АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/8726/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/588/18 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2018 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисників на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна.

Накладено арешт, із забороною розпоряджатися, на наступне майно, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
-житловий будинок незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :00:000:0582, площею 2 500 кв.м., реєстраційний номер майна: 22276955;
-земельна ділянка площею 0,25 га. за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :00:000:0582.
-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , площею 102 кв.м., реєстраційний номер майна: 6683264;
-квартира двокімнатна за адресою: АДРЕСА_3 , площею 68 кв.м., реєстраційний номер майна: 18172144;
-квартира однокімнатна за адресою: АДРЕСА_4 , площею 29,9 кв.м., реєстраційний номер майна: 2668262;
-автомобіль марки «AUDI Q7», 2013 року виготовлення, об`єм двигуна 2 967 куб. см., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 13 березня 2018 року до Черовнозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , в якому він просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_9 з метою збереження відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи, отриманої неправомірної вигоди.

В обгрунтування клопотання зазначив, що у провадженні слідчого в особливо важливих справах першого слідчого управління прокуратури Харківської області юриста першого класу ОСОБА_10 , перебуває кримінальне провадження за № 0000571 від 15.06.2017 року.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що майно, на яке просив накласти арешт прокурор, має мету збереження відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
Також апелянти в апеляційній скарзі простять поновити пропущений строк, посилаючись на те, що повний текст ухвали від 22.03.2018 року ними був отриманий 26.03.2018 року, а тому строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.
Судова колегія приходить до висновку, що твердження апелянтів щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисників та підозрюваного, що наполягали на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим в особливо важливих справах першого слідчого управління прокуратури Харківської області юриста першого класу ОСОБА_10 проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні №0000571 від 15.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 369-2 КК України. (а. с. 1-3).

03.03.2018 року ОСОБА_9 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 205 КК України (а.с.7-8).

Прокурором подано цивільний позов в порядку ст.128 КПК України про відшкодування майнової та моральної шкоди (а.с.100-102).

Слідчий в клопотанні послався на необхідність накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди тобто на підставі п.4 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, ч.2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Доводи апелянтів щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення є неспроможними.

При розгляді клопотання, слідчим суддею взята до уваги інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №115957667 від 02.03.2018 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , належать на праві власності наступні об`єкти нерухомого майна: житловий будинок незавершеного будівництвом за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :00:000:0582, площею 2 500 кв.м., реєстраційний номер майна: 22276955; земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :00:000:0582; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , площею 102 кв.м., реєстраційний номер майна: 6683264; квартира двокімнатна за адресою: АДРЕСА_3 , площею 68 кв.м., реєстраційний номер майна: 18172144; квартира однокімнатна за адресою: АДРЕСА_4 , площею 29,9 кв.м., реєстраційний номер майна: 2668262.
Крім того, згідно з інформаційною довідкою від 02.03.2018 з інформаційної бази «НІС МВС України» у власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , знаходиться автомобіль марки «AUDI Q7», 2013 року виготовлення, об`єм двигуна 2967 куб.см, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 . (а.с. 88-96).
Вищенаведене в належній мірі враховано слідчим суддею при винесенні ухвали.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя встановив, що у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов та ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, а тому на теперішній час є необхідність в накладенні арешту на вказане майно.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
Надані захисниками ксерокопії документів, які свідчать про те, що вказане майно не належить ОСОБА_9 до уваги апеляційним судом не приймаються оскільки слідчий суддя розглядав клопотання слідчого в межах доданих до клопотання матеріалів на його обґрунтування.
Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково, або у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст.309 КПК України.
Крім того, існує ст.64-2 КПК України.
А тому посилання захисників в апеляційній скарзі на те, що автомобіль марки «AUDI Q7», 2013 року виготовлення, об`єм двигуна 2967 куб.см, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належать на праві власності ОСОБА_11 , однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_4 відповідно до договору купівлі-продажу від 11.12.2009 року була продана ОСОБА_12 , а в будинку за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_9 належить лише 64/100, а решта належить ОСОБА_13 , а відповідно до договору про внесення змін в іпотечний договір №49Ф-СК-400/ц1 від 25.03.2008 року житловий будинок незавершеного будівництвом за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянка площею 0,25 га за тією ж адресою знаходяться в іпотеці в ПАТ ВТБ Банк з 19.01.2011 року судовою колегією не приймається, оскільки вказані особи не позбавлені права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та мають право подати до слідчого судді клопотання в порядку ст.174 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 березня 2018 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000571 залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді