Справа № 359/211/18
Провадження № 1-кп/359/253/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 жовтня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0002510, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2017 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше судимого: вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2015 року за ч. 1 ст. 190 КК України до 100 годин виправних робіт, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2016 року за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до одного місяця трьох днів арешту, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Так, 14.11.2017 р. близько 03:00 год., під час перебування на паркінгу, розташованому поблизу кафе-бару " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованого по вул. Київський шлях, 63 в м. Бориспіль Київської області, у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 14.11.2017 р. приблизно о 03:00 год., перебуваючи на паркінгу поблизу кафе-бару "Тополька", розташованого по вул. Київський шлях, 63 в м. Бориспіль Київської області, діючи умисно, розуміючи та бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , перебуваючи біля нього, наніс один удар, узутою в кросівок, ногою в область лобу ОСОБА_7 , від якого останній впав на асфальт.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 умисно наніс останньому кулаками обох рук кілька ударів в обличчя.
Вказаними діями ОСОБА_5 умисно спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми: садно в лобно-скроневій ділянці зліва, садно в лівій скроневій ділянці зліва, садно в лівій виличній області зліва, синець обох повік лівого ока, лінійний перелом лобної кістки з переходом на передню і задню стінки лівого фронтального синуса. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми із саднами голови зліва, синцем обох повік лівого ока, лінійним переломом лобної кістки з переходом на передню та задню стінки лівого фронтального синуса відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Таким своїми злочинними діями, які виразились в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 на початку судового розгляду кримінального провадження винним себе не визнав. Вказав, що дійсно наніс потерпілому тілесні ушкодження, однак виключно через поведінку останнього, який спровокував бійку своїми діями.

В подальшому, обвинувачений в ході його допиту свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння. розкаявся у скоєному та зазначив, що зробив для себе належні висновки, та розуміє, що внаслідок її дій було заподіяно шкоду потерпілій, просив його суворо не карати.
При цьому повністю підтвердив обставини, вчиненого ним злочину, відповідно до викладеного в обвинувальному акті, та показав, що точної дати не пам`ятає, мабуть 14.11.2017 р. він разом зі свою знайомою на ім`я ОСОБА_9 відпочивали в клубі "Тополька", що знаходиться в м. Бориспіль. Вночі, вже після закриття клубу, вони зібралися йти додому. Вийшовши на вулицю, вони піднялися по сходам вгору, на парковку, де стояли таксі. В цей момент ОСОБА_9 зустріла свою знайому. Вони спочатку розмовляли між собою, а потім між ними виник конфлікт, який переріс в штовханину з бійкою. Трохи згодом вони заспокоїлися, перестали битися, і начеб то було все нормально. Він разом із ОСОБА_9 збиралися вже йти додому, і в цей момент до них підбігає, раніше незнайомий йому хлопець, (потерпілий), і відразу б`є ОСОБА_9 в обличчя. Побачивши це, він заступаючись за ОСОБА_9 наніс один удар цьому хлопцю (потерпілому), і між ними розпочалася бійка. В ході даної бійки як і він наносив удари потерпілому, так і останній йому. Після чого він разом із ОСОБА_9 пішли звідти. Зазначив, що точно не пам`ятає скільки він наніс ударів потерпілому, оскільки пройшов тривалий проміжок часу від події. При цьому зазначив, що погоджується із кількістю ударів, які зазначені в обвинувальному акті. Також додав, що потерпілий також наніс йому тілесні ушкодження, і на наступний день він звертався за медичною допомогою. Зазначив, що наніс тілесні ушкодження потерпілому через те, що захищав дівчину. Однак, трохи не розрахував силу, що і призвело до таких тяжких наслідків. Щиро кається у скоєному, та розуміє, що внаслідок його дій він завдав потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Крім того, підтвердив, що зазначені потерпілим і свідками пояснення під час проведення слідчих експериментів за їх участю дійсно мали місце та відповідають фактичним обставинам події. Також зазначив, що цивільний позов він визнає частково, а саме повністю завдану матеріальну шкоду потерпілому, тобто його витрати на лікування, оскільки дійсно внаслідок його дій була завдана шкода здоров`ю ОСОБА_7 , яку бажає та планує відшкодувати в майбутньому, оскільки зараз не має такої можливості. Моральну шкоду готовий відшкодувати частково, так як 300 000 грн. це для нього надзвичайно велика сума коштів, і він не зможе її відшкодувати. Додав, що на даний момент він офіційно працевлаштовується, і вже найближчим часом буде працювати вантажником. Фінансово йому ніхто не допомагає.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, наступними доказами:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002510 від 14.11.2017 року (а.с.157), з якого вбачається, що розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за фактом нанесення, 14.11.2017 р. в період часу з 03:00 год. по 03:30 год. в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, поблизу кафе-бару "Тополька", ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в область голови;

-карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону о 12 год. 03 хв. 14.11.2017 р. від чергового лікаря Бориспільської ЦРЛ (а.с.158) про те, що до Бориспільської ЦРЛ звернувся ОСОБА_7 з діагнозом: сгм, околоорбітальна гематома зліва, яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бориспільський ВП ГУ НП в Київській області за № 27661 від 14.11.2017 р.;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.11.2017 р. (а.с.159) з якого вбачається, що 14.11.2017 р. в період часу з 03:00 год. по 03:30 год. в м. Бориспіль по вул.. Київський шлях, поблизу кафе-бару "Тополька", невідомі особи нанесли ОСОБА_7 тілесні ушкодження, в район голови;

-протоколом огляду місця події територія паркувального майданчику, що розташована за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 63, від 14.11.2017 р. (а.с.163-164). В ході цієї слідчої дії встановлено, що місцем вчинення злочину являється територія паркувального майданчику, з асфальтованим покриттям, з правої сторони від якої знаходиться диско-клуб "Тополька", а зліва приміщення Державного казначейства, яка не охороняється та не огороджена парканом;

-висновком експерта № 221 від 27.12.2017 р. (а.с.160-162), з якого вбачається, що при судово-медичному обстеженні та згідно представленої медичної документації, у гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: садно в лобно-скроневій ділянці зліва, садно в лівій скроневій ділянці зліва, садно в лівій виличній області зліва, синець обох лівого ока, лінійний перелом лобної кістки з переходом на передню і задню стінки лівого фронтального синуса. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого(тупих) предмету(предметів), індивідуальні і характерні властивості якого(яких) не відобразились, і могли утворитись в строк та за обставин, на які вказано у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Виявлені у гр. ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми із саднами голови зліва, синцем обох повік лівого ока, лінійним переломом лобної кістки з переходом на передню та задню стінки лівого фронтального синуса відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення;
-даними довідки № 397 від 14.11.2017 р., виданої за підписом чергового лікаря Бориспільської ЦРЛ (а.с.165), якою підтверджується, що в приймальне відділення Бориспільської ЦРЛ звернувся гр. ОСОБА_7 , з діагнозом: вчмт: струс головного мозку, перелом лобної кістки;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2017 р. з довідкою до даного протоколу за участю потерпілого ОСОБА_7 (а.с.166-167, 168). В ході цієї слідчої дії потерпілий ОСОБА_7 , серед пред`явлених йому фотознімків чотирьох осіб чоловічої статті, впізнав особу, яка зображена на фотознімку № 2 (обвинувачений ОСОБА_5 ), як особу, який 14.11.2017 р. наніс йому тілесні ушкодження, неподалік кафе-бару "Тополька", розташованого в м. Бориспіль по вул.. Київський шлях. Дану особу він впізнав за загальними рисами обличчя, а саме: форма обличчя овальна, маленький лоб, невеликий ніс випуклої форми, губи маленькі, широкі та густі брови, а також за зачіскою волосся коротке, пряме, темно-русого кольору;
-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 27.12.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_7 (а.с.169-171, 173), переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, в актовій залі, яка знаходиться у Бориспільському ВП за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, потерпілий ОСОБА_7 розповів про обставини, які сталися 14.11.2017 р. близько 03 год. 00 хв., в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, поблизу кафе-бару "Тополька". В ході цієї слідчої дії потерпілий пояснив, що 13.11.2017 р. близько 23:30 год. він разом зі своїм товаришем прийшов до кафе-бару "Тополька" з метою відпочити, де він зустрів свою давню знайому ОСОБА_10 . Приблизно о 02:30 год. вони вирішили піти додому. Вийшовши із приміщення вказаного закладу, вони попрямували в бік паркінгу, де стояли таксі. Перебуваючи на паркінгу до ОСОБА_11 підійшла якась дівчина на ім`я ОСОБА_9 , почала розмовляти із останньою в грубій формі, та між ними виникла словесна перепалка, яка переросла в бійку. В ході якої дівчата впали на землю. Побачивши це, він відразу підбіг до дівчат, нагнувшись до них, він почав їх розбороняти. В цей момент до нього підбіг хлопець ОСОБА_12 , та наніс йому удар правою ногою, узутою в черевик, в область лоба, від чого він впав на асфальт. В той час як він лежав на асфальті, ОСОБА_13 наніс йому ще декілька ударів кулаками лівої та правої руки в область голови, від яких він втратив свідомість. Також в ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_7 показав як саме він стояв поряд із дівчатами в той момент як обвинувачений наніс йому перший удар. При цьому детально розповіла, та за допомогою статиста, показала, як саме ОСОБА_5 наніс йому удар правою ногою в область голови, а саме лоба, а також удари кулаками обох рук в область обличчя, в той момент як він лежав на асфальті;

