Постанова

Іменем України
24 липня2018 року

м. Київ
справа № 370/1215/17
провадження № 51-1803 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
представника ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2017 року про повернення їй апеляційної скарги на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 2 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Маковище, Макарівського району Київської області, громадянку України, пенсіонерку,
звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні №0000486 від 6 червня 2017 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 2 жовтня 2017 року задоволено клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвалено звільнити ОСОБА_8 , яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 КК від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження №000486 від 6 червня 2017 року.
Відповідно до клопотання ОСОБА_8 підозрювалася у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 КК за таких обставин.
26 листопада 1999 року ОСОБА_9 одружилася із ОСОБА_10 , 7 травня 2004 року, перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти вони придбали земельну ділянку площею 0,254 га з кадастровим номером :05:005:0009 у АДРЕСА_1 , про що укладений відповідний договір купівлі-продажу.
14 травня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу на зазначену ділянку було видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії КВ №041469, який зареєстрований в книзі реєстрації актів за № 028 та виданий на ім`я ОСОБА_10 .
Протягом 2004 - 2006 років ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 на придбаній земельній ділянці звели фундамент, збудували житловий будинок, підключили будинок до каналізаційної системи та системи водопостачання села Маковище.
В подальшому у 2006 року представниками Макарівської ПМК проведено перевірку димоходів та вентиляційних каналів житлового будинку, про що виданий акт перевірки. При цьому, за проведення перевірки димоходів та каналів, ОСОБА_9 сплачені гроші, а їй видана відповідна квитанція, проведений пуск газу до приміщення будинку, про що складений відповідний акт та виданий талон про сплату грошей за пуск газу до будинку. Незважаючи на те, що станом на листопад 2006 року житловий будинок вже був побудований, ОСОБА_10 19 жовтня 2010 року продав ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,254 га з кадастровим номером :05:005:0009 у АДРЕСА_1 .
Про це ними укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки №1747 від 19 жовтня 2010 року, який посвідчений ОСОБА_12 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. У п.5 вказаної угоди нотаріус зазначила, що ОСОБА_10 подана довідка Маковищанської сільської ради №351 від 25 листопада 2010 року про те, що на відчужуваній земельній ділянці відсутні будь-які будівлі і споруди та не проводяться будівельні роботи, що не відповідало дійсності, оскільки будинок був збудований в листопаді 2006 року.

10 грудня 2010 року зазначену земельну ділянку ОСОБА_11 продала ОСОБА_7 , про що між ними також укладений договір купівлі-продажу №2154, який також посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_13 .
При цьому, зазначені договори купівлі-продажу земельної ділянки визнані не законними та скасовані, а за ОСОБА_9 визнано право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки на підставі рішення Макарівського районного суду №1016/2958/12 від 02 квітня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року та ухвалою ВССУ від 05 лютого 2014 року.
Відомості про дане кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2016 року за №10000031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Крім того, 26 травня 2017 року за рапортом слідчого СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області зареєстровано дані за №0000449 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України за фактом службового підроблення, вчиненого службовими особами Маковищанської сільської ради.

30 травня 2017 року кримінальні провадження №000031 від 14 січня 2016 року та №0000449 від 26 травня 2017 року об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно єдиний номер 000031.
06 червня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесені до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей (службове підроблення), тобто у вчинені кримінального правопорушення (злочину), який передбачений частиною 1 статті 366 КК.

