Номер провадження: 11-сс/785/1375/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

за участю:

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 06.08.2018 року, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001723, внесеному до ЄРДР 04.07.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 06.08.2018 року, було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 і було накладено арешт на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 із встановленням заборони на відчуження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, вказує на те, що він є добросовісним набувачем.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 просив просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 06.08.2018 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Позиції учасників судового розгляду.
Представник ОСОБА_7 ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

29.08.2018 року прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги , заявив клопотання про оголошення перерви для надання апеляційному суду доказів на спростування доводів апеляційної скарги.

Між тим, в наступне судове засідання прокурор не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із клопотаннями про відкладення розгляду не звертався, доказів не надав.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши представника власника майна - ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З клопотання слідчого вбачається, що 04.07.2018 року до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_9 , про те, що невстановлена особа, в невстановлений час використала завідомо підроблені документи з метою привласнення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаній заяві ОСОБА_9 вказувала на те, що є спадкоємицею ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини ОСОБА_9 стало відомо, що спадкове майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 90.3 кв.м., житловою 41.5 кв.м. належить іншій особі.

З інформації, наявної в реєстрі прав власності на нерухоме майно вбачалося, що станом на 11.04.2018 року будинок був зареєстрований за померлою ОСОБА_10 , а вже 12.04.2018 року був зареєстрований за ОСОБА_7 ..

З матеріалів провадження вбачається, що 22.03.2018 року ОСОБА_11 було зареєстровано ТОВ «Компанія Дімел», у переліку засновників якої значилися ОСОБА_12 і ОСОБА_10 .

У клопотанні слідчого зазначено, що 12.04.2018 року ТОВ «Компанія Дімел» на підставі підроблених документів продала будинок ОСОБА_7 ..

Мотивуючи ухвалу, слідчий суддя вказував на те, що існує сукупність підстав вважати, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано на ОСОБА_7 , ймовірно є предметом злочину.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до ЄРДР було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 358 КК України, тобто підроблення документів, печаток штампів та бланків.

Відповідно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст.358 КК України, предметом злочину є виключно документи, печатки, штампи та бланки, в той час, як об`єкт нерухомості не може бути визнаний речовим доказом, оскільки жодним чином не може підтвердити факт підробки документів.

За таких обставин, покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, які стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати необґрунтованими, а ухвалу слідчого судді - такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що згідно з положеннями ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України,є підставою для скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до положень п.2) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя (суд) повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Мотивуючи оскаржену ухвалу, слідчий суддя вказував на те, що метою накладення арешту є збереження вказаного будинку в якості речового доказу та забезпечення цивільного позову.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у вказаному кримінальному провадженні будинок речовим доказом не визнавався, крім того, крім того, в цьому кримінальному провадженні про підозру нікому повідомлено не було.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні, а стороною обвинуваченні не надані будь-які відомості щодо наявності цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні.

Також в матеріалах провадження відсутні відомості, які б спростовували твердження власника майна стосовно того, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 370, 372, 376, 404, 407, 409, 412,419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 , задовольнити.

Увалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 06.08.2018 року, про арешт майна - будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0001723, внесеному до ЄРДР 04.07.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони на відчуження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2