-постановою старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 про визнання речових доказів як документ від 27.12.2017 р., винесеної в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002510 від 14.11.2017 р. (а.с.172), згідно якої диск для лазерних систем зчитування CD-R 700mb № LH311SUJ11235539 D9, визнано документом;

-протоколом проведення слідчого експерименту на місці скоєння злочину від 15.11.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_15 (а.с.174, 176), переглянутого в судовому засіданні, де зафіксовані обставини, які розповіла свідок ОСОБА_15 , за яких 14.11.2017 року близько 03:00 год. відбулася бійка між обвинуваченим та потерпілим на парковці, яка знаходиться в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, поряд з кафе-баром "Тополька" та приміщенням Державного казначейства. В ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_15 детально розповіла при яких обставинах ОСОБА_5 та потерпілий заподіяли один одному тілесні ушкодження;

-постановою старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 про визнання речових доказів як документ від 15.11.2017 р., винесеної в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002510 від 14.11.2017 р. (а.с.175), згідно якої диск для лазерних систем зчитування CD-R 700mb № C3126VCO7201600LH, визнано документом;

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 28.12.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_15 (а. с.183, 185), переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, в актовій залі, яка знаходиться у Бориспільському ВП за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, свідок ОСОБА_15 розповіла про обставини, які сталися 14.11.2017 р. близько 03 год. 00 хв., в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, поблизу кафе-бару "Тополька", які є аналогічні її поясненнями, наданими під час проведення слідчого експерименту на місці події 15.11.2017 р. за її участю. Також в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_15 детально розповіла, та за допомогою статиста, показала, як саме, під час бійки, потерпілий лежав на асфальті, а обвинувачений в цей час сидів зверху на ньому. При цьому, за допомогою статиста, детально відтворила, як саме обвинувачений наніс поспіль 4 удари потерпілому, відобразивши їх механізм, локалізацію та силу нанесення, а саме спочатку кулаком правої руки вдарив у ліве око, за тим кулаком лівої руки в лоб, а потім ще по черзі кулаком кожною рукою ще по одному удару в обличчя та голову;
-постановою старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 про визнання речових доказів як документ від 28.12.2017 р., винесеної в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002510 від 14.11.2017 р. (а.с.184), згідно якої диск для лазерних систем зчитування CD-RW 700mb № HLD6365U111225958, визнано документом;

