Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 (далі - слідчий) від 14 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , підозрюваного у рамках об`єднаного кримінального провадження №0001217 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.240, ч.3 ст.240, ч.1 ст.294, ч.2 ст.342, ч.1 ст.345 та ч.1 ст.252 КК України;
За участі:
секретаря с/з ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_12 ,

за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_11 (далі прокурор) та захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2018 року відносно ОСОБА_5 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб без визначення розміру застави.

Захисник адвокат ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 17 травня 2018 року, як пропущеного з поважних причин, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу відносно його підзахисного ОСОБА_5 у повному обсязі.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби та покладено такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонено залишати житло ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 23-ї год. 00 хв. по 06-ту год. 00 хв. наступного дня. Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановлено до 17 липня 2018 року.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що висновки слідчого судді, викладені в постановленій ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та вказує, що органом досудового розслідування у повному обсязі доведено наявність ризиків, визначених у ст.177 КПК України, які можуть настати з боку ОСОБА_5 , а слідчий суддя неповно дослідив доводи клопотання, у зв`язку із чим недооцінив дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні, зокрема тяжких злочинів із застосуванням насильства, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 у ході конфлікту з працівниками правоохоронних органів кинув не менше 1 (одного) каменя в сторону останніх та погрожував їм фізичною розправою разом з іншими підозрюваними. Крім того, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , просить не визначати розмір застави, оскільки протиправні незаконні дії, у вчиненні яких він підозрюється, мають характер застосування насильства, а тому, вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про задоволення клопотання слідчого, оскільки, на його думку, воно підлягало до задоволення слідчим суддею у повному обсязі.

Захисник-адвокат ОСОБА_12 вказує, що оголошена підозра його підзахисному 10 травня 2018 року у вчиненні масових заворушень та погрозі застосування насильства відносно працівників правоохоронних органів в урочищі «Азалія», що розміщене поблизу смт.Клесів, Сарненського р-ну, Рівненської обл. - є необгрунтованою, оскільки більша частина із загальної кількості осіб, що перебували в даному урочищі, знаходились у балаклавах, а результати проведених органом досудового розслідування слідчих дій не вказують на причетність саме ОСОБА_5 до даних подій. Крім того додає, що зі 151 (ста п`ятдесяти одного) свідка, що проходять по кримінальному провадженню, 54 (п`ятдесят чотири) працівники Сарненського відділу поліції, 27 (двадцять сім) працівники роти особливого призначення ГУНП, у зв`язку із чим є недоцільними їх показання щодо обставин подій, що відбулися в урочищі 15 вересня 2016 року та участі в даних заходах ОСОБА_5 .. До того ж, посилається на неврахування слідчим суддею сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , а саме наявності в нього на утриманні 4 (чотирьох) неповнолітніх дітей, відсутність судимостей, а тому вважає, що ухвала підлягає скасуванню.
З приводу поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді доводить, що він оскаржив вчасно вказане судове рішення у межах п`ятиденного строку, подавши апеляційну скаргу на ухвалу на п`ятий день, тобто 22 травня 2018 року до поштового відділення, що підтверджується поштовим штампом на конверті, а чому в електронному вигляді подана ним апеляційна скарга на пошті зареєстрована 23 травня 2018 року його невідомо. У зв`язку із цим просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вказав та вважав за доцільне застосувати альтернативний запобіжний захід, поклавши мотиви проведення органом досудового розслідування ряду слідчих дій та надання доказів, що обгрунтовують підозру у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а саме: протоколів допиту потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ; протоколів допиту ряду свідків по кримінальному провадженню; протоколами за результатами проведення впізнання осіб по фотознімках за участі потерпілих та свідків у кримінальному провадженню, у ході яких потерпілі впізнали підозрюваного ОСОБА_5 як такого, що вчиняв активні дії та дії щодо організації масових заворушень, зокрема вчинення опору працівникам правоохоронних органів та висловлення погроз вчинення відносно останніх насильства, у зв`язку із чим слідчий та прокурор обгрунтували ризик незаконного впливу на свідків. Разом з тим, урахувавши сімейний стан підозрюваного ОСОБА_5 , наявність на утриманні 4 (чотирьох) неповнолітніх дітей, відсутність судимостей, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу, за наведених у ній доводів та просив скасувати ухвалу слідчого судді, застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та відповідно, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 , пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу, подану захисником та просили скасувати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 та оскаржуване судове рішення слідчого судді, одночасно заперечивши проти задоволення апеляційної скарги прокурора за безпідставності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Колегією суддів у ході розгляду апеляційних скарг сторони обвинувачення та захисту слідує, що 15 вересня 2016 року, близько 12-ї год. 00 хв., в урочищі «Азалія», що розміщене поблизу смт.Клесів, Сарненського р-ну Рівненської обл. ,невстановлені досудовим слідством особи, серед яких перебував також і ОСОБА_5 , перекрили виїзд із зазначеного урочища, чим унеможливили подальше пересування правоохоронцям, а саме працівникам Головного управління Національної поліції в Рівненській області, які здійснювали відпрацювання. У ході розвитку подій, учасники натовпу вчинювали підпали, знищували майно, автотранспорт, здійснювали опір працівникам правоохоронних органів, погрожували застосуванням насильства щодо правоохоронців та пошкодженням службового автотранспорту, кидали каміння у напрямку працівників правоохоронних органів, які перебували біля службового автомобіля марки «Нива», р.н. НОМЕР_1 , у результаті чого відбулось влучення по вказаному транспортному засобу та утворилось пошкодження у вигляді вмятини розміром близько 10х10 см, після чергового кидка каменю.

