№707/2588/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2018 р.
Черкаський районний суд Черкасьької області в складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Черкаси кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001290 від 20.11.2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, освіта неповна середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні 4 малолітніх дітей, депутатом, інвалідом, учасником бойових дій, ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбаченого ч.2 ст.187, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, депутатом, учасником бойових дій, ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, без місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.08.2008 Долгіценським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі, звільнений 13.05.2017 по строку відбування покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 ,-
В С Т А Н О В И В:
20 листопада 2017 року близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , разом та за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Барвінок», що розташована по вул. Чигиринський шлях, с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, реалізуючи спільний злочинний намір, з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, здійснили напад на ОСОБА_10 , за наступних обставин. ОСОБА_4 попередньо зателефонував потерпілому та запропонував зустрітися у вищевказаному місці, коли ОСОБА_10 підійшов до обвинувачених та почав вітатися за руку з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діючи відповідно до розподілених ролей підійшов зі сторони спини до потерпілого приставив йому ножа до шиї, ОСОБА_4 в цей час почав наносити йому удари руками і ногами по голові і тулубу, а ОСОБА_5 почав наносити потерпілому удари ножом в плече, при цьому вимагали у потерпілого кошти. Надалі, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 не може чинити їм опір відкрито викрали у нього сумку, в якій знаходилися: мобільний телефон марки НОКІА Х202 вартістю 390 грн., мобільний телефон марки ХАЙСКРИН вартістю 250 грн. та грошові кошти в сумі 280 грн. Із викраденим майном обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_11 з місця злочину втекли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 920,00 грн.

Внаслідок нанесених ударів обвинуваченими ОСОБА_4 руками і ногами та ОСОБА_5 ножом, потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у виді: рани лівого плеча, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/2195 від 15.12.2017, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді подряпини волосяної частини голови, подряпини м`яких тканин шиї, крововилив м`яких тканин обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково та суду показав, що 20 листопада 2017 року близько 19 год. 30 хв., він разом з ОСОБА_4 , перебували на зупинці громадського транспорту «Барвінок», що розташована по вул. Чигиринський шлях, с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, де зустрілися з ОСОБА_10 , з яким попередньо ОСОБА_4 домовився про зустріч, щоб придбати в нього наркотичний засіб опій ацетильований «ширку». ОСОБА_4 взяв у ОСОБА_10 наркотичний засіб опій ацетильований «ширку» та пішов до світла її перевіряти, потім повідомив, що це вода. Він, ОСОБА_5 сказав потерпілому, що грошей не буде, в цей час ОСОБА_10 почав просити кошти, а потім вихватив ніж і в них почалась бійка. Потім підбіг ОСОБА_4 , вони разом звалили ОСОБА_10 на землю та трохи побили потерпілого, після чого той встав і побіг до магазину, а ОСОБА_4 побіг за ним, а він пішов з місця події. Стверджує, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень та викрадення майна потерпілого не мав, а лише захищався. Грошових коштів та телефонів у потерпілого не викрадав. У змову з ОСОБА_4 щодо вчинення протиправних дій не вступав. На його думку ОСОБА_10 отримав ножові поранення коли падав. Вважає, що його дії органом досудового розслідування кваліфіковано не вірно, просить виправдати за ч.2 ст.187 КК України та засудити лише за спричинення ним з метою самозахисту легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що 20 листопада 2017 року близько 19 год. 30 хв., він разом з ОСОБА_5 , перебували на зупинці громадського транспорту «Барвінок», що розташована по вул. Чигиринський шлях, с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, де зустрілися з ОСОБА_10 , з яким він попередньо домовився про зустріч, щоб придбати в нього наркотичний засіб опій ацетильований «ширку». Він взяв у ОСОБА_10 наркотичний засіб опій ацетильований «ширку» та відійшов її перевіряти, побачив, що ОСОБА_10 намагається продати їм воду і повідомив це ОСОБА_5 , останній сказав потерпілому, що грошей не буде, а ОСОБА_10 почав сперечатися, а потім вихватив ніж і в них з ОСОБА_5 почалась бійка. Побачивши це, він підбіг на допомогу ОСОБА_12 і вони разом звалили ОСОБА_10 на землю потім ОСОБА_5 трохи побив потерпілого, після чого той встав і побіг до магазину, а він побіг за ним, щоб повернути сумку, яка під час бійки в нього випала, але той утік. ОСОБА_5 пішов в інший бік. Сумку ОСОБА_10 взяв, щоб йому потім повернути, в ній було два телефони. Сумку вдома віддав своїй дружині, щоб віддала ОСОБА_10 , якщо той прийде за нею, а сам пішов по справах. Телефони потерпілого в печі палила дружина, так як злякалася, коли дізналася, що його затримали.

