Справа № 159/728/17
Провадження № 1-кп/159/24/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000139 від 20 січня 2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвиненково Білогорського району АР Крим, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого:

-19.05.2003 року Ковельським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
-20.08.2008 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільненого 23.11.2015 року по відбуттю строку покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, останній раз 20.08.2008 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, за що судимості не зняті та непогашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові злочини.

Так, ОСОБА_5 19 січня 2017 року, в період часу з 15 години по 22 годину в с. Дарівка Ковельського району, в кварталі № 58 Ковельського СЛАТ "Тур", перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно таємно викрав паливні дрова хвойних та м`ягколистяних порід об`ємом 3 м3, вартістю 180 гривень за 1 м3, чим спричинив вказаному товариству майнових збитків на загальну суму 540 гривень.

Крім цього він же, 20 січня 2017 року близько 01 години в смт. Голоби Ковельського району, біля перехрестя вул. Шевченка та вул. Банджі, будучи судимим 20.08.2008 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, за що судимість не знята та непогашена у встановленому законом порядку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, яке полягало у нанесенні ним ОСОБА_4 , декількох ударів правою рукою по голові, зокрема по носі та ногою по тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа без зміщення з деформацією спинки і переділки носа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого заволодів належним останньому мобільним телефоном "HuaweiY5C" (ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), вартістю 2000 грн., з сім-карткою оператора "Київстар", вартістю 20 грн., на рахунку якої було 7 грн., сім-карткою оператора "Лайфселл", вартістю 20 грн., на рахунку якої коштів не було, флеш-картою пам`яті, ємністю 2 Гб, вартістю 100 грн., який знаходився в кишені штанів потерпілого, чим спричинив ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 2147 гривень.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав частково. Зокрема визнав себе повністю винним у вчиненні крадіжки дров та повністю не визнав себе винним у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_4 вказуючи при цьому на те, що дійсно наносив останньому удари, однак заволодіти телефоном наміру не мав. Суду показав, що 19 січня 2017 року близько 15 год. він поїхав підводою в с. Дарівка Ковельського району, де навантажив заготовлені працівниками лісництва дрова на підводу, завіз їх до ОСОБА_7 та продав їх останній. В подальшому він двічі їздив по дрова в с. Дарівку, які продав тій же ОСОБА_7 . Після першого приїзду до ОСОБА_8 він почав вживати спиртні напої. В подальшому, у вечірню пору доби, він повертався підводою додому та зустрів ОСОБА_4 , який запропонував випити спиртного. Він погодився на його пропозицію, а тому вони вдвох повернулись до ОСОБА_8 , де вживали спиртні напої. Однак ОСОБА_4 почав дебоширити, в зв`язку з чим мати ОСОБА_8 вигнала їх з хати. Після цього вони з ОСОБА_4 поїхали в смт. Голоби, де хотіли піти до знайомого та випити. Він попросив в ОСОБА_4 телефон, щоб зателефонувати. Після телефонного дзвінка, ОСОБА_4 почав голосно матюкатись та ображати його, в зв`язку з чим між ними виникла шарпанина та бійка, в ході якої він вдарив його кулаком в обличчя, а потім ногою в обличчя. В ході бійки ОСОБА_4 наносив йому удари у відповідь. Після цього він сховався від автомобіля, який проїжджав поряд, а ОСОБА_4 кудись пішов. В подальшому він поїхав підводою додому. Телефон ОСОБА_4 залишився в його кишені, а тому мав намір повернути його потерпілому вранці. Додому повернувся близько 2-ї години ночі, а біля 3-ї години до нього приїхали працівники поліції, яким він добровільно видав телефон потерпілого. В подальшому він разом з працівниками поліції поїхав до відділу поліції давати показання. Просив суд суворо його не карати.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що в той вечір він йшов від товариша, зустрів ОСОБА_5 на підводі, якого попросив підвезти його до смт. Голоби. В Голобах вони вживали з ОСОБА_5 спиртні напої, в ході чого будь-яких конфліктів між ними не виникало. В подальшому він пішов до свого брата. Коли він відійшов від ОСОБА_5 на відстань близько 500 метрів, ОСОБА_5 наздогнав його та вдарив кулаком в обличчя, від чого він впав. Чи наносив йому ОСОБА_5 інші удари не пам`ятає. Після цього ОСОБА_5 вийняв з його кишені мобільний телефон "Huawei", вартістю 2000 грн., та поїхав додому. Він пішов в лікарню, оскільки в нього був зламаний ніс, де були викликані працівники поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є співмешканкою ОСОБА_5 , суду показала, що 19.01.2017 року, в обідню пору, останній взяв в її бабусі коня з підводою, в зв`язку з чим вони посварились. ОСОБА_5 кудись поїхав та повернувся додому вночі. Коли приїхав додому, був випивший, показував телефон чорного кольору та розповідав, що взяв цей телефон зателефонувати, в зв`язку з чим в нього виникла бійка. Проте з ким саме виникла ця бійка, він не повідомляв. Близько 3-ї години ночі до них приїхали працівники поліції, яким ОСОБА_5 повернув телефон, пояснивши при цьому, що брав цей телефон, щоб зателефонувати до сестри.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що 19.01.2017 року, близько 16-ї години, вона перебувала вдома та відпочивала з друзями. В цей час ОСОБА_5 привіз до неї дрова з якимось чоловіком, як пізніше стало відомо з ОСОБА_11 . Через деякий час ОСОБА_5 з цим же чоловіком привіз другу підводу дров, а ще через певний час привіз третю підводу дров, однак вже був сам. Вона заплатила йому за ці дрова 300 грн. Близько опівночі ОСОБА_5 приїхав до неї з ОСОБА_4 . Вони хотіли в них відпочити та випити спиртного, однак її мама заборонила це робити, після чого вони поїхали. Біля 3-ї години ночі до них приїхали працівники поліції та цікавились, чи були в них ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що взимку допомагав ОСОБА_5 возити дрова з лісу в с. Дарівку, однак деталей не пам`ятає через часткову втрату пам`яті, пов`язану з пережитою пожежею в його будинку.

