Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/2027/2018 Справа №641/4701/18
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 04.06.2018 до ЧЧ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області звернулась із заявою ОСОБА_4 , 1964 р.н., про те, що її двоюрідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пішов з дому 15.05.2018 за адресою: АДРЕСА_3 , та до теперішнього часу не повернувся, його місцезнаходження не відоме.
13.06.2018 за фактом зникнення без вісті ОСОБА_3 було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» за № 6218019.
05.07.2018 потерпіла ОСОБА_4 звернулась із клопотанням до слідства щодо накладення арешту на майно її двоюрідного брата, оскільки в неї є підозра, що зникнення її брата пов`язано із належною йому нерухомістю та можливістю недобросовісних осіб шляхом вчинення злочину здійснити відчуження квартир.
Слідчий вважає, що у зв`язку із тим, що місцезнаходження ОСОБА_3 не відоме, він знаходиться у розшуку як безвісті зниклий, його зникнення пов`язано із належною йому нерухомістю , необхідно накласти арешт на нерухоме майно зниклого безвісті ОСОБА_3 з метою запобігання його неправомірного відчуження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого не відповідає вимогам статті 171 КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись вимогами ст. ст. 170-175 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Матеріали клопотання повернути прокурору для усунення недоліків та приведення його у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк протягом 72 годин з моменту отримання копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1