справа № 208/3803/18
провадження № 1-кп/208/478/18
УХВАЛА

15 серпня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_5 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України. Під час досудового розслідування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду від 20.06.2018 року до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.08.2018 року.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Захисник обвинувачених ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечив, вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, треба змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали свого захисника.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до 6 років позбавлення волі, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом, не зважаючи на наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, рідних, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможуть вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке їм загрожує у випадку встановлення судом їх винності.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинувачених та захисника, приймаючи до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, приходить до висновку, що обраний обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Керуючись ст.ст.177,178,183,197,315,316,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.10.2018 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.10.2018 року.

Продовжити розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1