Справа № 158/1345/18
Провадження № 1-кс/0158/391/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 00000391 від 31.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

в с т а н о в и в :

01.06.2018 року до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00000391 від 31.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 31.05.2018 року близько 01 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки "DAF" д.н. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі сполученням Маневичі-Ківерці-Луцьк у м. Ківерці, виїхавши на зустрічну смугу руху, здійснив наїзд на автомобіль марки "Рено" НОМЕР_2 , в результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

31.05.2018 року в ході проведення огляду місця події,у м. Ківерці по вул. Чкалова виявлено та вилучено автомобіль марки "DAF" д.н. НОМЕР_1 , який належить громадянину ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 .

31.05.2018 року автомобіль марки "DAF" д.н. НОМЕР_1 , який належить громадянину ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , визнано речовими доказом передано на зберігання Луцький район с. Рованці, вул. Коперніка 9.

Підставою для накладення арешту на майно є те, що в ході розслідування даного кримінального провадження є необхідність зберегти даний речовий доказ, оскільки на ньому можуть зберігатись сліди злочину.

В судовому засіданні прокурор Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав викладених у ньому.

Власник майна, щодо якого вирішується питання накладення арешту ОСОБА_5 в судове засідання не з`вився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторони обвинувачення та дослідивши надані матеріали кримінального провадження, встановив, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 00000391 від 31.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурором доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки "DAF" д.н. НОМЕР_1 , який належить громадянину ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , який вилучений в ході огляду місця події від 31.05.2018 у м. Ківерці по вул. Чкалова, та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, тимчасово позбавивши власника можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним майном будь-яким чином.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника чи володільця майна, який не був присутнім під час розгляду клопотання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1