Стверджує, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень та викрадення майна потерпілого не мав, а лише захищався. Грошових коштів та телефонів у потерпілого не викрадав. У змову з ОСОБА_5 щодо вчинення протиправних дій не вступав. На його думку, ОСОБА_10 отримав ножові поранення коли падав. Тому вважає себе невинуватим у пред`явленому обвинуваченні.

Незважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_4 та часткове визнання своєї вини ОСОБА_11 їх винуватість доводиться показами допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду дав показання, що 20 листопада 2017 року близько 19 год. 00 хв., йому зателефонував ОСОБА_4 , та попросив про зустріч, на що він погодився і вони домовилися зустрітися на зупинці громадського транспорту «Барвінок», що розташована по вул. Чигиринський шлях, с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, підійшовши туди близько 19 години 30 хвилин, він побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якого раніше не знав, коли він вітався за руку з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 приставив йому ножа до шиї, а ОСОБА_4 в цей час почав наносити йому удари руками і ногами по голові і тулубу, а ОСОБА_5 почав наносити удари ножом в плече, при цьому вони вимагали кошти. Він їм сказав, що гроші в сумці, вони забрали її, а він побіг до магазину за допомогою. В сумці в нього було два мобільні телефони та грошові кошти в сумі 280 грн.

Таким чином, досліджуючи в сукупності покази обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 , суд приходить до наступного висновку.

Під час допиту, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили час і місце вчинення злочину, в цій частині покази обвинувачених є правдивими. Стосовно обставин вчинення злочину, покази обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються показами потерпілого, і вважає їх неправдивими та такими, що фактично є способом їх захисту та уникнення відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 спростував покази обвинуваченого ОСОБА_5 , що він не мав умислу на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, як і спростував покази обвинуваченого ОСОБА_4 , який взагалі заперечував вчинення будь-яких протиправних дій щодо потерпілого.

Оцінюючи покази обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в іншій частині, суд вважає їх не переконливими та не правдивими.

Потерпілий ОСОБА_10 чітко вказав, що саме ОСОБА_5 приставив йому ножа до шиї, а також наносив ним удари. Крім цього, потерпілий ствердив, що коли ОСОБА_5 утримував його ножом за шию, ОСОБА_4 наносив йому чисельні удари руками та ногами по голові, тулубу. Також потерпілий чітко вказав, що обвинувачені заволоділи його двома мобільними телефонами та грошовими коштами в розмірі 280 грн.

Оцінюючи покази потерпілого ОСОБА_10 , суд вважає їх правдивими та послідовними, судом не встановлено підстав для того, щоб ОСОБА_13 обмовляв обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дала показання, що 20.11.2017 року вона працювала в магазині в с.Червона Слобода Черкаського району, у вечері до магазину зайшов незнайомий їй на той час чоловік, тепер вона знає, що це ОСОБА_10 і попросив викликати поліцію, в нього була кров на руках і обличчі. ОСОБА_10 пояснив, що на нього напали два чоловіка на зупинці напроти їхнього магазину, забрали мобільний телефон. Зупинка знаходиться на відстані близько 100 метрів від магазину. Потім приїхали швидка допомога, яка надала йому допомогу і поліція.

