ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/3469/18
Провадження №1-кп/712/395/18

17 травня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000018 внесеного 27.03.2018 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заворичи, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призваним на військову службу під час мобілізації, а у подальшому уклавши контракт у військовому званні «старшина», в установлений термін 17.10.2017 в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, не з`явився вчасно на службу після відрядження та незаконно перебував за її межами за місцем свого проживання у Черкаській області, Золотоніський районі, с. Піщане, до 29.03.2018 року.

30.03.2018 року, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. У скоєному правопорушенні щиросердно розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, так як в обвинувальному акті все зазначено і описано вірно. Просив пробачення, а також просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При таких обставинах, суд вважає вину підсудного ОСОБА_4 , у скоєнні злочину доведеною та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 , згідно Посвідчення серії НОМЕР_2 , є учасником бойових дій. Крім того, ОСОБА_4 , має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, проте, посередньо характеризується за місцем свого проживання, не працює.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення ОСОБА_4 , із зізнанням, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність статусу учасника бойових дій.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

Суд, на підставі вищевказаного, а також за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_4 , вважає за можливе на підставі ч.1 ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання - штрафу, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню №0000018, заявлено не було. Процесуальні витрати а також речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.53, 69 КК України, ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, який підлягає стягненню у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 діб до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_1