 в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_4 проведено з порушенням встановленого КПК України порядку, а тому отримані у результаті проведення таких слідчих експериментів докази у формі відповідних протоколів та додатків до них є недопустимими доказами, тому суд, в силу ст. 87 КПК України, не може посилатися на них при ухваленні судового рішення, відтак протоколи проведення слідчих експериментів з додатками не доводять винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України.

Переходячи до оцінки висновків судово-медичних експертиз (первинної та комісійної), то суд вказує, шо зазначення у висновку експерта № 1000, що вона розпочалась 13.10.2014 р. є помилковим, що роз`яснила експерт ОСОБА_77 в суді, а правильним є дата «17.10.2014 р.», що узгоджується з даними, які містяться в Журналі реєстрації осіб, які проходили обстеження у відділі експертизи …, де зазначено, що відповідна постанова слідчого зареєстрована в експертній установі 17.10.2014 р. та з завіреною копією висновку експерта № 1000, в якій наявне закреслення «13.10.2014 р.» на «17.10.2014 р.», засвідчене підписом та завірене печаткою Відділу.

Враховуючи вказане та те, що в силу Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6 обов`язковим є зазначення саме дати закінчення експертизи, а зазначення дати початку експертизи не є обов`язковим, суд знаходить, що з цих підстав вказаний висновок експертизи (№ 1000) не може бути визнаний недопустимим доказом.

В той же час, у п. 4.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6 зазначено, що судово-медичний експерт встановлює особу обстежуваного за паспортом чи іншим документом, що його замінює, а в п. 3.2.5 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6 вказано, що у вступній частині висновку експерта повинно бути зазначено: Прізвище, ім`я та по батькові, вік, місце проживання, документ, що посвідчує особу (при експертизі потерпілих, обвинувачених та інших осіб), назва і номер кримінальної справи, кількість томів та листів справи, перелік об`єктів та зразків, що надійшли на експертизу (при експертизі за матеріалами справи та експертизі речових доказів).

В даному випадку, з висновку експерта № 1000 вбачається, що експертиза проведена щодо БЕРДНИ ОСОБА_88 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_4 ), хоча вказаним паспортом документується ОСОБА_89 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто судово-медичну експертизу проведено щодо неіснуючої особи, саме неіснуючій особі встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, а постанова слідчого СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_90 про призначення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_91 залишилась не виконаною. В такому випадку, оскільки усунути вказаний недолік шляхом допиту експерта не можливо, а Інструкція про проведення судово-медичної експертизи, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6 не передбачає механізм усунення недоліків висновків експерта з явними помилками щодо прізвища потерпілого, орган досудового розслідування мав призначати саме повторну судово-медичну експертизу, але цього зроблено не було.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд установлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України).

В даному випадку, висновок експерта № 1000 отриманий не у порядку, передбаченому КПК України, а з істотним порушенням процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертиз.

Виходячи з наведеного, фактичні дані висновку експерта № 1000, яким встановлено ступінь тілесних ушкоджень неіснуючої особи є недопустимим доказом, в силу ст. 86 КК України.

В основу обвинувачення ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_74 покладено висновок комісійної судово-медичної експертизи № 213, від 10.09.2015-18.11.2015 р.р., який ґрунтувався на відомостях висновку судово-медичної експертизи № 1000, закінченої 23.10.2014 р..

Відповідно до ч. 5 ст. 101 КПК висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

У рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року Європейський суд з прав людини, для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.

У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Згідно зі ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Судом не встановлено жодної із вищезазначених у законі обставини для визнання відомостей висновку комісійної судово-медичної експертизи недопустимими.

В той же час, виходячи з приписів ст. 101 КПК України та вказаної вище практики Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що висновок комісійної судово-медичної експертизи № 213, від 10.09.2015-18.11.2015 р.р. хоча і є допустимим доказом, проте він не відповідає вимогам ч. 5 ст. 101 КПК України і не береться судом до уваги, оскільки він сам ґрунтується на недопустимому доказі.

Виходячи з цього, по даному кримінальному провадженню не підтверджено спричинення ОСОБА_56 саме середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я, легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та легких тілесних ушкоджень, так як висновок комісійної судово-медичної експертизи № 213 судом не береться до уваги, а інші судово-медичні експертизи по кримінальному провадженню не проводились.

За змістом ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому КПК України і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (постанова Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 712/13361/15).

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

-вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа (п. 1);

-кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2);

-в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (п. 3).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України вчинене тільки обвинуваченими ОСОБА_58 та ОСОБА_46 , що в сукупності з тим, що по даному кримінальному провадженню не підтверджено спричинення ОСОБА_56 саме середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я, легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та легких тілесних ушкоджень, має наслідком визнання ОСОБА_9 та ОСОБА_13 невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 28 ст. 122 КК України та виправдання останніх, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченими.

