Номер провадження 1-кп/754/949/18
Вирок
Іменем України

24 жовтня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Києва кримінальне провадження № 0000820 відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 10 грудня 2013р. приблизно о 03 год. 00 хв., знаходячись в підземному переході до станції метро «Лісова» по вул. Кіото в м. Києві за попередньою змовою із ОСОБА_5 , який засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 квітня 2014р., діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшли до ОСОБА_6 та діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_3 ззаду утримував руки потерпілого ОСОБА_6 , в цей час ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_6 три удари кулаком в обличчя, спричинивши останньому фізичний біль та легке тілесне ушкодження у вигляді садна в проекції правої брови, в лобній ділянці справа, тим самим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подолали волю потерпілого ОСОБА_6 до опору, після чого відкрито викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Соні Еріксон W200i», вартістю 150 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 30 грн., з грошовими коштами на рахунку в сумі 4 грн., карткою пам`яті, вартістю 180 грн.; закордонний паспорт, паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер на ім`я ОСОБА_6 , які матеріальної цінності дляпотерпілого не становлять; куртку, вартістю 580 грн.; пластикову картку «СБЕРБАНК РОСІЇ», вартістю 25 грн., без грошових коштів на рахунку; грошові кошти у сумі 55 грн., а всього майна на загальну суму 1024 грн., що належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоди на загальну суму 1024 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, повністю погодився з викладеним в обвинувальному акті та показав суду, що вночі 10 грудня 2013р. біля станції метро «Лісова» в м. Києві він познайомився із ОСОБА_5 , який запропонував йому відібрати речі у потерпілого ОСОБА_6 , на що він погодився. Після цього в підземному переході вони підійшли до потерпілого ОСОБА_6 , він тримав його за руки, в цей час ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів в обличчя, відібрав у потерпілого куртку та інші речі, куртку віддав йому, а речі забрав собі. Через деякий час біля станції метро «Лісова» вони були затримані працівниками поліції. Розкаюється в скоєному.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

В діянні обвинуваченого ОСОБА_3 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що полягає у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого, вчиненому за попердньою змовою групою осіб, він винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене кримінальне правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обтяжуючі обставини не встановлені.

З урахуванням суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, суд призначає ОСОБА_3 покарання згідно санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи обставини скоєного кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у скоєному, розкаявся, раніше не судимий, характеризується позитивно, викрадене майно повернуто потерпілому, суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

У відповідності до ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_3 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: