АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/186/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 30 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2018 року клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 146 КК України, задоволено та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою.

Дата закінчення строку дії ухвали - 00 год. 00 хв. 25 жовтня 2018 року.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000202 від 13 березня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.190 КК України.

У клопотанні зазначено, що у березні 2017 року ОСОБА_12 спільно ОСОБА_13 прийняли рішення про особисте збагачення шляхом обману - поміщення осіб у спеціально пристосоване приміщення та утримання там проти їх волі під виглядом надання платних послуг по лікуванню від наркологічної, алкогольної залежності та ігроманії.

Розроблений злочинний план передбачав створення ОСОБА_12 юридичної особи, діяльність якої пов`язана із наданням послуг по лікуванню від наркологічної, алкогольної залежності та ігроманії, призначення її керівником ОСОБА_13 . Надалі учасники організованої групи шляхом введення осіб та їх родичів в оману, під приводом надання медичної та психологічної допомоги у позбавленні залежності від алкоголю, наркоманії, ігроманії мали підшуковувати осіб, яким необхідне лікування, та поміщати їх у заздалегідь пристосоване приміщення, де незаконно утримувати проти їх волі якомога довший період часу. Також розроблений злочинний план передбачав надання родичам потерпілих неправдивої інформації про стан здоров`я осіб, форм, методів та часу лікування з метою переконання їх у необхідності проходження якомога довше так званого «курсу лікування» від наркологічної, алкогольної залежності та ігроманії з метою отримання від них більшої кількості грошових коштів.

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел не в змозі, ОСОБА_12 , разом з ОСОБА_13 , діючи з корисливих мотивів, вирішили сформувати стійку групу осіб для спільного зайняття злочинною діяльністю, пов`язаною із викраденням та незаконним позбавленням осіб під виглядом надання медичної та психологічної допомоги у позбавленні залежності від алкоголю, наркоманії, ігроманії з метою отримання грошових коштів.

З метою реалізації свого наміру та полегшення здійснення злочинної діяльності ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у липні 2017 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, створили організовану групу, до якої увійшли самі як співорганізатори і залучили як співвиконавців ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та інших не встановлених на даний час слідством осіб.

Всі зазначені особи добровільно та свідомо увійшли до складу організованої групи, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення тяжких злочинів, пов`язаних із викраденням людей та незаконним позбавленням їх волі шляхом обману з метою досягнення єдиної мети - незаконного отримання прибутку, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

З метою належного функціонування організованої групи та прикриття її незаконної діяльності 14 липня 2017 року ОСОБА_12 створено (зареєстровано) юридичну особу: товариство з обмеженою відповідальністю «Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність», , яку зареєстровано у відділі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, основним видом діяльності якої є надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію. Керівником вказаного товариства ОСОБА_12 призначено ОСОБА_13 .

Також, у 2017 році, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_13 орендували будинки по АДРЕСА_2 , а в подальшому по АДРЕСА_3 , приміщення яких та земельні ділянки, на яких вони знаходилися, обладнали для утримання осіб проти їх волі та запобіганню їх втеч, встановивши запірні пристрої на віконних рамах, що унеможливлюють їх повного відкриття, відповідні замки на дверях, організували цілодобовий нагляд за потерпілими.

З метою доставки потерпілих та подальшого утримання проти їх волі у приміщенні за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_12 як знаряддя вчинення злочину використовував власний автомобіль іноземної реєстрації марки BMW модель Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім цього, для доставки з такою ж метою організована група використовувала автомобіль марки Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 .

Свою злочинну діяльність організована група здійснювала згідно заздалегідь розподілених між її учасниками ролей.

Так, ОСОБА_12 як організатор і керівник відвів собі наступні ролі та функції в складі організованої групи:

спільно з ОСОБА_13 розробив план злочинної діяльності, спрямований на незаконне утримання осіб проти їх волі під виглядом реабілітації від наркологічної та алкогольної залежності з метою отримання грошової винагороди;

підібрав та залучив до участі в організованій групі інших її учасників;

розподілив між учасниками групи функції, у відповідності до попередньо узгодженого ними плану, та контролював їх виконання, забезпечуючи належну організованість групи, спільність та єдність їх дій у ході підготовки та вчинення злочинів;

спільно з ОСОБА_13 керував діями учасників організованої групи, даючи вказівки, проводив інструктажі з приводу вчинення злочинних дій, спонукав їх до вчинення злочинів, шляхом проведення бесід, наданням порад тощо, а також координував їх дії під час вчинення злочинів за допомогою стільникового зв`язку;

здійснював контроль за місцезнаходженням учасників організованої групи під час вчинення злочинів;

спільно з ОСОБА_13 створив юридичну особу: товариство з обмеженою відповідальністю «Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність», , яке зареєстроване у відділі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, що за адресою: м. Київ, пр-т Маяковського, 29, засновником якої виступив сам, а керівником - ОСОБА_13 ;

спільно з ОСОБА_13 , підібрав та орендував будинок АДРЕСА_3 , який разом обладнали належним чином для використання в якості приміщення для утримання осіб проти їх волі під виглядом реабілітації від наркологічної, алкогольної залежності та ігроманії;

забезпечував фінансування групи та її матеріально-технічну базу, організовував виплат) винагороди учасникам групи;

з метою доставки потерпілих та подальшого утримання проти їх волі у приміщенні за адресою смт Велика Березовиця, вул. Ланова, 26 Тернопільського району використовував власний автомобіль іноземні реєстрації марки BMW модель Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також забезпечив організовану групу автомобілем марки Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 .;

здобував інформацію про осіб, яких можна незаконно позбавити волі та викрасти, а також повідомляв дану інформацію учасникам організованої групи ОСОБА_15 та ОСОБА_8 з метою організації незаконного позбавлення волі потерпілих, та керував їх діями під час вчинення злочину;

безпосередньо приймав участь у незаконних позбавленнях волі та викраденнях потерпілих;

шляхом проведення бесід входив в довіру до родичів потерпілих, повідомляючи їм завідомо неправдиву інформацію про можливість здійснення лікування, а також про стан потерпілих, спонукав до передачі потерпілих в «Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність» для незаконного позбавлення волі та утримання з метою отримання прибутку від родичів потерпілих;

надавав потерпілим для прийому лікарські засоби з метою обмежити їхні дії, спрямовані на втечу з «Реабілітаційного психо-корекційного центру «Твоя незалежність»;

безпосередньо одержував кошти від потерпілих та їх родичів;

кошти, отримані від вчинення злочинів, розподіляв між співорганізатором злочинної групи ОСОБА_13 та учасниками організованої групи ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та іншими не встановленими на даний час особами.

ОСОБА_13 як співорганізатор, згідно із заздалегідь розподілених організатором організованої групи ОСОБА_12 ролей та функцій групи:

спільно з ОСОБА_12 розробила план злочинної діяльності, спрямований на незаконне утримання осіб проти їх волі під виглядом реабілітації від наркологічної та алкогольної залежності з метою отримання грошової винагороди;

спільно з ОСОБА_12 створила юридичну особу: товариство з обмеженою відповідальністю «Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність», , яке зареєстроване у відділі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, що за адресою: м. Київ, пр-т Маяковського, 29, засновником якої виступив ОСОБА_12 , а керівником - вона сама;

підібрала спільно з ОСОБА_12 та орендувала будинок АДРЕСА_3 , який разом обладнали належним чином для використання в якості приміщення для утримання осіб проти їх волі під виглядом реабілітації від наркологічної, алкогольної залежності та ігроманії;

спільно з ОСОБА_12 керувала діями учасників організованої групи, даючи вказівки, проводила інструктажі з приводу вчинення злочинних дій, спонукала їх до вчинення злочинів шляхом проведення бесід, наданням порад тощо, а також координувала їх дії під час вчинення злочинів за допомогою стільникового зв`язку;