Показання потерпілого та вказаних вище свідків об`єктивно підтверджуються та узгоджуються із зібраними та дослідженими по кримінальному провадженню письмовими доказами документами.

Зокрема, 25.01.2017 року Ковельське СЛАТ "Тур" звернулось до Ковельського відділу поліції з повідомленням про крадіжку невідомими особами дров в кількості 3 м3, що мала місце 19.01.2017 року на рубці головного користування в кварталі № 58 на території тракторної бригади с. Дарівка Ковельського району /т. 1 а.п. 89/.

Протоколом огляду місця події від 25.01.2017 року (з фототаблицями) зафіксовано відсутність дров породи береза та вільха в кількості 3 м3 на території тракторної бригади в с. Дарівка Ковельського району /т. 1 а.п. 90-92/.

В подальшому вказані дрова, порізані на чурки, були виявлені на території будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_12 матері свідка ОСОБА_10 . Вказана обставина підтверджується протоколом огляду місця події від 25.01.2017 року (з фототаблицями) /т. 1 а.п. 94-97/.

Обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду свою винуватість у вчиненні крадіжки вказаних дров визнав повністю. Його визнавальні показання в цій частині, в сукупності з показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та вказаними вище протоколами огляду місця події, повністю підтверджують його винуватість у вчиненні крадіжки дров.

Вартість викрадених дров підтверджується довідкою № 32, виданою 07.02.2017 року Ковельським СЛАТ "Тур" /т. 1 а.п. 99/.

Вказані дрова постановою про визнання речових доказів від 26.01.2017 року були визнані речовими доказами та залишені на зберігання ОСОБА_10 /т. 1 а.п. 114/.

