АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/791/377/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Категорія: застосування запобіжного заходу Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Херсонської області матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002621 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування
В обґрунтування клопотання, слідчий вказує, що 14.07.2018 року в період часу з 18:00 год. до 18:30 год., ОСОБА_7 , знаходячись за гіпермаркетом "Таврія В", що розташований за адресою: м. Херсон, вул. 49 Гвардійської Херсонської Дивізії, 24, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 , декілька ударів руками та ногами в область тулубу, чим спричинив останньому відповідно до довідки КЗ "Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського" тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми черевної порожнини, розриву правої частки печінки та гемоперітонеуму.
Дана подія внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002621 від 15.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого і застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням певних обов`язків, в тому числі носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2018 року про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити нову ухвалу, в якій задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, прокурор вказує, що обраний судом першої інстанції запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та/або перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 15 липня 2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 15.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 15.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 16.07.2018 року.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відносяться до категорії тяжких, не одружений, утриманців не має що в сукупності дає підстави вважати, що існує ризик того, що підозрюваний перебуваючи на волі, буте мати можливість ухилитись від органу досудового розслідування та суду, з таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Окрім зазначеного, слушними є доводи слідчого судді про недоведеність прокурором необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, для запобігання зазначеним ризикам. Так, підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, працевлаштований, характеризується позитивно, зазначені відомості можуть слугувати запорукою належної процесуальної поведінки в умовах цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

З урахуванням особливостей кримінального провадження, викладені обставини в сукупності вказують на існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а тому обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу контролю, зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Посилання прокурора на те, що слідчий суддя погодився з недоведеними обставинами не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами та були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2018 року, якою відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю - без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2