Постанова
Іменем України

12 червня 2018 року

м. Київ
справа № 404/7116/15-к
провадження № 51-3926км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
у режимі відео конференції:
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008359, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, мешканця АДРЕСА_1 , судимого 22 квітня 2015 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 185, із застосуванням ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від його відбування з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено:
- за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_7 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2015 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок суду без змін.
За обставин, встановлених судом та викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, та заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Так, ОСОБА_7 в останніх числах серпня 2015 року на проспекті Правди у м. Кіровограді, зловживаючи довірою знайомого йому ОСОБА_8 , під приводом продажу своїй знайомій, заволодів джинсовими брюками марки «LE GUTTI JEANS», вартістю 495 грн, якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

05 вересня 2015 року близько 09:00 ОСОБА_7 поблизу будинку № 10 по вул. Металургів у м. Кіровограді повторно, зловживаючи довірою знайомої йому ОСОБА_9 , заволодів мобільним телефоном «AppleIPhone 4S 8Gb» та карткою мобільного оператора «МТС», вартістю 4 367,67 грн, якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

03 жовтня 2015 року близько 14:00 ОСОБА_7 поблизу будинку № 8 по вул. Беляєва у м. Кіровограді, зловживаючи довірою знайомого йому ОСОБА_8 , під приводом необхідності здійснення дзвінка, заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Samsung 1200», вартістю 399,20 грн, яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 09 листопада 2015 року близько 15:30 ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 повторно, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_9 мобільний телефон марки «NOKIA C2-00» вартістю 400 грн, яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що під час здійснення досудового розслідування було порушено його право на захист, оскільки всі слідчі дії проводились без участі захисника. Вказує, про здійснення на нього тиску з боку органів досудового розслідування та обмеження його права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Крім того, зазначає про порушення вимог статей 75, 76 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки суддя ОСОБА_10 двічі приймала участь у розгляді його апеляційних скарг.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 підтримав доводи касаційної скарги та просив скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, допущеними у кримінальному провадженні.
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційної скарги та вважав рішення законними й обґрунтованими.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Винуватість ОСОБА_7 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діянь за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК у касаційній скарзі засудженим не оспорюється.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження під час здійснення досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 42 КПК ОСОБА_7 роз`яснювалися його права як підозрюваного та обвинуваченого, в тому числі на першу вимогу мати захисника, що підтверджено відповідними протоколами, власноручно підписаними засудженим. Проте, ОСОБА_7 кожного разу відмовлявся від участі захисника, про що власноручно вказував у протоколах, визначаючи при цьому мотивом відмови бажання здійснювати свій захист самостійно, та зазначаючи про добровільність свого рішення й відсутність матеріальних перешкод для використання послуг адвоката. Злочини, за які засуджено ОСОБА_7 , відносяться до злочинів середньої тяжкості, тобто участь захисника у кримінальному провадженні щодо яких в силу ст. 52 КПК не є обов`язковою. Інших застережень щодо обов`язкової участі захисника, визначених ст. 52 КПК, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не міститься.
З огляду на зазначене, порушень права засудженого на захист під час досудового розслідування Верховним Судом не встановлено.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_7 щодо здійснення на нього тиску з боку працівників правоохоронних органів, адже ні під час досудового розслідування, а ні в судах першої чи апеляційної інстанцій ОСОБА_7 не заявляв, що мали місце такі факти та не звертався із відповідними заявами до компетентних органів.
Крім того, не підтвердилися й доводи ОСОБА_7 щодо ненадання йому можливості повноцінного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, адже всі неодноразові клопотання засудженого про ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження були задоволені й виконані судами першої та апеляційної інстанцій, про що у матеріалах кримінального провадження містяться відповідні власноручно написані ОСОБА_7 розписки.
Твердження засудженого про порушення суддею ОСОБА_10 вимог щодо недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні, визначених статтями 75, 76 КПК, не відповідають дійсності, адже апеляційний перегляд вироку суду першої інстанції здійснювався лише один раз. Жодних інших рішень у даному кримінальному провадженні суддя ОСОБА_10 не постановляла.
З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 є необґрунтованими. Судові рішення умотивовані та відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які би тягли за собою безумовне скасування судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд
у х в а л и в:
Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3