Крім цього, 20.01.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Ковельського відділу поліції з усною заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, в якій вказав, що 20.01.2017 року, близько 01 год. ночі в смт. Голоби по вул. Шевченка, візуально знайомий хлопець на ім`я ОСОБА_13 наніс йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів мобільним телефоном марки "Huawei", чорного кольору та вартістю 2000 грн. /т. 1 а.п. 81/.

Згідно повідомлення № 2 від 20.01.2017 року чергового лікаря Голобської лікарні ОСОБА_14 до Ковельського відділу поліції, 20.01.2017 року о 01 год. 15 хв. в лікарню був доставлений ОСОБА_4 з травмою: ЗЧМТ, перелом спинки носа, алкогольне сп`яніння /т. 1 а.п. 82/.

Як вбачається з висновку експерта № 23 від 31.01.2017 року, в ОСОБА_4 при судово-медичні експертизі відмічене тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа без зміщення з деформацією спинки і переділки носа, що утворились від дії тупого твердого предмету, можливо від удару головою чи рукою людини, в час, вказаний в постанові і в медичній документації і за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. По тілу ОСОБА_4 було нанесено не менше одного удару. Вищевказане тілесне ушкодження ОСОБА_4 отримати при падінні з висоти власного зросту не міг /т. 1 а.п. 104-105/.

Згідно протоколу огляду місця події від 20.01.2017 року (з фототаблицями), в цей день працівниками поліції в присутності понятих було проведено огляд перехрестя вул. Шевченка та вул. Банджі, що в смт. Голоби Ковельського району, в ході якого було зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину та виявлено множинні сліди боротьби у вигляді волочіння, які відобразились на снігу, а також множинні плями речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. З місця події було вилучено речовину, зовні схожу на кров, яка була поміщена на марлевий тампон, та пляшку з рідиною прозорого кольору з різким запахом алкоголю /т. 1 а.п. 83-85/.

В той же день 20.01.2017 року ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки "Huawei", який, з його ж слів, він забрав в ОСОБА_15 в смт. Голоби. Зазначене підтверджується власноручною заявою ОСОБА_5 від 20.01.2017 року /т. 1 а.п. 86/.

Мобільний телефон "Huawei Y5C", належний ОСОБА_4 та добровільно виданий ОСОБА_5 , у встановленому порядку був оглянутий та визнаний речовим доказом по справі, що підтверджується протоколом огляду речей від 21.01.2017 року та постановою про визнання речових доказів від 21.01.2017 року /т. 1 а.п. 100-101, 102/.

Вартість належного ОСОБА_4 мобільного телефону "Huawei Y5C" підтверджується копією товарного чеку від 03.09.2016 року /т. 1 а.п. 87/.

Згідно висновку експерта № 14 від 23.01.2017 року, в ОСОБА_5 при судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних синців в ділянці 1-2 суглобів та між суглобових поверхонь 2, 3, 4, 5 пальців правої кисті та садна 3 пальця правої кисті, що утворились від дії тупого твердого предмету, можливо внаслідок нанесення ударів по тілу та обличчю ОСОБА_4 в час, вказаний в постанові і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. По тілу ОСОБА_5 було нанесено не менше одного удару. Вищевказані тілесні ушкодження ОСОБА_5 отримати внаслідок падіння з висоти власного зросту не міг /а.п. 106-107/.

Зазначений висновок експерта повністю спростовує твердження ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та підтверджує показання останнього про те, що лише ОСОБА_5 в односторонньому порядку наносив тілесні ушкодження.

В ході проведення слідчого експерименту, що зафіксовано відповідним протоколом від 23.01.2017 року, ОСОБА_5 , в присутності захисника, детально розповів про обставини заволодіння належним ОСОБА_4 мобільним телефоном, зокрема про те, як саме наносив останньому удари та яким саме чином діставав мобільний телефон з кишені потерпілого /т. 1 а.п. 111-113/.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказував на те, що в ході проведення вказаного слідчого експерименту в протокол були внесені недостовірні дані, оскільки він лише показував як саме наносив удари ОСОБА_4 та не показував, як заволодів телефоном.

