Справа № 296/3970/18
УХВАЛА
Іменем України

14 серпня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 від 30.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001321. 08.08.2018 року, після задоволення самовідводу слідчим суддею ОСОБА_4 , скаргу передано до провадження слідчому судді ОСОБА_1 ..

Однак, слідчим суддею було встановлено обставини, що виключають можливість розгляду вказаної скарги саме слідчим суддею ОСОБА_1 .. Так, в провадженні слідчого судді ОСОБА_1 перебувала справа № 296/337/18, предметом розгляду якої було звернення гр. ОСОБА_2 із скаргою на постанову слідчого від 05 січня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання, в рамках саме об`єднаного кримінального провадження № 0001321, внесеного до ЄРДР 15 березня 2017 року за ч.1 ст.367 КК України. На обґрунтування свого звернення ОСОБА_2 вказував, що він звертався до слідчого відділу прокуратури області з письмовим клопотанням про висунення підозри з подальшим врученням повідомлення про неї слідчим Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , прокурорам Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , слідчим суддям Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , слідчому судді Корольовського районноо суду м. Житомира ОСОБА_4 , прокурору місцевої прокуратури ОСОБА_17 , слідчому Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_18 , головному бухгалтеру Житомирської державної об`єднаної податкової інспекції ОСОБА_19 , заступнику начальника Головного управління Державної фіскальної служби України в Житомирській області ОСОБА_20 , заступнику начальника місцевої податкової інспекції ОСОБА_21 , заступнику та начальнику Житомирської державної об`єднаної податкової інспекції ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , в.о. ДФС України ОСОБА_24 та начальнику місцевого Пенсійного фонду України ОСОБА_25 .. Оскаржуваною постановою ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні клопотання з підстав відсутності доказів для підозри вказаним особам.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 24.01.2018 року у справі № 296/337/18 було відмовлено за необґрунтованістю ОСОБА_2 у задоволенні скарги на постанову слідчого від 05.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання, в рамках кримінального провадження № 0001321, з тих підстав, що старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_18 в порядку ст. 220 КПК України, подане клопотання розглянуто і винесено вмотивовану постанову про відмову у його задоволенні, оскільки в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлено жодної із указаних в статті 276 КПК України підстав для повідомлення підозри вищевказаним у зверненні особам. Вказане рішення слідчого судді оскарженню не підлягало, проте викликало категоричну незгоду ОСОБА_2 , якій в подальшому в усній формі висловлював свої сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді під час розгляду його скарг, зокрема також у справі № 296/10371/17, також вказував на необхідність звернення із скаргами на самого слідчого суддю до різних інстанцій.

Статтею 75 КПК України визначені обставини, за яких слідчий не має право брати участь у кримінальному провадженні. За змістом вказаної процесуальної норми у зв`язку з виникненням певних обставин слідчий суддя може бути усунутий від участі у кримінальному провадженні, оскільки таке відсторонення виключає вплив на судовий розгляд та судове рішення об`єктивних, чи суб`єктивних чинників.

Вищевикладені обставини щодо участі слідчого судді ОСОБА_1 у розгляді звернення ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження № 0001321, а також процесуальна позиція скаржника відносно результатів розгляду його звернень слідчим суддею ОСОБА_1 , можуть викликати у стороннього спостерігача певні сумніви у неупередженості судді.

Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам - членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 на 114-й сесії «Про підвищення ефективності внутрішніх засобів правового захисту» декларує, що кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. (Рішення ЄСПЛ «Chahal v. UK, n. 145).

На національному рівні, у ч.2 ст.80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід слідчому судді з підстав передбачених ст.75 КПК України.

Зміст п.4 ч.1 ст.75 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу слідчого судді існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі «Фельдман проти України», заяви № 76556/01 та 38779/04, від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Таким чином, на думку слідчого судді, вищевикладені обставини зумовлюють нагальну необхідність взяти самовідвід від участі в розгляді даної справи, також і з огляду на наступне.

Слідчим суддею приймається до уваги, що право скаржника на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому при вирішенні питання про необхідність взяття самовідводу слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій слідчого судді у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід при її наявності або заявлення самовідводу, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід або відсутність самовідводу може сприйматися стороною як порушення її прав.

Так, згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо гарантій справедливого розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та практики Європейського Суду з прав людини (рішення від 09.11.06 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 р., у справі «Ветштайн проти Швейцарії, тощо), з метою об`єктивності розгляду клопотання, усунення будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості слідчого судді у результатах його розгляду та з етичних міркувань приходжу до висновку, що у даній справі слідчому судді ОСОБА_1 необхідно взяти самовідвід.

Констатуючи право заявника або суб`єкту оскарження на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності слідчого судді, який вирішує справу, що стосується його інтересів, забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, де суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім, а тому слідчий суддя, враховуючи обставини, на які покликається вище, вважає, що останні є особливими, а тому слугують підставою для висновку про вмотивованість самовідводу.

Такі висновки покладені в основу рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 24.05.1989 року у справі за заявою Гаусшильдта (Hauschildt Case), відповідно до змісту якого, при зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості. Тому, враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення основних засад кримінального судочинства верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, забезпечення доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, для безсторонності, оперативності та ефективності судового розгляду, до його початку, гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити заяву про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити самовідвід слідчого судді ОСОБА_1 у справі № 296/3970/18 за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.35, ч.1 ст.82 КПК України передати справу № 296/3970/18 за скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 від 30.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001321 на розгляд іншому слідчому судді, - якого належить визначити у порядку функціонування автоматизованої системи документообігу суду, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1