Справа №705/2021/18
1-в/705/616/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції між судом та Державною установою «Уманська виправна колонія (№ 129)», заяву засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Уманська виправна колонія (№129)», про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році»,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

представника адміністрації УВК № 129

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

засудженої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Засуджена ОСОБА_3 , яка відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)», звернулася до суду із заявою про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році». У заяві просила застосувати до неї ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнивши від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавлення волі, оскільки засуджена за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до ст.12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_3 свою заяву підтримала, просила її задовольнити. Зазначила, що у неї є син ОСОБА_6 , 2009 року народження, який на даний час проживає зі своїм батьком та бабусею.

Представник УВК №129 у судовому засіданні вважав, що заява засудженої не підлягає задоволенню, так як згідно п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин. Крім того, на час набрання чинності Законом, засуджена відбула менше призначеного строку покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви засудженої, так як остання засуджена за злочини середньої тяжкості та має на утриманні малолітнього сина. Тому є всі підстави для застосування ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вислухавши засуджену, думку представника УВК №129, висновок прокурора, вивчивши матеріали особової справи та заяву засудженої, суд прийшов до такого висновку.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII.

Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м.Києва від 31.10.2014 року ОСОБА_3 була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України вона була звільнена від відбування покарання, якщо протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Вироком Дарницького районного суду м.Києва від 24 квітня 2015 року ОСОБА_3 була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (злочини вчинені 30.09.2014 року та 11.10.2014 року) до двох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком від 31.10.2014 року, і остаточно визначено до відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі. Відповідно до статті 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2017 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та їй призначене покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2015 року, і остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2017 року набрав законної сили 24.07.2017 року.

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками є: матір`ю - ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_7 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 від 16.02.2018 року.

Листом № 101/46-1263 від 05.05.2018 року служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрація, на запит начальника Державної установи «Уманська виправна колонія (№129) про надання інформації, повідомила про те, що відомості щодо позбавлення ОСОБА_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у службі у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відсутні.

Суд вважає, що в даному випадку відсутні обставини, передбачені п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», на які вказував представник УВК №129, так як ОСОБА_3 вчинила злочин не в період відбування покарання, а під час іспитового строку, визначеного на підставі ст.75 КК України. Законом України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що амністія не застосовуються до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин (п. «в» ст.9). ОСОБА_3 не була засуджена за вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Також, стаття 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» не передбачає обмежень в застосуванні амністії, виходячи з фактично відбутого строку покарання на день набрання чинності Законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 засуджена за злочини, який не є тяжкими та особливо тяжкими, не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якого не позбавлена батьківських прав, заява засудженої про застосування відносно неї ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», керуючись ст. 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.
Звільнити засуджену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, у зв`язку із застосуванням до неї ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року.
Копію ухвали направити засудженій ОСОБА_3 для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, а засудженою протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1