З аналізу показів потерпілого та свідка, суд приходить до висновку, обвинувачені діяли за попередньою змовою групою собі, напавши на потерпілого ОСОБА_10 саме з метою заволодіння його майном, обвинувачені діяли узгоджено, при цьому ОСОБА_5 застосував насильство небезпечне для життя потерпілого нанісши тілесні ушкодження шляхом завдання ударів ножом, а ОСОБА_4 в цей же час наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 руками і ногами по голові і тулубу, а потім разом з незаконно заволоділи речами потерпілого, а саме мобільними телефонами та грошовими коштами.

Крім показів потерпілого та свідка вина обвинувачених доводиться дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- даними протоколу прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 листопада 2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що 20 листопада 2017 року близько 19 години 20 хвилин йому спричинили тілесні ушкодження та відкрито заволоділи двома мобільним телефоном та грошовими коштами в розмірі 280,00 грн. останнього (т.1 а.с. 133);

- даними довідки хірурга від 21.11.2017 року, з якої вбачається, ОСОБА_10 звертався за допомогою і в нього виявлена різана рана зовнішньої поверхні лівого плеча, садна правої височної ділянки (т.1 с.с. 134);

- даними протоколу огляду місця події від 20 листопада 2017 року, з яких вбачається, що огляд був проведений зупинки громадського транспорту «Барвінок», що розташована по вул. Чигиринський шлях, с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області на якій зі слів потерпілого йому було спричинено тілесні ушкодження і на цьому ж місці невідомі особи заволоділи належним йому майном. В ході огляду виявлено та вилучено каплі бурого кольору, шапку темно-синього кольору, яка зі слів потерпілого належить йому та випала під час нанесення ударів і відкритим заволодінням його майном обвинуваченими. Оглядом місця події не виявлено інших слідів (т.1 а.с. 135-140);

- протоколом огляду предмета шапки темно-синього кольору від 21.11.2017 (т. 1 а.с. 144-145);

- постановою про визнання шапки темно-синього кольору речовими доказами та передачею їх на зберігання від 21.11.2017 (т.1 а.с. 146);

- протоколом огляду предмета від 21.11.2017 светра білого кольору, який мав сліди крові та був прорізаний в районі плеча лівої руки (т.1 а.с. 148-149);

- протоколом огляду предмета від 21.11.2017 куртки чорного кольору з капюшоном, яка мала сліди крові та був прорізаний в районі плеча лівої руки (т.1 а.с. 150-152);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21.11.2017 за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого потерпілий впізнав свою шапку, яка була вилучена на місці події- (т.1 а.с. 153-155);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2017 за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого ОСОБА_10 , впізнав ОСОБА_4 , як одну з осіб, які на нього напали і спричинили йому тілесні ушкодження (т.1 а.с. 156);

- протоколом обшуку житла за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було вилучено 230 грн., ніж з дерев`яним (т.1 а.с. 158-163);

- протоколом огляду предмета від 22.11.2017 року грошових купюр: дві купюри по сто гривень, одну купюру двадцять гривень, одну купюру десять гривень (т.1 а.с. 164);

- постановою про визнання предметів речовими доказами та передачею від 22.11.2017, а саме грошових купюр: дві купюри по сто гривень, одну купюру двадцять гривень, одну купюру десять гривень (т.1 а.с. 165);

- ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 167-168);

- ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 169);

- протоколом обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучені в печі два мобільні телефони, які були викрадені у ОСОБА_10 (т.1 а.с. 170-175);

- протоколом огляду предмета двох мобільних телефонів, від 22.11.2017;

- постановою про визнання предметів двох мобільних телефонів речовими доказами та передачею їх на зберігання від 28.11.2017 (т.1 а.с. 176);

- довідкою щодо вартості мобільних телефонів від 21.11.2017;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.11.2017 за участі потерпілого ОСОБА_10 в ході якого останній впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка вчинила відносно нього розбійний напад 20.11.2017 року (т.1 а.с. 196);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 за участі підозрюваного ОСОБА_5 в ході якого він розповів та показав, яким чином він разом з ОСОБА_4 здійснили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_10 (т. 1а.с. 202-211);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2017 за участі потерпілого ОСОБА_10 в ході якого він розповів та показав, яким чином ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 здійснили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 212-218);

