Номер провадження 11-кп/788/515/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в режимі відеоконференції з державною установою «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 22 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена, Черніговської обл., мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 25 червня 2015 року, за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин;

2) вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 11 листопада 2015 року, за ст. 389 ч. 2 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці;

3) вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 листопада 2016 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Сумської області, від 16 лютого 2017 року, за ст. 185 ч. 3; 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з звільненням від відбуття призначеного покарання з випробуванням на протязі 2 років іспитового строку;

4) вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Сумської області, від 19 грудня 2017 року, за ст. 185 ч. 3; 69; 70 ч. 4; 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців роки, з самостійним виконанням вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 листопада 2016 року,

про звільнення від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, від 22 січня 2018 року, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання з підстав того, що засуджений ОСОБА_7 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має дві судимості за вчинення умисних злочинів, які є тяжким, відповідно до ст. 12 КК України.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від засудженого ОСОБА_7 в якій він просить скасувати ухвалу суду та звільнити його від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Мотивуючи свої апеляційні вимоги засуджений ОСОБА_7 зазначає, що судом не було досліджено та не надано відповідної правової оцінки наданим ним свідоцтву про шлюб та свідоцтву про народження трьох дітей.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_8 та думку засудженого ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Сумської області, від 19 грудня 2017 року, за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строк 1 рік 6 місяців, а на підстав ст. 70 ч. 4 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, покарання у виді позбавлення волі за цим вироком та покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 листопада 2016 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки з звільненням ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на протязі 2 років іспитового строку, ухвалено виконувати самостійно.

Вирішуючи питання про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від призначеного покарання по амністії, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 є особою раніше судимою за вчинення двох умисних тяжких злочинів що відповідно до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» унеможливлює його звільнення від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 має судимість як за вироком вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 листопада 2016 року, так і за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року.

У той же час, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки як вбачається з вироку Конотопським міськрайонним судом Сумської області, від 29 червня 2017 року, ОСОБА_7 призначалося покарання на підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, за кримінальне правопорушення вчинене ним до постановлення вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 листопада 2016 року.

За таких обставин виходячи з того, що ОСОБА_7 призначалося покарання за сукупністю злочинів, то суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність у ОСОБА_7 двох і більше судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 має судимість за вчинення тяжких злочинів як за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 листопада 2016 року, так і за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року, однак вказаний висновок суду колегія суддів знаходить помилковим.

Як вбачається з вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року, за цим вироком ОСОБА_7 було призначено покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України. У зв`язку з цим ОСОБА_7 вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року, було визначено остаточне покарання з урахування вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 22 листопада 2016 року, який після цього перестав існувати у зв`язку з призначенням ОСОБА_7 остаточного покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року, який у встановленому законом порядку вступив в законну силу, а тому, відповідно до ст. 88 КК України, ОСОБА_7 має судимість тільки за цим вироком.

Оскільки ця обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції то його висновок про необхідність відмови засудженому ОСОБА_7 у звільненні його від відбування покарання по амністії у зв`язку з наявністю у нього двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, є неправильним та таким, що зроблений судом на підставі невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказана обставина, відповідно до ст. ст. 409; 411 КПК України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції нової ухвали за клопотанням засудженого ОСОБА_7 .

Колегія суддів, вирішуючи клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання по амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», вважає, що ОСОБА_7 не є особою відносно якої можливо застосувати амністію на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі підлягають особи які вчинили умисний злочин який не є тяжким чи особливо тяжким, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення ним умисного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочинам, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» унеможливлює його звільнення від відбування покарання по амністії.

При цьому, доводи апеляційної скарги з приводу наявності малолітніх дітей на утриманні у засудженого ОСОБА_7 не впливають на можливість застосування амністії до ОСОБА_7 , оскільки він засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає необхідним відмовити засудженому ОСОБА_7 у звільненні його від відбування покарання по амністії призначеного йому за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 411; 418; 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 22 січня 2018 року, відносно засудженого ОСОБА_7 скасувати з постановленням нової ухвали.

Засудженому ОСОБА_7 у звільненні його від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців призначеного за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 29 червня 2017 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховоного Суду протягом 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у цей же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4