-протокол проведення слідчого експерименту, в актовій залі, яка знаходиться у Бориспільському ВП за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, від 28.12.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_16 (а.с.186, 188), переглянутого в судовому засіданні, де зафіксовані обставини, які розповів ОСОБА_16 , за яких він опинився 14.11.2017 р. близько 03 год. 00 хв., в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, поблизу кафе-бару "Тополька". При цьому свідок ОСОБА_16 під час проведення експерименту вказав на місце, час та розповів про обставини при яких ОСОБА_12 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому. Також в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 , за допомогою статиста, показав, як саме відбувалася бійка між потерпілим та обвинуваченим: потерпілий лежав на асфальті, а обвинувачений, присівши поряд із ним, наносив йому зверху удари кулаками обох рук, по черзі, в голову та обличчя. При цьому, за допомогою статиста, детально відтворила, як саме обвинувачений наніс удари потерпілому, відобразивши їх механізм, локалізацію та силу нанесення;
-постановою старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 про визнання речових доказів як документ від 28.12.2017 р., винесеної в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002510 від 14.11.2017 р. (а.с.187), згідно якої диск для лазерних систем зчитування CD-R 700mb № LH311SUJ11235542 D2, визнано документом;

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту в актовій залі, яка знаходиться у Бориспільському ВП за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, від 28.12.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_17 (а. с.189, 191), переглянутого в судовому засіданні, яким підтверджуються події, що сталися 14.11.2017 р. близько 03:00 год., на парковці, що знаходиться в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях між кафе-баром "Тополька" та приміщенням Державного казначейства, а саме - обставини нанесення обвинуваченим ударів потерпілому. Також в ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_17 за допомогою статиста, показав: в якому положенні перебував потерпілий, до бійки, а саме стоячи, нагнувся до дівчат, які лежали на асфальті; як саме обвинувачений наніс потерпілому удар правою ногою в обличчя, відобразивши його механізм, локалізацію та силу нанесення, від якого останній впав. При цьому, за допомогою статиста, детально відтворив, як саме потерпілій лежав на асфальті, а обвинувачений, сівши на нього зверху, наніс останньому по обличчю поспіль 3-4 удари, відобразивши їх механізм, локалізацію та силу нанесення;
-постановою старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 про визнання речових доказів як документ від 28.12.2017 р., винесеної в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002510 від 14.11.2017 р. (а.с.190), згідно якої диск для лазерних систем зчитування CD-R 700mb № LH3118UJІІ224780 D0, визнано документом.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому суд покладає їх в основу обвинувального вироку.

При цьому, на підставі ст. ст. 26, 349 КПК України, за клопотанням прокурора, за згодою сторін, в судовому засіданні 08.10.2018 р., судом змінено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, а саме: судом виключено з обсягу дослідження доказів - допит потерпілого ОСОБА_7 , та свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Крім того, суд, дослідивши протоколи проведення слідчих експериментів від 15.11.2017 р. за участю свідка ОСОБА_16 (а.с.177) та свідка ОСОБА_17 (а.с.180), встановив, що вони не містить даних про умови і результати слідчого експерименту. В них лише викладено, що хід слідчої дії зафіксовано на відеозапис за допомогою відеокамери "Iphone", який додається до протоколу. Разом з тим, відеозаписи зазначених слідчих дій на диск відсутні (а.с.179, 182).

З огляду на викладене та враховуючи, що в зазначених протоколах проведення слідчого експерименту та відеозаписах, які до них додаються, не міститься жодних даних про всі дії, виконані її учасниками при підготовці і відтворенні дій, обстановки, обставин події, що перевіряється, а тому вони ніяким чином не доводять причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим не можуть бути взяті судом до уваги, як докази.

Із зазначених підстав суд також не приймає до уваги постанови старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 про визнання речових доказів як документ від 15.11.2017 р. (а.с.178, 181).

Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані:

-за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, ОСОБА_5 вчинив діяння у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, не встановлено. Викладене свідчить про наявність в діяннях ОСОБА_5 ознак протиправності. Обвинувачений завдав із значною силою один удар, узутою в кросівок, ногою в область лобу ОСОБА_7 , від якого останній впав на асфальт, після чого, продовжуючи свої злочинні дії наніс йому ще кілька ударів кулаками обох рук в обличчя, спричинивши останньому тілесне ушкодження у виді черепно-мозкової травми: садно в лобно-скроневій ділянці зліва, садно в лівій скроневій ділянці зліва, садно в лівій виличній області зліва, синець обох повік лівого ока, лінійний перелом лобної кістки з переходом на передню і задню стінки лівого фронтального синуса. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. При цьому послідовність, рішучість і динамічність дій, вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 , характер, спосіб, механізм та сила нанесення ударів, і їх спрямованість, нанесення у життєво важливу частину тіла потерпілого, а саме голову, свідчать про цілеспрямованість умислу ОСОБА_5 саме на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого. Отже, за встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_5 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння, існував прямий причинний зв`язок. Тому ОСОБА_5 повинен відповідати за фактично спричинені його протиправними діями наслідки.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 , повинен бути засуджений:

- за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття.
Так, незважаючи на те, що ОСОБА_5 на початку судового розгляду, у судовому засіданні 03.08.2018 р., свою вину у вчиненні, інкримінованого йому кримінального правопорушення, не визнав, однак в подальшому, через незначний проміжок часу, останній самостійно, добровільно, виявив бажання надати показання, зазначивши, що свою вину він визнає в повному обсязі. При цьому в ході його допиту він зазначивши, що вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин, щиро кається у скоєному, критично оцінює свою протиправну поведінку, та зрозуміє наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що він завдав потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження. Також виявив бажання відшкодувати завдану потерпілому шкоду, по мірі своїх фінансових можливостей, у зв`язку із чим частково визнав цивільний позов.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що зі сторони обвинуваченого має місце дійсно щире каяття, оскільки щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину. Так, обвинувачений беззаперечно визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві показання, щиро жалкував про вчинене, критично та негативно оцінив свої дії, співчував потерпілому та дійсно бажав виправити ситуацію, що склалася з його вини, продемонструвавши готовність відшкодувати завдану шкоду та понести заслужене покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, оскільки він раніше засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 389 КК України, судимості за які незняті та непогашені у встановленому законом порядку.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 вказує на те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів невеликої тяжкості, має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризуються з негативної сторони, однак зауважень та скарг на нього не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, має родинні зв`язки, а саме проживає із дівчиною в цивільному шлюбі, є особою молодого віку, має базову загальну середню освіту, хоча офіційно і не працевлаштований, однак на даний момент займається (неофіційно) суспільно корисною працею, при цьому прикладає зусиль з метою офіційного працевлаштування на посаду вантажника на підприємстві в м. Бориспіль.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
Також при призначенні обвинуваченому покарання суд, наряду з вищевказаними обставинами і даними про особу ОСОБА_5 , враховує також, що за встановленими в ході розгляду кримінального провадження обставинами, обвинувачений фактично не був ініціатором конфлікту з потерпілим, оскільки поштовхом на вчинення протиправних дій відносно потерпілого стало те, що останній захищав дівчину.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини обвинуваченого, мотивації кримінального правопорушення, а саме захист дівчини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього під час вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, що він являється особою молодого віку, стану його здоров`я, способу та умов його життя, а саме те, що він має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із цивільною дружиною, з якою планує одружитися, його позитивні плани на майбутнє, намагання працевлаштуватися та отримувати офіційний дохід, за час розгляду справи ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувався, а також те, що останній в судовому засіданні засуджував власний вчинок, що свідчить про усвідомлення власної протиправної поведінки та те, що останній зазначив, що він планує поступово у силу своїх фінансових можливостей відшкодовувати суму цивільного позову, яка буде призначена судом, та наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а також із урахуванням думки потерпілого, який просив призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Крім того, позбавляючи ОСОБА_5 волі, це значно затягне чи майже унеможливить відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди потерпілому, яка йому дуже необхідна, та яку ОСОБА_5 має бажання відшкодовувати, що не відповідає меті покарання, передбаченій ст.50 КК України.
Тому, за таких обставин, суд вважає, що обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами, в умовах здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_5 в період строку звільнення від покарання, буде достатнім для реалізації корекції соціальної поведінки обвинуваченого.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що саме таке покарання є пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи обставини вчиненого злочину, його тяжкість та дані про особу обвинуваченого.

