ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 201/3052/18 (провадження № 1-кп/201/411/2018), відомості про яке 02.03.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000548, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 28 лютого 2018 року близько 13.40 години, знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Гусенко, 13, в приміщенні студентської поліклініки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з раніше йому відомим, потерпілим ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, стоячи до потерпілого обличчям, який в цей час також стояв обличчям до останнього, правою рукою відкритою долонею завдав один прямий удар в область щелепи ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу та забійної рани слизової оболонки нижньої губи по центру, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав у повному обсязі, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, а також обставинам, що обтяжують покарання останнього і відсутністю таких, що його обтяжує, а отже, таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, при цьому, сукупність всіх наведених обставин свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому іншого більш суворого покарання, оскільки воно не буде відповідати вимогам ст. 65 КК України.

Крім того, потерпілим у судовому засіданні був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 806,00 грн. і моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди, то, враховуючи положення ст. 1166 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі, оскільки дійсно судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 було завдано потерпілому матеріальної шкоди на вищезазначену суму, пов`язану із витратами на лікування, розмір якої повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження. Що стосується заявлених потерпілим позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн., суд при їх вирішенні враховує, що в результаті спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, останній дійсно переніс фізичні і моральні страждання, які виразилися у втраті душевного спокою та звичайного ритму життя, постійного перебування в стресовому стані та здійснення лікування, а також наявності додаткових витрат часу для відновлення стану здоров`я, у зв`язку з чим, дотримуючись вимог ст.ст. 23, 1167, 1168, 1188 ЦК України, а також принципів справедливості, розумності і достатності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши суму морального відшкодування із урахуванням глибини фізичних і душевних страждань потерпілого до 2 000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 2 806 грн. (дві тисячі вісімсот шість гривень) 00 копійок, і в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. (дві тисячі гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасникам кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1