Справа № 495/5129/18
Номер провадження 1-кп/495/332/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001148 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сарата, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 21.04.2018 року приблизно о 09.00 годині, обвинувачений ОСОБА_3 маючи ключі від навісного замка вхідних брам, відчинив їх, після чого проник на територію, котра знаходився за адресою вулиця Пушкіна, б/н вулиця Горького б/н в м. Білгород-Дністровський Одеської області, яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «Винні традиції України», реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадання чужого майна, із корисливих мотивів, здійснив спробу таємно заволодіти належними ТОВ «Винні традиції України» плитами забору П6ВК у кількості сім штук, вартістю 2070 гривень 00 копійок за штуку, на загальну суму 14 490 гривень 00 копійок. Однак його дії були помічені представниками товариства з обмеженою відповідальністю «Винні традиції України» та не були доведені до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого ОСОБА_3 , в результаті чого злочинний намір не був доведений до кінця.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту представника потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом та допитом представника потерпілого, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що дійсно 21.04.2018 року приблизно о 09.00 годині, він маючи ключі від навісного замка вхідних брам, відчинив їх, після чого проник на територію, яка належить ТОВ «Винні традиції України». Далі він намагався викрасти плити забору у кількості семи штук, однак був помічений представниками ТОВ «Винні традиції України». У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що ТОВ «Винні традиції України», де він працює, має у власності земельну ділянку по вул. Пушкіна та вул. Горького. 21.04.2018 року, направляючись до райдержадміністрації, він побачив, що на території підприємства працює техніка. Підійшовши він побачив, що кран вантажить плити на автомобіль «Камаз». Він зателефонував керівництву та поцікавився чи давали будь-кому дозвіл проводити роботи на території підприємства, на що керівництво повідомило, що такого дозволу нікому не надавалося. Він викликав працівників поліції. Притензій до обвинуваченого підприємство не має.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, є пенсіонером, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Речові докази: сім секцій плит забору, передані на зберігання представнику ТОВ «Винні традиції України» ОСОБА_5 залишити по належності.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази: сім секцій плит забору, передані на зберігання представнику ТОВ «Винні традиції України» ОСОБА_5 залишити по належності.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1