- актом судово медичного дослідження № 02-01/2070 від 27.11.2017 в ході дослідження у ОСОБА_10 наявні рани лівого плеча, подряпини волосяної частини голови, подряпини м`яких тканин шиї, крововилив м`яких тканин обличчя (т.1 а.с. 219);

- протоколом отримання зразків крові у ОСОБА_10 (т.1. а.с. 220);

- висновком експертизи № 05-1-09/661 від 12.12.2017 згідно якої кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи АВ(ІІ) (т.1 а.с. 222-223);

- висновком судово медичної експертизи № 05-1-08/406 від 19.12.2017 згідно якої кров з місця пригоди могла походити від потерпілого(т.1 а.с. 224-226);

- висновком судово медичної експертизи № 05-1-08/407 від 19.12.2017 згідно якої кров з куртки потерпілого могла походити від потерпілого (т.1 а.с. 227-229);

- висновком судово медичної експертизи № 05-1-08/404 від 21.12.2017 згідно якої кров з светра потерпілого могла походити від потерпілого (т.1 а.с. 230-233);

- постановою про визнання предметів речовими доказами светра та жилетки та передачею їх на зберігання від 21.12.2017 (т.1 а.с. 236);

- постановою про визнання предметів речовими доказами светра та жилетки та передачею їх на зберігання від 21.12.2017 (т.1 а.с. 236);

- постановою про визнання предметів речовими доказами двох ножів та передачею їх на зберігання від 21.12.2017(т.1 а.с. 237);

- висновком судово медичної експертизи № 02-01/2195 від 15.12.2017 згідно якого наявні у потерпілого тілесні ушкодження могли бути йому спричинені за обставин вказаних ОСОБА_5 під час слідчого експерименту (т.1. а.с. 247-248).

Суд оцінює дані докази, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні.

Надані прокурором в якості доказів обвинувачення протокол огляду залишків пляшки від 22.11.2017 року (т.1 а.с. 141) та постанови про визнання залишків пляшки речовим доказом (т.1 а.с. 142) суд не приймає до уваги, оскільки дані докази жодним чином не доказують вину обвинувачених.

Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні, поза розумним сумнівом, знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_5 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб і вважає, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.187 КК України.

Також, поза розумним сумнівом, знайшло своє підтвердження під час судового розгляду вчинення ОСОБА_4 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тому суд вважає, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.187 КК України.

Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необхідності перекваліфікації його дій на ст. 125 КК України, та клопотання ОСОБА_4 про його виправдання за ч.2 ст.187 КК України , суд вважає їх безпідставними.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Враховуючи те, що згідно висновку експерта тілесні ушкодження, які виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_10 відносяться до легких тілесних ушкоджень, серед яких наявні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, суд вважає, що наявність факту насильницьких дій, які призвели до вказаних наслідків, та були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення, а саме: завдання ударів ножом та руками і ногами по голові і тулубу, суд вважає, що даних дій достатньо для кваліфікації злочинних дій обвинувачених за ст.187 КК України.

Стосовно заперечень обвинувачених про відсутність в їх діях попередньої змови, суд вважає їх недоведеними.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

При чому суд вважає, що за який саме час до вчинення розбійного нападу виникла домовленість для кваліфікації немає значення. Так розбійний напад буде вважатися вчиненим за попередньою змовою як тоді, коли особи домовились про вчинення розбійного нападу за місяць до початку вчинення, так і тоді, коли така змова мала місце за кілька хвилин до початку нападу.

Зважаючи на те, що як встановлено під час судового розгляду, обвинувачені вчинили активні дії направлені на нанесення тілесних ушкоджень та заволодіння майном потерпілого, суд вважає, що в їх діях наявна така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину за попередньою змовою.

Таким чином обвинуваченими не доведено, що наявні підстави для перекваліфікації злочинних дій обвинувачених на іншу статтю або виправдання їх.

Суд, також, вважає недоведеним клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими, а саме, протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року, в зв`язку з відсутністю під час його проведення його захисника ОСОБА_9 .

