Справа № 183/2910/18
№ 1-кп/183/846/18
В И Р О К
іменем України

07 червня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, №0000211 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка, Дубровицького району, Рівненської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не судимого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , учасника антитерористичної операції
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відео конференцзв`язку

встановив:

11 вересня 2015 р. наказом №128 по стройовій частині командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка дислокується у АДРЕСА_2 , молодшого сержанта призваного для проходження військової служби під час часткової мобілізації ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_3 , призначено на посаду - майстер - номер обслуги протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка дислокується АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
06 липня 2015 р. молодший сержант ОСОБА_3 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
14 травня 2018 р. молодший сержант ОСОБА_3 , прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено.
Таким чином з 06 липня 2015 р. молодший сержант ОСОБА_3 , самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду, та незаконно перебував за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 до 14 травня 2018 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав та показав, що залишив військову частині за сімейними обставинами, для догляду за хворою матір`ю. Весь час перебував за місцем проживання та у 2018 р. самостійно з`явився до військової прокуратури. У скоєному щиро кається.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Суд вставив пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, його участь у проведенні антитерористичної операції по захисту суверенітету та незалежності України. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_3 покарання без позбавлення волі.
Також, з огляду на вказані обставини, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства у виді позбавленні волі, та відповідно до ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:

визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Копії вироку видати прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1