Рішенням першої сесії п`ятого скликання Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області від 10 квітня 2006 року ОСОБА_8 обрано Маковищанським сільським головою. Тобто відповідно до примітки статті 364 КК вона була службовою особою, оскільки виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. В порушення статей 7,8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ( в редакції на час вчинення злочину від 19 вересня 2009 року), статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» ( в редакції на час вчинення злочину від 11 лютого 2010 року) в кінці червня на початку липня 2010 року, точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 перебуваючи у службовому кабінеті Маковищанської сільської ради в с. Маковище Макарівського району Київської області, достовірно знаючи, що на земельній ділянці 0, 2540 га належній на праві власності ОСОБА_10 наявний будинок, що не введено в експлуатацію, діючи умисно, всупереч вимог закону. склала, підписала та скріпила відтиском гербової печатки Маковищанської сільської ради, завідомо неправдивий документ, а саме довідку Маковищанської сільської ради від 1 липня 2010 року №157 «Про відсутність на земельній ділянці будівель і споруд», яку в подальшому передала ОСОБА_10 . Така довідка була використана для відчуження права власності на земельну ділянку, як таку на якій відсутні будь-які будівлі та споруди.
Крім того у листопаді 2010 року точного часу не встановлено у ході досудового слідства ОСОБА_8 , перебуваючи у службовому кабінеті Маковищанської сільської ради в с. Маковище Макарівського району Київської області, достовірно знаючи, що на земельній ділянці 0, 254 га, належній на праві власності ОСОБА_11 наявний будинок, що не введено в експлуатацію, діючи умисно,
всупереч вимог закону, склала, підписала та скріпила відтиском гербової печатки Маковищанської сільської ради, завідомо неправдивий документ, а саме довідку Маковищанської сільської ради від 25 липня 2010 року №351 «Про відсутність наземельній ділянці будівель і споруд», яку в подальшому передала ОСОБА_11 . Така довідка була використана для відчуження права власності на земельну ділянку, як таку на якій відсутні будь-які будівлі та споруди.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , повернуто, як таку, що подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Вимоги, наведені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду про повернення їй апеляційної скарги та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Свої вимоги ОСОБА_5 мотивує тим, що постановлене судове рішення стосується інтересів ОСОБА_7 . При цьому, посилаючись на пункт 10 статті 393 КПК вказує на інтереси інших осіб, права яких порушено при досудовому розслідуванні та за результатами розгляду скарг постановлених слідчим суддею. Тобто вказує на зміст частини 3 статті 307, частини 6 статті 304 КПК.
Крім того, представник вказує, що суть ухвали районного суду про закриття кримінального провадження стосується інтересів ОСОБА_7 , який є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, однак в мотивувальній частині касаційної скарги зазначає про необхідність закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину. Одночасно посилається на те, що районний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_7 потерпілим.
При цьому, представник зауважує, що розгляд цивільної справи щодо спору про факт будови будинку АДРЕСА_1 іншими особами, повною мірою стосується зазначеного рішення про закриття кримінального провадження та вказує на незаконність відмови у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_7 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
За таких обставин, на думку представника, ОСОБА_7 мав усі підстави на оскарження судового рішення, яким закрито кримінальне провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника, яка підтримала касаційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційні скарги, й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга представника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо, апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
У пункті 10 частини 1 статті 393 КПК визначено, що апеляційну скаргу мають право подати, у том числі інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
В касаційній скарзі представник, окрім доводів незаконності повернення їй апеляційної скарги, також вказує на незаконність відмови їй у визнанні ОСОБА_14 потерпілим та незаконність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .
З урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваного судового рішення, установлених кримінальним процесуальним законом, розгляд провадження суд здійснює у частині перевірки доводів скарги про дотримання апеляційним судом вимог процесуального закону при поверненні апеляційної скарги представнику ОСОБА_5 .
Перевіряючи такі доводи суд касаційної інстанції враховує наступне.
Так, прокурор у межах своїх повноважень, визначених статтею 285 КПК, звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених статтею 49 КК, попередньо отримавши згоду від останньої на таке звільнення.
Відповідно до вимог статті 288 КПК суд розглядає таке клопотання прокурора у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого у загальному порядку, передбаченого цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.
Зі змісту частини 2 цієї статті вбачається, що суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Згідно із статтею 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 , в інтересах якого звернулась представник ОСОБА_5 не є особою, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоди.

При цьому, оспорюючи судове рішення щодо ОСОБА_8 , представник, яка діє в інтересах ОСОБА_7 , не зазначила якими саме висновками місцевий суд порушив права її довірителя. До того ж, посилаючись на захист прав ОСОБА_7 , вона просила закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , з підстав відсутності в її діях складу злочину.
Крім того, представник під час розгляду клопотання прокурора 2 жовтня 2017 року у судовому засіданні зверталась з клопотанням про визнання її довірителя ОСОБА_7 потерпілим у вказаному кримінальному провадження, однак суд відмовив у задоволенні такого клопотання, як особі, яка не є учасником вказаного кримінального провадження, що убачається із журналу судового засідання від 2 жовтня 2017 року (а.п.31).
З огляду на те, що ОСОБА_7 було відмовлено у визнанні його потерпілим, а тому відповідно до вимог статті 393 КПК він і не мав права на оскарження ухвали Макарівського районного суду Київської області від 2 жовтня 2017 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрито.
Також Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Наведене переконує Суд у тому, що, незалежно від використаної законодавчої техніки (інша особа), право на апеляційне оскарження, як конституційно гарантована засада судочинства, забезпечує право на звернення до суду вищої

інстанції не лише підозрюваному, обвинуваченому, а категорія «інші особи» у розумінні пункту 10 статті 393 КПК охоплює й тих учасників кримінального провадження, прав, свобод чи інтересів яких стосується судове рішення.
Проте, наведене не розповсюджується на випадок ОСОБА_7 з огляду на встановлене обвинувачення щодо ОСОБА_8 , надані матеріали кримінального провадження, а також документи, які надані ОСОБА_7 .
Відповідно у клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні №0000486 зазначено, що земельна ділянка, службове підроблення відомостей щодо якої ставилися у провину ОСОБА_8 , була продана 10 грудня 2010 року ОСОБА_7 .
А відомості про незаконність договорів купівлі-продажу цієї земельної ділянки за заявою ОСОБА_9 внесені до Єдиного реєстру дорсудових розслідувань 14 січня 2016 року за №10000031.
Однак постановою слідчого від 20 липня 2017 року кримінальне провадження за заявою ОСОБА_9 , у тому числі щодо незаконних дій ОСОБА_7 , закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального провадження, а матеріали щодо ОСОБА_8 надійшли до суду з вказаним клопотанням у виділеному кримінальному провадженні під №0000486.
З викладеного не вбачається, що обвинувачення щодо ОСОБА_8 стосується і ОСОБА_7 , а, відповідно, і те, що останній має право на апеляційне оскарження ухвали, якою звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 366 КК у зв`язку із закінченням строків давності.Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність права ОСОБА_7 подавати апеляційну скаргу, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та правильно повернув апеляційну скаргу.
Доводи касаційної скарги представника щодо прав інших осіб, які мають право на оскарження судового рішення, з урахуванням її посилання на вимоги статей 303, 304 КПК є неспроможними, оскільки такі норми кримінального процесуального закону регулюють вирішення питання, які виникають під час досудового розслідування щодо оскарження дій чи бездіяльності слідчого, прокурора та якій було повернено скаргу або відмовлено у відкритті провадження щодо поданої скарги.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення також не встановлено.
Таким чином колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2017 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ _______________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3