Виходячи з виправдання ОСОБА_13 , суд знаходить, що обраний відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту належить скасувати.

МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.

Вирішуючи питання про визначення міри покарання, що може бути призначена обвинуваченому ОСОБА_31 та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), враховує досудову доповідь на обвинуваченого, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховує думки потерпілої та її представника.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_26 звертався до кардіолога та отримував з цього приводу лікування, за місцем роботи за цивільно-правовим договором у ФОП ОСОБА_92 характеризується позитивно, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності за розпивання спиртних напоїв в громадських місцях, поява в громадських місцях в п`яному вигляді (ч. 1 ст. 178 КУпАП) та за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (ст. 185 КУпАП), має погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці (за ч. 1 ст. 186 КК України), має непогашену судимість, так як 9 вересня 2016 року він був засуджений вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області, з урахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 186, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки, вирок виконується.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_93 відсутні, так як судом не встановлено щирого каяття останнього.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

В досудовій доповіді на ОСОБА_9 органом пробації одночасно із зазначенням, що ризик вчинення нового злочину є високим, що середнім є ризик небезпеки його для суспільства, вказано і те, що є можливість виправлення останнього без реального позбавлення та обмеження волі на певний строк

При призначенні покарання ОСОБА_31 , потерпіла ОСОБА_8 поклалась на розсуд суду, а позиція представника потерпілої ОСОБА_17 ОСОБА_15 зводиться до того, що останній просив призначити ОСОБА_31 найбільш м`яке покарання.

Враховуючи наведене, з огляду на кількість ударів нанесених ОСОБА_8 (38), беручи до уваги те, що ОСОБА_26 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення та його поведінка свідчить про вперте небажання дотримуватися норм закону, моралі та загально встановлених правил суспільної поведінки, суд вважає, що покарання по ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу та громадських робіт ОСОБА_31 не відповідає його особі, а підстав для призначення покарання у виді виправних робіт відсутні, так як останній не працевлаштований, тому останньому за ч. 2 ст. 125 КК України слід призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, що відповідає меті його виправлення.

При цьому, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (12.04.2015 р.), ОСОБА_26 9 квітня 2016 р., тобто до закінчення трирічного строку притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, вчинив новий злочин (ч. 2 ст. 186 КК України), який в силу ст. 12 КК України є тяжким, за який був засуджений до умовної міри покарання, що має наслідком переривання перебігу давності за приписами ч. 3 ст. 49 КК України, згідно якої перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Оскільки ОСОБА_26 вчинив даний злочин 12 квітня 2015 року, за який він засуджується до покарання, що належить відбувати реально, а 9 вересня 2016 року він був засуджений вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області, з урахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 186, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, тобто до постановлення вироку в даному провадженні, суд знаходить, що вказаний вирок у відповідності до роз`яснень, викладених в п.23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання має виконуватись самостійно.

Враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - необхідність запобігти спробам останнього переховуватись від суду, те, що судом ОСОБА_31 призначається реальна міра покарання останньому, суд знаходить, що запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж 60 днів, слід залишити у виді особистого зобов`язання, з покладенням на останнього певних обов`язків.

Строк відбування покарання, за даним вироком, ОСОБА_31 слід відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Щодо цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, то суд, проаналізувавши ст.ст. 23, 1167 ЦК України, врахувавши вимоги розумності і справедливості та визнані судом доведеними обставини щодо характеру і способу завдання цих втрат ОСОБА_58 потерпілій ОСОБА_8 , зокрема те, що остання зазнала фізичного болю, душевні страждання від отриманих ушкоджень, суд знаходить, що розмір відшкодування моральної шкоди належить визначити у розмірі 5 000 грн., який і слід стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 , задовольнивши в цій частині цивільний позов частково.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_13 , ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином слід відмовити через визнання останніх невинуватими в нанесенні вказаного комплексу тілесних ушкоджень ОСОБА_56 та через відсутність підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_6 вартості телефона Samsung BHHP005 IMEI НОМЕР_5 в сумі 525 грн., аудіо системи SONY GT-E1080 в сумі 4 223 грн., телевізора LG M2780D в сумі 3 904 грн. 80 коп., оскільки жодні обвинувачення в умисному знищенні або пошкодження вказаними особами майна відсутні, тобто вказане майно знищено та пошкоджено не внаслідок злочинних дій.

Керуючись ст.ст. 373-376, 484 КПК України суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 4 місяців арешту.

Строк відбування покарання, за даним вироком, ОСОБА_94 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 9 вересня 2016 року (з урахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року) відносно ОСОБА_3 виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж 60 днів, залишити у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не залишати населений пункт в якому він проживає - смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області;

- повідомляти суд про зміну місця проживання, а також про виїзд за межі смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області.

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_95 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково, а в задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_95 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП не встановлено) моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень)

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_91 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Суддя ОСОБА_96