11-сс/775/262/2018(м)
264/3894/18

Єдиний унікальний номер 264/3894/18 Слідчий суддя.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/262/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області колегією суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001077 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 липня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя, громадянина України, судимого: останній раз 07 серпня 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 17 травня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 6 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 липня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор». Визначений строк дії ухвали до 15 вересня 2018 року.

За обставин, встановлених слідчим суддею та детально викладених в ухвалі, в провадженні СВ Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0001077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч.3 ст.152 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 15 липня 2018 приблизно о 23.00 год., знаходячись біля будинку № 206 по пр. Металургів у Кальміуському районі м. Маріуполя, побачив неповнолітню потерпілу ОСОБА_10 , 2000 року народження, яка знаходилась у важкому психологічному стані, підсів до неї на лавочку та під час спілкування з нею, остання втратила свідомість. В цей момент у ОСОБА_8 , який усвідомлював безпорадний стан неповнолітньої потерпілої, виник намір на зґвалтування неповнолітньої. З цією метою, ОСОБА_8 , діючи умисно, скориставшись безпорадним станом неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , застосовуючи фізичну силу, яка виразилась в стисканні шиї правою рукою ззаду, став тягнути її до підвалу будинку АДРЕСА_2 , коли остання прийшла до тями, то ОСОБА_8 сказав, що їй не треба кричати та якщо вона не буде чинити опір, то він її відпустить та не буде застосовувати силу. Після 00.00 год. 16 липня 2018 року, ОСОБА_8 , продовжуючи свій намір на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_10 , діючи умисно, із застосуванням фізичної сили, яка виразилась у стисканні його рукою за плечі потерпілої ОСОБА_10 , подавивши тим самим її волю до будь-якого опору, привів її до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де скориставшись її безпорадним станом, вступив в статевий зв`язок природнім способом.

16 липня 2018 року о 21.00 год. ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

17 липня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

17 липня 2018 року до слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся старший слідчий СВ Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 із клопотанням, погодженим з прокурором Маріупольської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючий в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить оскаржувану ухвалу скасувати, й постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, звільнити підозрюваного з-під варти, застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту на певний час доби. Суть доводів захисника зводиться до того, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не співрозмірне з ризиками, визначеними ст.177 КПК України. Вважає, що прокурором не надані достатні докази обґрунтованості підозри ОСОБА_8 саме у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Зазначає, що слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі не враховані дані, що характеризують особу підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Прокурор заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги захисника, ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, просила залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальну провадженні, й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в її межах, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню на таких підставах.

Мотиви Суду

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог статей 177, 178, 193 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наявність ризиків зазначених у ст.177 цього Кодексу, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена 17 липня 2018 року, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст.177 КПК України.

Європейський суд в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, слідчий суддя, на думку колегії суддів, обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення, відсутні міцні соціальні та сімейні зв`язки за місцем проживання, він ніде офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, таким чином, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку із чим, на міркування колегії суддів, застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, може не забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином колегія суддів вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що слідчий суддя в повному обсязі дотримався практики Європейського суду з прав людини щодо забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів з огляду на тяжкість та специфіку самої підозри, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення ЄСПЛ у справах Летельє проти Франції, W проти Швейцарії).

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу саме в такий спосіб процесуального примусу.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, та зробив правильний висновок про те, що наявність постійного місця проживання, родичів, знайомих, а також співробітництво зі слідством та неофіційний заробіток, жодним чином не спростовують тих вагомих ризиків, які обґрунтовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, з цих підстав Суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4