Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/829/18
Провадження № 1-в/596/66/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" червня 2018 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання

покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія № 112» справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця га жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого:

1. 25.04.2013 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 302, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

2. 08.07.2014 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.289, ч. 1 ст.69, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

3. 26.03.2015 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

засудженого: 11.02.2016 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 185 КК України до 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за даними вироком, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, за вироком Збаразького районного суду від 26.03.2015 року, остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 20.04.2016 року, вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11.02.2016 року в частині призначення покарання скасовано, вважати засудженим за ч.1 ст. 185 до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим за вироком Збаразького районного суду від 26.03.2015 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 05.12.2015 року по 20.04.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання. Вважає, що він довів своє виправлення та підлягає умовно-достроковому звільненню.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній не довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.

Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого, ОСОБА_5 в установах виконання покарань знаходиться з 15.08.2014 року. За час утримання в Чортківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.

Міру призначеного судом строку покарання у державній установі "Копичинська виправна колонія (№112)" відбуває з 15.05.2015 року. На виробництві установи не працевлаштований.

За час відбуття покарання характеризується негативно, допустив 7 (сім) порушень режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази був поміщений в ДІЗО. 1 (одне) стягнення достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, не дотримується норм, які визначають порядок та умови відбуття покарання. Адміністрацією установи не заохочувався

У взаємовідносинах із іншими засудженими підтримує рівні стосунки. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Допускав порушення вимог пожежної безпеки. Порушень безпеки праці не допускає.

Приймав участь у програмі диференційованого впливу на засуджених «Професія». У 2016 році закінчив Копичинський навчальний центр (№112) та отримав робітничу кваліфікацію "Слюсар з ремонту автомобілів", на даний час приймає участь у програмі «Фізкультура і спорт».

Соціально-корисні зв`язки з різними підгримує шляхом телефонних розмов, отримує посилки-передачі. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Позову на виконанні з виконавчими листами не має.

Заохочувальній нормі закону щодо зміни умов гримання, у відповідності до ст.ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання - 30.01.2016 року. Постійно-діючої комісією Копичинської виправної колонії (№112) не розглядався.

Згідно протоколу № 1 від 12.01.2017 року, заохочувальній нормі закону щодо заміни покарання більш м`яким, у відповідності до ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строк покарання 30.12.2016 року. Постійно - діючою комісією державної установи "Копичинська виправна колонія (№112)" засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення.

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 29.11.2017 року. На засіданні постійно діючої комісії державної установи «Копичинська виправна колонія (№112) засудженому відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення, відповідно до протоколу № 29 від 15.12.2017 року.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і саме цей фактор є головною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.

З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Судом не встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , довів своє виправлення, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання, відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.

Суддя:підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1