Постанова
Іменем України
24 травня 2018 року
м. Київ
справа № 450/705/16-к
Провадження № 51-1407 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Львів, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 липня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 1 рік обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 9 грудня 2016 року вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 5 травня 2017 року частково задоволено подання начальника Пустомитівського РВ з питань пробації у Львівській області, ОСОБА_6 направлено до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, з покладенням контролю за виконанням ухвали суду на Пустомитівський РВ з питань пробації у Львівській області.
ОСОБА_6 звернувся із заявою про звільнення його від призначеного покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_6 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року ухвалу районного суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 ставить питання про скасування постановлених судових рішень та звільнення його від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Вважає, що на нього поширюються вимоги ст. 1 вказаного Закону, оскільки вчинений ним злочин є необережним, на час набрання чинності Закону вирок щодо нього набрав законної сили, він має дитину, якій не виповнилося 18 років, та не позбавлений батьківських прав.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважав за необхідне закрити провадження по справі.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи.
Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено категорії осіб, які підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Пункт «в» відносить до таких осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
ОСОБА_6 засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто, за вчинення необережного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України даний злочин є тяжким.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 липня 2006 року серія НОМЕР_1 (т.1, а.м.п. 78).
На час набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (7 вересня 2017 року) ОСОБА_6 не позбавлений батьківських прав, та сину засудженого не виповнилося 18 років.
На вказані вимоги закону суди першої та апеляційної інстанції уваги не звернули, та безпідставно відмовили в задоволенні клопотання засудженого, незастосувавши закон, який підлягає застосуванню, як про це обґрунтовано зазначено в касаційній скарзі ОСОБА_6 , а тому судові рішення підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, суд
ухвалив :
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року скасувати.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 , засудженого вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 липня 2016 року, із застосуванням ст. 69 КК України, на 1 рік обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнити від відбування покарання.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8