Справа № 362/4161/14-к
Провадження № 1-кп/362/4/18
ВИРОК

Іменем України

19.06.2018 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000707 від 23.06.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

22 червня 2014 року близько 23 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2106», державний № НОМЕР_1 , та рухався по вул. Декабристів в м.Василькові Київської області.

Під час руху, навпроти будинку № 57, обвинувачений ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 «б», 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно, не зреагував на її зміну, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав швидкість руху такою щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Внаслідок чого, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину дороги, з ліва на право по ходу руху автомобіля, створивши своїми діями небезпеку для руху, загрозу життю та здоров`ю пішоходу ОСОБА_5 .

У подальшому, внаслідок наїзду, у пішохода ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 431 м/д від 22.08.2014 року мали місце наступні тілесні ушкодження: «відкрита черепно-мозкова травма з саднами в потиличній області голови, забоями тканин мозку в області лобових часток, лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, кровотечею з правого зовнішнього слухового проходу», які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження

В діях водія ОСОБА_4 вбачаються порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.2 та 12.3 ПДР України, а аварійна дорожня обстановка, що вданому випадку знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною подією і наслідками, що настали, була створена з його вини, внаслідок невиконання ним вищезазначених пунктів ПДР України, згідно з якими:

?п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху і інших осіб не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

?п.2.3. «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від управління цим засобом в дорозі;

?п.12.2 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

?п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав частково та підтвердив, що при керуванні 22.06.2014 року своїм автомобілем порушив Правила дорожнього руху внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 . У скоєному він щиро кається та просить суворо не карати, не заперечував проти застосування до нього амністії.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що шкода йому обвинуваченим не відшкодована, щодо покарання поклався на думку суду.

Суд визнав за можливе, відповідно до положень ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчинення якого обвинувачується особа, мало місце, що діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і що у вчиненні цього кримінального правопорушення винен, саме, обвинувачений ОСОБА_4 .

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, ставлення до нього потерпілого.

З урахуванням наведеного, часткового визнання вини обвинуваченим, думки потерпілого, та приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для обвинуваченого буде покарання у виді хоча й позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, але зі звільненням від його відбування та встановленням йому іспитового строку, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

В процесі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 дав згоду на застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, зазначивши це в останньому слові.

Суд, заслухавши обвинуваченого, захисника, та прокурора, який не заперечував проти застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, приходить до наступного:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів. Амністія не застосовується до осіб, визначених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та осіб, визначених у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.8 ст.10 Закону України «Про амністію в 2016 році» застосування амністії не допускається, якщо засуджений заперечує проти цього.

Положеннями ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набранням ним чинності включно.

У відповідності до положень ч.2 ст.3 Законом України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», постановлено про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Засуджений ОСОБА_4 має батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України, виданого Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області 13.12.2002 року, а тому, підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 до вступу в законну силу Закону України «Про амністію у 2016 році» вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, але необережним, має батька, який досягнув 70-річного віку, в судовому засіданні просив застосувати до нього амністію та був ознайомлений з наслідками її застосування, суд вважає, що засуджений підлягає звільненню від відбування покарання, на підставі акту амністії.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 368, Глави 29, ст.395 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році»,суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до положень ст.ст.75,76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк випробування тривалістю 3 (три) роки, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не виїжджати за межі України без погодженняз уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку з «19» червня 2018 року.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави за залучення експертів та проведення судово-автотехнічної експертизи технічного стану ТЗ №330 від 22.08.2014 року 491,40 грн., судово-автотехнічної експертизи обставин ДТП №755А від 22.08.2014 року 589,68 грн., а всього 1081,08 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1