Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

19 липня 2018 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області кримінальне провадження №0003172 за обвинуваченням неповнолітнього:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Рівне, громадянина України, з незакінченою професійно-технічною освітою, раніше не судимого, який виховується у повній сім?ї батьком та матір`ю, учня Квасилівського професійного ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його законного представника - ОСОБА_7
та захисника ОСОБА_8
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_5 , будучи неповнолітнім, за невстановлених під час досудового розслідування обставин й у невстановлений час, незаконно, в порушення вимог Закону України від 15 лютого 1995 року №60/95-ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (в редакції Закону України від 04 липня 2013 року №406-VII), а також Закону України від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (в редакції Закону України від 04 липня 2013 року №406-VII), придбав та зберігав при собі з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 0,610 г. (в перерахунку на висушену речовину).
11 травня 2017 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу ресторану Істамбул на вул.Степана Бандери в м.Рівне, незаконно, в порушення вимог вищевказаних законів, збув раніше придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 0,610 г., що знаходився в поліетиленовому пакетику, у вигляді подрібненої речовини рослинного походження темно-зеленого кольору, за 200 грн. особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 , який був залучений працівниками поліції для проведення оперативної закупки наркотичних засобів.
Діючи повторно, за невстановлених під час досудового розслідування обставин й у невстановлений час ОСОБА_5 незаконно, в порушення вимог Закону України від 15 лютого 1995 року №60/95-ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (в редакції Закону України від 04 липня 2013 року №406-VII), а також Закону України від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (в редакції Закону України від 04 липня 2013 року №406-VII), придбав та зберігав при собі з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 2,466 г. (в перерахунку на висушену речовину).
05 липня 2017 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку №1 на вул.В`ячеслава Чорновола в м.Рівне, незаконно, в порушення вимог вищевказаних законів, збув раніше придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 2,466 г., що знаходився в пачці з-під цигарок марки Rothmans, у вигляді подрібненої речовини рослинного походження темно-зеленого кольору, за 700 грн. особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 , який був залучений працівниками поліції для проведення оперативної закупки наркотичних засобів.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2018 року неповнолітній ОСОБА_5 визнаний винуватим за ч.2 ст.307 КК України та засуджений до покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - у виді арешту на строк 40 (сорок) діб.
Судом вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор здійснюючий процесуальне керівництво у провадженні ОСОБА_10 вважаючи вирок суду незаконним та підлягаючим скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України - 1 /один/ рік позбавлення волі без конфіскації майна. Висновок суду про доведеність вини неповнолітнього ОСОБА_5 та кваліфікацію його дій не оспорює. Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи обвинуваченому покарання й покликаючись на ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд не надав належної оцінки тому, що кримінальне правопорушення є тяжким, вчиненим у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності та складається з двох епізодів злочинних діянь. Зазначає, що суд надав перевагу даним про особу звинуваченого, що ніяк не зменшує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Також, не оспорюючи застосування ст.69 КК України, прокурор вважає, що суд безпідставно при призначенні покарання обвинуваченому перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання, яке не передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України у вигляді арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка просила скасувати вирок суду, та ухвалити новий вирок, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, доводи обвинуваченого, його захисника та законного представника, які вважали вирок законним і просили залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає до скасування в частині призначеного ОСОБА_5 покарання у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.
Згідно вимог ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є підставою для скасування вироку суду.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.
Проте, суд першої інстанції не дотримався всіх вимог закону при постановленні вироку та призначенні покарання.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вказаних у вироку обставин, ґрунтуються на досліджених, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні доказах і сторонами не оспорюється.
Дії неповнолітнього ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, що також не оспорюється.
Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо необхідності застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 при призначенні йому покарання положень ст.69 КК України, доцільність чого не заперечується й прокурором у поданій ним апеляційній скарзі.
Що стосується вирішення питання призначення ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України вважається тяжким злочином та бере до уваги особу обвинуваченого, який за місцем навчання характеризується посередньо, а за місцем проживання позитивно, активно займається спортом та має багато нагород, за висновком сектору ювенальної пробації м. Рівного може бути виправлений без позбавлення обо обмеження волі, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, а також враховує обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину неповнолітнім.
Колегія суддів враховує також і гуманні положення, які містяться у ст.37 «Конвенції про права дитини», прийнятій 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН і ратифікованій Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., пункт б, якої передбачає щоб: «жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній захід».
Також, оцінюючи дії неповнолітнього, колегія суддів зважає на те, що життєвий досвід у нього ще недостатній, й за наявності упущень у вихованні, обвинувачений міг неправильно оцінити лінію своєї поведінки, а тому, для гарантування правового захисту колегія суддів вважає необхідним зважити на його вікові особливості в момент вчинення злочину, та у відповідності до принципу 5.1 «Пекінських правил» (Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх) від 29.11.1985 року бере до уваги що «…реакція на неповнолітніх правопорушників повинна ґрунтуватися на врахуванні не лише тяжкості правопорушення, а й особливостей їх особистості.»
З врахуванням наведеного колегія суддів вважає за можливе визначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.69 КК України на мінімальний строк встановлений законом для даного виду покарання та на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити обвинуваченого, від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк та поклавши певні обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
У відповідності до ст.77 КК України у разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується.
За наведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420, 484, 485, 487 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити неповнолітньому ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік без конфіскації майна.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
С у д д і:
__________ __________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3