н/п 1-кп/640/351/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002987 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, що має на утриманні доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Обвинуваченій обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін якого спливає.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Потерпіла з приводу даного лопотання просила врахувати, що у обвинуваченої є неповнолітня дочка і їй необхідно її виховувати.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченій запобіжній захід на інший, не пов*язаний з триманням під вартою, вказуючи про недоведеність ризиків, на які посилається прокурор, та враховуючи тривалість перебування ОСОБА_6 під вартою, її стан здоров*я, наявність в неї постійного місця мешкання, неповнолітньої дитини.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника та його доводи.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 , суд оцінює сукупність обставин, передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість обставин, що свідчать про вчинення обвинуваченою злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у скоєні злочинів, у вчиненні яких обвинувачується, вік обвинуваченої, її соціальний статус, наявність в неї дитини, відсутність законних джерел доходу, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченої переховуватися від суду, та з метою його запобігання та забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

При вирішенні даного питання, суд розглядає всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, переховування від суду. Ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 с. 177 КПК України прокурором не доведені.

Також, судом враховано про неможливість закінчити судовий розгляд з об*єктивних причин в даному судовому засіданні, надходження до суду відомостей про слідчий експеримент та враховано, що даних про погіршення стану здоров*я обвинуваченої до суду стороною захисту не надано.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд, дослідивши всі докази в обгрунтування клопотань вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої під час судового розгляду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приведених обставин та даних про особу обвинуваченої, яка не має роботи, офіційних джерел доходу, що оцінено у сукупності із тяжкістю інкримінованого злочину та тяжкістю ймовірного покарання, вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України і підстав для скасуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміни немає.

Суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 60 днів, без визначення застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177,178,182,183,331 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін у виді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до - 09 грудня 2018 року, без визначення застави.

В задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: Нев*ядомський ОСОБА_9

ОСОБА_3