Проте такі його показання повністю спростовуються протоколом про надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування, в якому ОСОБА_5 власноручно зазначив про відсутність будь-яких заяв та зауважень з приводу матеріалів досудового розслідування /т. 1 а.п. 190/.

Захисником обвинуваченого в судових дебатах було заявлено про неналежність та недопустимість зазначеного вище протоколу проведення слідчого експерименту, оскільки допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка приймала участь у слідчому експерименті в якості понятої, стверджувала, що такий слідчий експеримент відбувався поза межами м. Ковеля.

Суд відхиляє такі доводи захисту про неналежність та недопустимість вказаного доказу, оскільки самим обвинуваченим не заперечується, що такий слідчий експеримент дійсно відбувався і відбувався він в приміщенні Ковельського відділу поліції. Крім цього, в ході надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування, знову ж таки, з цього приводу ні обвинуваченим, ні його захисником будь-які зауваження не висловлювались.

Та обставина, що вказані злочини були вчинені ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується актом медичного огляду від 20.01.2017 року /а.п. 88/.

Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до переконливого висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому діянь доведена повністю.

При цьому суд не приймає до уваги показання обвинуваченого про відсутність умислу на заволодіння телефоном потерпілого та розцінює такі його показання як намагання уникнути відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, оскільки ці показання повністю спростовуються вищенаведеними доказами, які відповідають фактичним обставинам та узгоджуються між собою.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні в категоричній формі ствердив, що ОСОБА_5 саме наздогнав його, наніс удар кулаком в обличчя та поза його волею відібрав мобільний телефон. Такі показання потерпілого повністю узгоджуються з іншими доказами, зазначеними та проаналізованими вище, що дає підстави вважати ці показання достовірними і такими, що можуть бути покладеними в основу вироку.

Суд також відхиляє решту доводів захисника обвинуваченого щодо відсутності в діях останнього умислу на умисне заволодіння телефоном потерпілого, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи з мотивів, наведених у вироку.

Таким чином, аналізуючи наведене в сукупності, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України. Підстав для перекваліфікації його дій судом не вбачається.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, який зазнав нападу, скоєний особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень (злочинів) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_5 вчинено тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття у вчиненні злочину в тому об`ємі обвинувачення, по якому він визнав себе винуватим, та добровільне відшкодування завданих збитків в цій же частині.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення правопорушень (злочинів) особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує також те, що ОСОБА_5 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, що характеризує його як особу, схильну до вчинення злочинів, по місцю проживання характеризується в цілому позитивно, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває, є працездатним.

Крім цього суд враховує відсутність будь-яких претензій потерпілих до обвинуваченого та позицію потерпілого ОСОБА_4 щодо несуворої міри покарання.

Враховуючи наведене та небезпеку ОСОБА_5 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і про відсутність підстав для застосування щодо нього положень ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи положень ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даних кримінальних правопорушень (злочинів).

Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю злочинів, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_5 , слід залишити без змін. Виняткових обставин для звільнення його з-під варти до набрання вироком законної сили судом не вбачається.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, яка діяла до 20.06.2017 року), суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком за період з 20.01.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а за періоди з 21.06.2017 року по 17.10.2017 року та з 16.04.2018 року по день набрання вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в діючій редакції).

Цивільних позовів по справі не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

-за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два місяці) з конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два місяці) з конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 20 січня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, яка діяла до 20.06.2017 року), зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком за період з 20.01.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а за періоди з 21.06.2017 року по 17.10.2017 року та з 16.04.2018 року по день набрання вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в діючій редакції).

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази:

-мобільний телефон марки "HuaweiY5C" (ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ),який передано на зберігання ОСОБА_4 , - залишити у володінні останнього;

-паливні дрова хвойних та м`ягколистяних порід, об`ємом 3 м3, які передані на зберігання ОСОБА_7 , - залишити у володінні останньої.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1