Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/747/18
Провадження № 1-кс/596/186/2018
УХВАЛА

"29" травня 2018 р.
Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Гусятинського районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 в справі №596/715/18,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Гусятинського районного суду Тернопільської області перебуває адміністративна справа № 596/715/18 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.212-2 ч.1 КУпАП.

16.05.2018 року суддею Гусятинського районного суду ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід. В обґрунтування заяви, суддя посилається на те, що її чоловік ОСОБА_5 працює на посаді старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» та перебуває у безпосередньому службовому підпорядкуванні начальника Державної установи «Копичинська виправна колонія (112)» ОСОБА_4 .

Суд, перевіривши доводи заяви, приходить до наступного.

Кодекс про адміністративне правопорушення не передбачає можливості заявлення відводу судді.

Проте, відповідно до вимог ч.1 ст.1, ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Пунктом 4 ч.1 ст.75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У справі "Пєрсак проти Бельгії" від 01.10.82 р. Європейський суд уточнив зміст поняття "неупереджений суд", зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний - визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Враховуючи викладене, в силу ст. ст. 75-80 КПК України з врахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, з метою запобігання нарікань на необ`єктивність та упередженість головуючого, уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності суду та забезпечення права на справедливий суд, заява про самовідвід з наведених підстав підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.75-81 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву судді Гусятинського районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 в адміністративній справі № 596/715/18 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, задовольнити.

Адміністративну справу № 596/715/18 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, передати керівнику апарату Гусятинського районного суду Тернопільської області для перерозподілу.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1