Як пояснив в судовому засіданні сам захисник ОСОБА_9 він був присутній під час даної слідчої дії за участі ОСОБА_5 , про що свідчить його підпис в протоколі про проведення слідчого експерименту.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_15 , який був попереджений судом за відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань і приведений до присяги, а тому - недовіряти його показам у судовому засіданні у суду підстав немає. Свідок пояснив, що він працює на посаді старшого слідчого СВ Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, і 23.11.2017 року він проводив слідчий експеримент за участі ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_9 був присутній на цій слідчій дії, а обвинувачений ОСОБА_5 дав визнавальні покази і жодного тиску з боку працівників поліції на нього здійснено не було.

Також, був допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , який був попереджений судом за відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань і приведений до присяги, а тому - недовіряти його показам у судовому засіданні у суду підстав немає. Свідок пояснив, що він восени 2017 року був запрошений в якості понятого на проведення слідчої дії на зупинці в с.Червона Слобода Черкаського району, під час якої раніше невідома йому особа розповідала про нанесення нею інший особі тілесних ушкоджень ножом. Свідок показав, що обвинувачений не заявляв про жоден тиск на нього, а добровільно все розповідав. Ознайомившись з протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року за участі ОСОБА_5 свідок підтвердив, що це його підпис.

Також, свідок ОСОБА_16 пояснив, що він не підписував пусті бланки, а читав протокол після його складання і лише потім підписав.

Також суд не приймає до уваги показі дані ОСОБА_4 під час слідчого експерименту 14.12.2017 року (т.1 а.с.239-246), в ході якого обвинувачений розповів, що ОСОБА_5 наносив потерпілому удари лише руками і ногами, а не ножом, а він ОСОБА_4 взагалі у бійці участі не приймав, дані покази суд вважає неправдивими, та даними обвинуваченим з метою уникнення відповідальності, оскільки вони спростовуються іншими дослідженим по справі доказами

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у невстановлений в ході досудового розслідуванні час та місці, виявив дикорослі кущі коноплі, після чого, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, придбав, а саме зірвав листя та верхівки зі стебел конопель, та, у подальшому, незаконного переніс їх до підсобного приміщення домоволодіння, в якому проживає без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив їх зберігати для власного вживання без мети збуту.

21 листопада 2017 року о 19 годині 30 хвилин, під час проведення працівниками Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області санкціонованого обшуку, в підсобному приміщенні вище вказаного домоволодіння виявлено та вилучено суху речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 2/2874 від 28.11.2017 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Маса наркотичного засобу в перерахунку на висушену суху речовину становить 24,87 г, яку ОСОБА_4 зберігав для власного вживання без мети збуту.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.17КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150,п. 253).

Відповідно до змісту ст.92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст.94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, у даному судовому провадженні, стороною обвинувачення не дотримано вище перелічених норм ст.ст.2, 17 КПК України, ст.6 Конвенції та вищевказаної практики Європейського суду з прав людини.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 по пред`явленому йому обвинуваченню за ч1. ст.309 КК України винним себе не визнав і суду показав, що вилучений в сараї за місцем його тимчасового проживання працівниками поліції наркотичний засіб йому не належить. В даному домоволодінні він проживав лише декілька місяців і сараєм не користувався, домоволодіння неогороджене, двері в сарай не закривалися і туби міг зайти будь-хто та залишити там наркотичний засіб. Крім нього, його дружини і їхніх дітей, там також проживала хазяйка будинку, яка є психічно хворою, її часто відвідував брат ОСОБА_17 , який неодноразово притягувався за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів і в цей час у нього також проходили обшуки та було вилучено коноплю у великій кількості.

Звідки наркотичний засіб там взявся він не знає. Під час його вилучення він був у відділу поліції.

Доказуючи вину обвинуваченого по вищевказаному одному епізоду, прокурором були надані суду в якості письмових доказів тільки ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, протокол обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучені наркотичні засоби; протоколом огляду предметів від 22.11.2017; постанова про визнання предметів речовими доказами та передачею їх на зберігання від 22.11.2017; висновок експерта по наркотичним засобам.

