ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/832/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012666 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
2) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно,
та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Карлівка Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною (базовою) середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , без визначеного місця проживання в м. Києві, раніше судимого:
1) вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 15.03.2004 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;
2) вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 06.12.2005 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;
3) вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 06.12.2006 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
4) вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 09.06.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;
5) вироком Машівського районного суду Полтавської області від 31.05.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
6) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2015 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
7) вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 12.08.2015 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки, відповідно до ухвали Чутівського районного суду Полтавської області від 19.12.2016 року звільнення від відбування покарання скасовано,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 08.11.2016 року, приблизно о 03 год. 50 хв., діючи за попередньою змовою, перебуваючи біля будинку № 1/8 по вул. Урлівська у м. Києві, умисно, з корисливих спонукань, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, діючи узгоджено та обопільно, відповідно до розподілених ролей, підійшли до 3-го під`їзду вказаного будинку та шляхом проникнення до підсобного приміщення «ЖЕД-205», таємно викрали чуже майно, а саме: пральну машину марки «Gorenje», вартістю 3055 грн.; чоловічу куртку сірого кольору та електричний обігрівач, які не мають матеріальної цінності, належні ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 3055 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав, що дійсно, він, при обставинах, викладених у мотивувальній частині вироку суду, 08.11.2016 року, перебуваючи разом із ОСОБА_8 , по АДРЕСА_3 , після опівночі, діючи спільн, з корисливих спонукань проникли до підсобного приміщення, розташованого біля входу до ІІІ під`їзду будинку, звідки викрали пральну машинку, чоловічу куртку та обігрівач.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав, що 08.11.2016 року, вони з ОСОБА_7 , вночі проходячи по вул. Урлівській в м. Києві вирішили залізти в приміщення з метою викрадення майна. Сильно смикнувши двері, вони відчинили приміщення, звідки викрали пральну машинку, чоловічу куртку та «дуйку» (обігрівач).
Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винність останніх у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних доказів, які були досліджені та перевірені судом в судовому засіданні.

Так, будучи допитаним в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 суду показав, що він, в ніч з 07.11.2016 року на 08.11.2016 року, працюючи на посаді оперуповноваженого відділу Дарницького УП, разом з колегами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проводили відпрацювання території Дарницького району м. Києва. Приблизно о 3 чи 4 годині ночі, перебуваючи біля будинку №1/8 по вул. Урлівській в м. Києві вони почули підозрілий звук і побачили, як в комору зайшли дві особи, які через деякий час вийшли, при цьому один віз за собою візок, а другий йшов позаду та тримав візок, в якому знаходилась пральна машинка. Після цього було викликано СОГ.

Також винність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується:

- даними рапорту о/у ВКР Дарницького УП ГУНП у м. Києві ст. лейтенанта поліції ОСОБА_13 , зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 08.11.2016 року за № 85640, з якого слідує, що 08.11.2016 року, в ході оперативно-розшукових заходів було затримано громадян ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , які несли пральну машинку, електрообігрівач та куртку. Дані речі, з їх слів було викрадено з підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому із заявою про крадіжку з побутового приміщення, яке належить «ЖЕД-205», звернувся гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає: АДРЕСА_4 , та повідомив, що усі викрадені речі належать йому особисто;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_9 заявив, що 08.11.2016 року, в період часу з 03 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв., невстановлені особи, шляхом злому замка проникли до підсобного приміщення будинку АДРЕСА_3 та викрали речі;

- даними протоколу огляду місця події від 08.11.2016 року, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду було вилучено замок навісний;

- даними протоколу огляду місця події від 08.11.2016 року, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . На вказаній ділянці стоять два громадянина, один з яких представився як ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , які добровільно надали для вилучення пральну машинку, електрообігрівач та куртку та пояснили, що вказані речі вони викрали із підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого збуту;
- даними постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 08.11.2016 року, відповідно до якої виявлені та вилучені речі при проведенні огляду місця події від 08.11.2016 року, повернуті під зберігальну розписку ОСОБА_9 ;

- даними постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 08.11.2016 року, відповідно до якої виявлений та вилучений при проведенні огляду місця події від 08.11.2016 року замок зберігається при матеріалах кримінального провадження;

- даними висновку спеціаліста ОСОБА_14 щодо вартості майна від 17.11.2016 року, з якого слідує, що дійсна (ринкова) вартість наданої на дослідження пральної машинки «Gorenje» станом на 08.11.2016 року становить 3055 грн.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням до приміщення, та кваліфікує дії кожного з них за ч. 3 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, думку потерпілого, який в поданій заяві вказав про відсутність будь-яких претензій, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не працює.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами, можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, і тому обирає покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період іспитового строку за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2015 року, покарання слід призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком частково.
Крім того, оскільки ОСОБА_7 вказаний злочин вчинив до постановлення вироку Дніпровським районним судом м. Києва від 08.12.2016 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Приймаючи до уваги всі обставини справи суд обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, думку потерпілого, який в поданій заяві вказав про відсутність будь-яких претензій, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик немає, суспільно-корисною працею не займається, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, потребує проведення йому протиалкогольного та протинаркоманічного лікування.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_8 вчинив новий умисний злочин, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами, можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, і тому обирає покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 вчинив злочин в період іспитового строку, остаточне покарання слід призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком частково.

З огляду на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останніми та виконання ними процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Крім того, відповідно до закону від 18 травня 2017 року за № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої передбачено зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Разом з тим, згідно редакції вказаної частини статті, яка діяла на момент вчинення злочину, строк попереднього ув`язнення зараховувався у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи положення ст. 5 КК України згідно яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд вважає, що в строк відбування покарання необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення за правилами, що діяли до 21 червня 2017 року.
Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частках.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2015 року, і остаточно призначити покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 12.08.2015 року, і остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою залишити без змін та утримувати їх в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відраховувати з 08.11.2016 року.

Зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 08.11.2016 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 3055 грн. 00 коп. в рівних частках, а саме по 1527 грн. 50 коп. з кожного.
Речові докази:
- пральну машину марки «Gorenje», вартістю 3055 грн.; чоловічу куртку сірого кольору та електричний обігрівач, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити у власності останнього.
- замок залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження Київської місцевої прокуратури № 2.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя