Справа № 697/535/18
Провадження № 1-кп/697/92/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Канів кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куна, Гайсинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/1682/13-ц від 10.07.2013 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно починаючи з 25.06.2013 і до його повноліття.

Проте, ОСОБА_4 , будучи офіційно попереджений державною виконавчою службою Канівського міськрайонного управління юстиції про необхідність своєчасної сплати аліментів та про притягнення його до кримінальної відповідальності, знаючи про обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , являючись дієздатним, постійно ніде не працює, про тимчасові заробітки державну виконавчу службу Канівського міськрайонного управління юстиції не повідомляє, в Канівському міськрайонному центрі зайнятості на обліку не перебуває, аліменти в добровільному порядку виплачувати не бажає, тобто злісно ухиляється від сплати аліментів, в зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів за період з 01.09.2016 по 01.03.2018 становить 12 600 грн., що сукупно складає суму виплат більш як за три місяці відповідних платежів.

II. Пояснення учасників кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та погодився з усіма фактичними обставинами справи, пояснив, що він дійсно згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.07.2013 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в грошовій сумі 700 грн. щомісячно і до його повноліття. Натомість в період з 01.09.2016 по 01.03.2018 аліменти не сплачував, у зв`язку з тим, що ніде не працював, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, підроблявся тимчасовими заробітками. Але в подальшому зобов`язується офіційно працевлаштуватися на роботу та виплачувати аліменти. Просить суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_4 дійсно згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.07.2013 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в грошовій сумі 700 грн. щомісячно і до його повноліття. Стягнення повинно проводитись з 25.06.2013, але з того часу ОСОБА_4 сплатив лише 1 150,00 грн., а потім ще відшкодував 9000,00 грн. По даний час більше ніяких грошових коштів на утримання сина не сплачував, будь-яких дарунків, предметів одягу чи інших речей сину не надавав, участі у його вихованні не приймав і взагалі з того часу він сина не бачив.

III. Докази, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, матеріалами кримінального провадження:

- копією виконавчого листа від 10.07.2013 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно починаючи з 25.06.2013 і до його повноліття (а.с.13);

- розрахунком заборгованості з державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції згідно якого заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів за період з 01.09.2016 по 01.03.2018 становить 12 600 грн., що сукупно складає суму виплат більш як за три місяці відповідних платежів (а.с.2-23).

IV. Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_4 кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Оцінивши всі докази у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

V. Призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше не судимий, частково відшкодував заборгованість.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст..66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, з застосування вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася, а тому до вступу вироку в законну сили йому необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінально- процесуального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну сили обрати у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінально-процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/535/18

Головуючий ОСОБА_1