ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/91/18 Справа № 202/5615/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
заявника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000327 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року, про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 19 вересня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000327 на грошові кошти ОСОБА_6 у розмірі 516 970, 81 грн.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що грошові кошти у сумі 516 970,81 грн., на котрі просить накласти арешт ОСОБА_5 , рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року у цивільній справі № 0417/2-154/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і витребування майна вже стягнуті з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 .
Крім того, вказані грошові кошти речовими доказами у даному кримінальному провадженні не визнавались, а тому арешт на ці кошти не може бути накладений з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя також зазначив, що якщо навіть у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним, оскільки у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 не пред`явлено підозру.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та просить постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання і накласти арешт на належні йому грошові кошти в сумі 516 970,81 грн, що протиправно утримуються і приховуються ОСОБА_6 .
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що на його думку, слідчим суддею хибно покладено в основу рішення те, що грошові кошти в сумі 516 970,81 грн. вже стягнуті з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 . Втім, дане кримінальне провадження відкрито саме через умисне невиконання вказаного рішення суду і привласнення ОСОБА_6 належних ОСОБА_5 грошових коштів.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що слідчим суддею недосліджена обставина того, що невручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є наслідком відсутності обґрунтованої підозри, а є наслідком відсутності жодних процесуальних дій органу досудового розслідування.
На думку апелянта, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Цивільний позивач (потерпілий) ОСОБА_5 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність збереження речових доказів.

Однак, колегія суддів приходить до висновку, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у своєму клопотанні цивільний позивач ОСОБА_5 , відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані грошові кошти речовими доказами у даному кримінальному провадженні не визнавались, а тому арешт на ці кошти не може бути накладений з метою збереження речових доказів.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним, оскільки клопотання цивільного позивача не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання цивільного позивача з підстав передчасності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга цивільного позивача задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000327, про арешт майна, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2