В ході розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 пред`явив до ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 5 716 грн. 70 коп., а саме витрати, які він поніс на лікування та придбання лікарських засобів, препаратів і матеріалів медичного призначення, та моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. 00 коп.

Потерпілий через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд кримінального провадження за його відсутності. Пред`явлений ним цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з викладених у ньому підстав (а.с.108).

Обвинувачений цивільний позов визнав частково, а саме завдану матеріальну шкоду в повному обсязі, а в частині моральної шкоди зазначив, що він визнає певну суму, але не всю, яка заявлена потерпілим, оскільки не має змоги її відшкодувати.

Даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Так, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого було завдано шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_7 , внаслідок чого останній поніс вимушені матеріальні витрати на: невідкладну медичну допомогу, проведення медичного огляду і діагностики стану свого здоров`я, проведення операції, курс стаціонарного та амбулаторного лікування, придбання різних медичних препаратів і ліків, на суму 5 716 грн. 70 коп., що підтверджується наданими копіями: виписки № 11879 із медичної карти стаціонарного хворого, виписного епікризу № 13417/2004/170, листками непрацездатності Бориспільської ЦРЛ серія АДІ № 620474, серія АДІ № 621206, серія АДІ № 617235, результати проведених досліджень в Діагностичному центрі ТОВ "ДЦ "Медекс" та ТОВ "КТ-Діагностика" ТОВ "АЙ ХЕЛС"; товарними чеками, квитанціями та фіскальними чеками. Дані витрати понесені в період лікування потерпілого ОСОБА_7 та відповідно до медичних призначень, тобто вони направлені на відновлення стану здоров`я, внаслідок отриманих травм від нанесених ударів по голові та обличчю. Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинувачений не оспорював підставність та належність понесення даних витрат.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної шкоди у розмірі 5 716 грн. 70 коп. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що у зв`язку із отриманим тяжких тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 зазнав фізичний біль, а також сильні душевні переживання та страждання. Так, останній в результаті отриманих травм та їх наслідків проходив тривалий курс стаціонарного лікування з оперативним втручанням, витерплював болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримував неприємне медикаментозне лікування. У зв`язку з отриманими травмами відбулися вимушені зміни в житті потерпілого, від чого останній відчував значні незручності. Так, повністю змінився його звичний спосіб життя, а саме неможливість протягом тривалого періоду часу у повній мірі доглянути за собою та необхідність залучення для цього інших людей, неможливість в повній мірі реалізовувати свої звички, бажання, уподобання, а також позбавлення можливості продовжувати активне нормальне життя тощо. Крім того, ОСОБА_7 через отриману травму голови відчуває постійні болі та періодично погано себе почуває. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 , пов`язаних з отриманням останнім тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до порушення його звичного способу життя, стану здоров`я потерпілого, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, ступеня вини ОСОБА_5 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_7 , становить 15 000 тисяч гривень.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у певний період доби, а саме: з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня, до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Процесуальних витрат не встановлено.
Речові докази прокурором не заявлялись.

Керуючись ст.ст. 100, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-77, ч. 1 ст. 121 КК України, ч. 3 ст. 23, ст. ст. 1166, 1188, 1195 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту із забороною залишення місця проживання в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до правоохоронних органів, прокурора та суду; повідомляти суд та прокурора про необхідність зміни місця проживання, виїзду за межі Київської області; не залишати межі України без окремого дозволу суду, - залишити без зміни.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого в АДРЕСА_3 ), - 5 716 грн. 70 коп., завданих матеріальних збитків, та 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 20 716 (двадцять тисяч сімсот шістнадцять) грн. 70 коп.

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 - відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1