У Х В А Л А
Іменем України
30 травня 2018 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000515 від 19.11.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000515 від 19 листопада 2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209 КК України, накладено арешт на заставне майно Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-франко», в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0362, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0492 га, житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею - 338,8 кв.м., квартиру загальною площею - 47.9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , земельну ділянку кадастровий номер :02:001:2149, загальною площею - 0.027 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 на праві власності.

Заявник зазначає, що арешт на вищевказане майно накладений необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий просив вирішити клопотання на розсуд суду.
Заслухавши думку представника заявника, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Отже, клопотання подано до належного суду.
З ухвали слідчого судді від 04.02.2015 року вбачається, що арешт на вищевказані об`єкти було накладено з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливого цивільного позову чи можливої конфіскації майна.
З клопотання та долучених до нього документів вбачається, що ОСОБА_5 є законним власником вищевказаного майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 16.01.2017 року за № 78177708.
Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку у тому числі на нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Разом із тим, в силу дії абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Враховуючи викладене та долучені заявником до клопотання документи, у слідчого судді наявні підстави вважати, що арештовані об`єкти нерухомого майна є законно здобутим майном.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже враховуючи, що право власності на арештоване майно, набуті ОСОБА_5 у відповідності до вимог чинного законодавства, що повністю підтверджується доданими до клопотання копіями документів, арешт такого майна є недопустимим.
Таким чином, арешт накладено необґрунтовано, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, оскільки ОСОБА_5 не перебуває в статусі підозрюваної арешт майна такої особи є недопустимим.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України єдиною підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Таким чином, відсутня підстава для арешту майна, тому, враховуючи вищевикладене вважаю, що клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000515 від 19.11.2014 року, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000515 від 19.11.2014 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року (справа № 761/2817/15-к, провадження № 1-кс/761/1283/2015) у кримінальному провадженні № 0000515, в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0362, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0492 га, житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею - 338,8 кв.м., квартиру загальною площею - 47.9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , земельну ділянку кадастровий номер :02:001:2149, загальною площею - 0.027 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на праві приватної власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1