здійснювала контроль за діяльністю учасників організованої групи, даючи вказівки, спонукала їх до вчинення злочинів, шляхом проведення бесід, наданням порад тощо, а також контролювала їх дії під час вчинення злочинів за допомогою стільникового зв`язку;

підбирала та залучала до участі в організованій групі нових учасників, яких наділяла відповідними функціями, згідно вказівок ОСОБА_12 ;

вела документообіг незаконно позбавлених волі та викрадених потерпілих з метою організації контролю за їх станом;

здобувала інформацію про осіб, яких можна незаконно позбавити волі та викрасти, а також повідомляла дану інформацію ОСОБА_12 ;

шляхом проведення бесід входила в довіру до родичів потерпілих, повідомляючи їм завідомо неправдиву інформацію про можливість здійснення лікування, а також про стан потерпілих, спонукаючи їх до передачі потерпілих в «Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність» для їх незаконного позбавлення волі та утримання з метою отримання прибутку від родичів потерпілих.

одержувала грошові кошти від незаконної діяльності.

ОСОБА_17 діючи як виконавець, згідно із заздалегідь розподілених організатором організованої групи ОСОБА_12 ролей та функцій групи:

- виконував вказівки та доручення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , пов`язані із незаконною діяльністю групи;

- у момент відсутності ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виконував функції керівника «Реабілітаційного психо-корекційного центру «Твоя незалежність» та керував діями учасників організованої групи ОСОБА_8 та іншими на даний час невстановленими особами, даючи вказівки, проводив інструктажі з приводу вчинення злочинних дій, спонукав їх до вчинення злочинів шляхом проведення бесід, наданням порад тощо;

- організовував позмінну цілодобову охорону «Реабілітаційного психо-корекційного центру «Твоя незалежність» з метою запобігання спробам втеч осіб:

- самостійно охороняв Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність» від втеч потерпілих;

- здобував інформацію про осіб, яких можна незаконно позбавити волі та викрасти, а також повідомляв дану інформацію ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ;

- вчиняв дії щодо викрадення та незаконного позбавлення волі потерпілих;

- шляхом проведення бесід входив в довіру до родичів потерпілих, повідомляючи їм завідомо неправдиву інформацію про можливість здійснення лікування, а також про стан потерпілих, спонукаючи їх до передачі потерпілих в «Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність» для їх незаконного позбавлення волі та утримання з метою отримання прибутку від родичів потерпілих;

- надавав потерпілим для прийому лікарські засоби з метою обмежити їхні дії, спрямовані на втечу з Реабілітаційного психо-корекційного центру «Твоя незалежність»;

- застосовував фізичну силу до потерпілих, яких незаконно позбавлено волі та надавав вказівки щодо вчинення протиправних дій до потерпілих ОСОБА_8 та іншим не встановленим на даний час особам;

- чинив моральний тиск на потерпілих, яких незаконно позбавлено волі;

- одержував грошові кошти від незаконної діяльності.

ОСОБА_8 діючи як виконавець, згідно із заздалегідь розподілених ролей та функцій групи:

- виконував вказівки та доручення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , пов`язані із незаконною діяльністю групи;

- охороняв Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність» з метою запобігання випадків втеч потерпілих;

- вчиняв дії щодо викрадення та незаконного позбавлення волі потерпілих;

- за кошти, надані організаторами, забезпечував приміщення, в якому утримувалися потерпілі, всіма необхідними речами та предметами;

- застосовував фізичну силу до потерпілих, яких незаконно позбавлено волі;

- надавав потерпілим для прийому лікарські засоби з метою обмежити їхні дії, спрямовані на втечу з «Реабілітаційного психо-корекційного центру «Твоя незалежність»;

- чинив моральний тиск на потерпілих, яких незаконно позбавлено волі;

- одержував грошові кошти від незаконної діяльності.

