Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 серпня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

апелянта ОСОБА_4 ,

представника апелянта - адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 серпня 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000103,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 серпня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Рівненській області ОСОБА_7 .

Накладено арешт на грошові кошти номіналом двісті та сто гривень на загальну суму 13000, грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень на загальну суму 36000, грошові кошти номіналом 100, 200 та 500 гривень на загальну суму 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень, банкноту номіналом 50 євро серії Х7, банкнота номіналом двадцять євро серії SD банкноти номіналом десять євро серії NА, NВЗ130151436, N82, Y6, банкноти номіналом п`ять євро серії NА та UE, які вилучені 28-29.03.2018 у ході затримання підозрюваного у даному провадженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.311 КК України. при цьому, у судовому засіданні було достеменно встановлено, що вказані грошові кошти є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою позбавлення можливості використовувати вказане майно, розпоряджатись будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання по арешт, ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно грошові кошти у сумі 50000 грн., які були вилучені у ОСОБА_8 28-29 березня 2018 року.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що слідчий суддя ОСОБА_9 вже виносила ухвали у межах даного кримінального провадження, а тому, на її переконання, повинна була заявити собі самовідвід. Крім того, наголосила на тому, що строк досудового розслідування даного кримінального провадження вже закінчився, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено 29 березня 2018 року, а загальний строк досудового розслідування складає два місяці з дня повідомлення особі про підозру. При цьому, строк досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не продовжувався. Тому, на переконання апелянта, слідчий зобов`язаний був закрити дане кримінальне провадження. ОСОБА_4 зазначила, що твердження слідчого про те, що дані грошові кошти можуть бути речовими доказами є безпідставними, а також покликалась на те, що слідчим суддею не досліджувались жодні докази на підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої її сину.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу про арешт майна, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.305, ч.3 ст. 311 КК України, та ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.311 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно та переслідуючи мету у постійному та швидкому незаконному отриманні доходу від вчинення особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин та прекурсорів, у порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863-ХIV та інших нормативно-правових актів, вступив у злочинну змову з невстановленими особами щодо незаконного придбання у такий спосіб через Інтернет-мережу у ОСОБА_10 контрабандно ввезених Україну оптових партій таблеток «Cirrus» з вмістом псевдоефедрину, їх подальшого зберігання, пересилання, перевезення з метою збуту та збуту.

28 березня 2018 року ОСОБА_15 затримано в порядку ст.208 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

29 березня 2018 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.311 КК України.

28 березня 2018 року у ході особистого обшуку ОСОБА_15 крім інших речей і документів також було вилучено гроші номіналом двісті та сто гривень на загальну суму 13000, гроші номіналом 500 (п`ятсот) гривень на загальну суму 36000, гроші номіналом 100, 200 та 500 гривень на загальну суму 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень, банкноту номіналом 50 євро серії Х7, банкноту номіналом двадцять євро серії SD банкноти номіналом десять євро серії NА, NВЗ130151436, N82, Y6, банкноти номіналом п`ять євро серії NА та UE.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах СВ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_7 від 29 березня 2018 року, вилучені під час обшуку у ОСОБА_8 грошові кошти були визнані речовими доказами у рамках даного кримінального провадження.

03 квітня 2018 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області накладено арешт на майно, вилучене у ОСОБА_8 під час особистого обшуку 28-29 березня 2018 року.

Не погодившись з вказаним рішення, ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням про часткове скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2018 року задоволено вказане клопотання ОСОБА_4 та частково скасовано арешт майна, вилученого у ОСОБА_8 при його затриманні та особистому обшуці 28-29 березня 2018 року, виключивши його із переліку в ухвалі слідчого судді від 03.04.2018 року, а саме 50 000 грн., які постановлено повернути ОСОБА_4 .

Приймаючи рішення про задоволення даного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що вилучені у ОСОБА_8 кошти у сумі 50 000 грн. не є його власністю, а належать ОСОБА_4 .

Однак, старший слідчий в особливо важливих справах СВ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_7 19 червня 2018 року повторно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна вказаних грошових коштів.

Відповідно до пункту 1 ч.2 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч.2 ст.170 КПК, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з постанови старшого слідчого в особливо важливих справах СВ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_7 про визнання речовими доказами від 29 березня 2018 року, підставою для визнання речовими доказами грошових коштів, вилучених у ОСОБА_8 у ході його особистого обшуку під час затримання в порядку ст.208 КПК України, була наявність достатніх підстав вважати, що вказані банкноти набуті кримінально протиправним шляхом та отримані підозрюваним ОСОБА_8 внаслідок вчинення ним та іншими невстановленими слідством особами інкримінованих кримінальних правопорушень. Слідчим суддею при розгляді даного клопотання було достеменно встановлено, що вказані грошові кошти є речовими доказами.

Також колегія суддів враховує, що санкція ч.3 ст.311 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, матеріали клопотання містять достатньо доказів, які на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинах.

При цьому, колегія суддів враховує, що під час затримання ОСОБА_8 та його особистого обшуку був присутній його захисник, проте ними не заявлялось жодних клопотань з приводу вилучених речей, у тому числі і вказаних коштів.

Також статтею 75 КПК визначений перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід. Оскільки підстав для заявлення самовідводу слідчою суддею ОСОБА_9 , прямо передбачених вказаною нормою закону, колегією суддів не встановлено, то доводи апеляційної скарги про незаконність даної ухвали у зв`язку з її розглядом незаконним складом суду, є безпідставними.

Крім того, ОСОБА_4 долучено копію клопотання про продовження строку досудового розслідування, а також постанову заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_16 від 22 травня 2018 року, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000103 до шести місяців, тобто до 25 вересня 2018 року. Тобто доводи апелянта про відсутність такої постанови є безпідставними.

Щодо тверджень ОСОБА_4 про допущених процесуальних порушень при продовженні строку досудового розслідування, заявлених нею у судововму засіданні, то колегія суддів зауважує, що вказані обставини, в силу положень ст.404 КПК України, не є предметом даного апеляційного розгляду.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно грошові кошти, є законною та обґрунтованою, постановленою з врахуванням матеріалів клопотання, а також вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Управління Служби безпеки України в Рівненській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно - грошові кошти залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3