Слідчий суддя, у ході розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, частково задовольнив таке клопотання та застосував до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 23-ї год. 00 хв. по 06-ту год. 00 хв. наступного дня та встановив строк дії ухвали до 17 липня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, у відповідності до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя вказав, що органом досудового розслідування не було подано доказів, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, або ж, вчинить інше кримінальне правопорушення, чи буде незаконно впливати на свідків, адже події злочину мали місце 15 вересня 2016 року, а матеріали за клопотанням слідчого не містили відомостей про те, що протягом такого тривалого строку підозрюваний ОСОБА_5 вчиняв будь-які дії щодо свідків.

У роз`ясненнях п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року, звернуто увагу судів на те, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обгрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Відмовивши у взятті під варту, суд вправі обрати інший запобіжний захід. При цьому суд вільний у виборі виду запобіжного заходу, але має обрати такий, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків. Відмова суду у взятті під варту не перешкоджає слідчому (за погодженням із прокурором) або прокурору повторно звернутися до суду з відповідним поданням у тій самій кримінальній справі за умови одержання нових даних, що свідчать на користь застосування саме цього запобіжного заходу.

Колегія суддів уважає, що постановлене рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 умотивуване та обгрунтуване, що також стосується і недоцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ст.183 КПК України.

Погоджується і колегія суддів і з висновками слідчого судді про те, що існують ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик можливого тиску на потерпілих з боку ОСОБА_5 , однак з урахуванням того, що потерпілі є працівниками поліції та, як слідує з матеріалів підозрюваний не міг вчинити фізичного насилля відносно останніх, тому оцінюючи тяжкість злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_5 та його сімейний стан, зокрема наявність на утримання 4 (чотирьох) неповнолітніх дітей та відсутність судимостей саме застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде найбільш доцільним.

Підстав для незастосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у рамках даного кримінального провадження, обгрунтованих доводами, захисник-адвокат ОСОБА_12 , в апеляційній скарзі не навів та висновків слідчого судді не спростував, так само як і не навів сукупності даних, які б надавали підстави прийняти таке рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та такий запобіжний захід може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, що застосований до ОСОБА_5 слідчим суддею, на думку колегії суддів не буде запобігати ризикам, визначеним у ст.177 КПК України, і належної поведінки підозрюваного на час досудового розслідування не забезпечить, а особливості кримінального провадження та злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , зокрема з метою запобігання впливу його на свідків та потерпілих у період дозволеного часу для залишення житла, у зв`язку із чим вбачаються підстави для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів додатково враховує, що злочини, у вчинення яких підозрюється ОСОБА_5 є переважно злочинами середньої тяжкості, а передбачений ч.1 ст.294 КК України - тяжким злочином, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, які протистояли правоохоронним органам, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, наданими слідчим до клопотання, та оголошена на даний час підозра ОСОБА_5 свідчить про достатню суспільну небезпечність особи підозрюваного для суспільства, у зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції уважає, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

А тому, таке прийняте рішення, на думку колегії суддів, буде справедливим по відношенню до підозрюваного ОСОБА_5 та при цьому забезпечить мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до вимог п.2 ч.3 ст.407 КПК України, вправі постановити прийняте рішення лише у ході скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової апеляційним судом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_12 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 ..

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_5 скасувати.

Клопотання слідчого від 14 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у рамках кримінального проваджененя №0001217 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.240, ч.3 ст.240, ч.1 ст.294, ч.2 ст.342, ч.1 ст.345 та ч.1 ст.252 КК України задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово на строк 60 (шістдесят) діб.
Дана ухвала підлягає виконанню за місцем проживання підозрюваного, тобто Сарненським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, згідно ч.3 ст.181 КПК України.
В порядку ч.5 ст.181 КПК України, роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися у його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань та використовувати електронні засоби контролю.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, встановлені у п.п. 1, 2, 3, 4 ч.5 цієї ж статті, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали та строк, покладених на ОСОБА_5 обов`язків, до 17 липня 2018 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3