Інші невстановлені слідством особи як виконавці, згідно із заздалегідь розподілених організатором організованої групи ОСОБА_12 ролей та функцій групи:

- здобували інформацію про осіб, яких можна незаконно позбавити волі та викрасти, а також повідомляли дану інформацію ОСОБА_12 , за що отримували кошти;

- шляхом проведення бесід входили в довіру до родичів потерпілих, повідомляючи їм завідомо неправдиву інформацію про можливість здійснення лікування, а також про стан потерпілих, спонукаючи їх до передачі потерпілих в «Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність» для їх незаконного позбавлення волі та утримання з метою отримання прибутку від родичів потерпілих;

- надавали потерпілим для прийому лікарські засоби з метою обмежити їхні дії, спрямовані на втечу з «Реабілітаційного психо-корекційного центру «Твоя незалежність», а також надавали консультації та вказівки, щодо прийому лікарських засобів потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та іншим.

- охороняли Реабілітаційний психо-корекційний центр «Твоя незалежність» від втеч потерпілих;

- викрадали та незаконно позбавляли волі потерпілих;

- застосовували фізичну силу до потерпілих, яких незаконно позбавлено волі;

- принижували людську гідність потерпілих, яких незаконно позбавлено волі.

Так, протягом листопада 2017 - 26 червня 2018 року ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_16 та іншими, на даний час, не встановленими досудовим розслідуванням особами, незаконно позбавлено волі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та інших невстановлених на даний час осіб.

30 серпня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, тобто викрадення людей та незаконне позбавлення їх волі, вчинені організованою групою.

Задовольняючи клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, зокрема показаннями потерпілих: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , заявою ОСОБА_35 та іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя врахувавши також особу підозрюваного, його сімейний стан, соціальні звязки, характер вчиненого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у випадку визнання його винним у злочині, в якому його підозрюють, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, те, що проведені не усі необхідні слідчі дії в межах даного кримінального провадження, прийшов до висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вищевказані обставини, на думку суду, давали йому підстави вважати, що у випадку застосування до ОСОБА_8 менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу змінити, обравши ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, крім того у нього нещодавно загинув батько і тепер він є єдиною підтримкою для своєї матері, у звязку з чим його сім`я позбавлена достатнього фінансування, так як останній хоч і без офіційного працевлаштування, однак працював на одному із таксі міста.

Крім того, вказує, що оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, судом можливо було б визначити розмір застави.

Стверджує, що слідчий суддя повинен був провести аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Зазначає, що судом не взято до уваги, те що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, а жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.

Також, як зазначає апелянт, не доведена неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого виду запобіжних заходів, або визначення розміру застави.

Вказує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_8 пояснив, що має постійне місце проживання та зареєстрований в АДРЕСА_1 . Також пояснив, що в свій час сам був з власної волі реабілітантом реабілітаційного центру «Твоя незалежність», і в подальшому залишився в реабілітаційному центрі для того, щоб допомагати з довозом продуктів харчування для реабілітантів, а також виконання інших господарських потреб в центрі, ніколи не займався будь-якою злочинною діяльністю.

Вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Крім того вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до переконання про недоцільність визначення розміру застави, оскільки такий вид запобіжного заходу повністю забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Стверджує, що двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є достатнім розміром застави відносно ОСОБА_8 для виконання ним покладених на нього обовязків.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника з наведених у ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №00000202 від 13 березня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.190 КК України.

30 серпня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, тобто у викраденні людей та незаконному позбавленні їх волі, вчинених організованою групою.

Того ж дня ст. слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому з метою виконання ним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

30 серпня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 23 год. 59 хв. 25 жовтня 2018 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та відомості про його особу.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, не визначив підозрюваному розмір застави, врахувавши як встановлені під час розгляду клопотання ризики, так і те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, а тому обґрунтовано на підставі п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 цього Кодексу визнав неможливим визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, є необгрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі захисника про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах судового провадження доказам, долученим до клопотання прокурора, достатнім на даній стадії досудового розслідування, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від від 30 серпня 2018 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2