Тому аналізуючи докази по інкримінованому в провину обвинуваченому епізоду, суд доходить наступних висновків:

У якості письмового доказу, стороною обвинувачення суду були надані ухвала слідчого судді від року про надання дозволу на проведення обшуку та протокол обшуку від 20.11.2017 року. З протоколу обшуку вбачається, що 20.11.2017 року співробітниками поліції, в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено суху речовину рослинного походження зеленого кольору.
З висновку експерта № 2/2874 від 28.11.2017 вбачається, що вилучена речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Маса наркотичного засобу в перерахунку на висушену суху речовину становить 24,87 г.

Крім того, в даному судовому провадженні також судом за клопотанням сторони обвинувачення допитувався свідок ОСОБА_18 , який суду показав, що ОСОБА_4 , знімав з родиною будинок у його сестри, яка також там проживала, його сестра психічно хвора і він як її опікун постійно її відвідував. До ОСОБА_4 будинок знімали інші квартиранти. Чи це конопля ОСОБА_4 він не знає, але впевнено стверджує, що ніколи не бачив, щоб ОСОБА_4 курив коноплю. Також, свідок підтвердив покази обвинуваченого, що дійсно домоволодіння не огороджене, сарай в якому знайшли коноплю не закривається, речей ОСОБА_4 там не було, в сарай валяється різний мотлох, яким ніхто не користується.

Таким чином, свідок ОСОБА_17 підтвердив показання самого обвинуваченого.

У судовому засіданні було встановлено, що суть пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення зводиться до того, що у домоволодінні, яке він винаймав, в сараї працівниками поліції під час обшуку виявлено та вилучено суху речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, яку він придбав та незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту наркотичні засоби

При цьому обвинувачений в категоричній формі спростовував свою причетність до цих наркотичних засобів. Але такі його доводи залишились поза увагою сторони обвинувачення, якою на їх спростування не було надано жодних переконливих доказів.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений в категоричній формі спростовує свою причетність до вилучених наркотичних засобів, враховуючи, що в цьому домоволодінні на момент обшуку проживала власниця будинку, яка є психічно хворою, до ОСОБА_4 дане домоволодіння винаймали інші особи, крім того, дане домоволодіння періодично відвідував ОСОБА_17 , який притягувався до кримінальної відповідальності за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів саме в період проведення обшуку в за місцем проживання ОСОБА_4 , а тому всі ці обставини у своїй сукупності дійсно викликають сумніви щодо належності вилучених наркотичних засобів саме обвинуваченому і стороною обвинувачення усупереч вимогам ст.91 КПК України не було доведено поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення, форми його вини, мотиву і мети вчинення цього кримінального правопорушення, а також не було спростовано його доводів стосовно того, що вилучені наркотичні засоби йому не належать.

Інших будь-яких доказів, окрім тих, яким судом надана оцінка у даному вироку та на підставі яких можна було б дійти поза розумним сумнівом висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, стороною обвинувачення надано не було.

Враховуючи наведені вище результати дослідження, аналізу, оцінки і перевірки доказів, вимоги закону, суд приходить до переконання, що зібрані по кримінальному провадженню докази не підтверджують пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України, оскільки стороною обвинувачення не було доведено поза будь-яким розумним сумнівом вини обвинуваченого і стороною обвинувачення не надано суду жодних сукупних ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою для висновку щодо винуватості ОСОБА_4 , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати його невинуватим і виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

При цьому, всі наявні у даному кримінальному провадженні сумніви щодо доведеності обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 309 ч. 1 КК України згідно ст.62 Конституції України тлумачяться судом виключно на користь обвинуваченого ОСОБА_4 , а обвинувачення відповідно до вимог закону повинно ґрунтуватися виключно на сукупності неспростованих та достовірних доказах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за аналогічний злочин, що свідчить про стійкість злочинної поведінки, посередню характеристику з місця відбування попереднього покарання, його стан здоров`я, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку в лікаря нарколога та його майновий стан.

Обставин, які пом`якшують покарання суд не вбачає.

До обставини, які обтяжують покарання, суд відносить рецедив злочинів

За таких обставин, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства є неможливим, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, оскільки саме таке покарання, на думку суду є необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченим.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відраховувати з 21 листопада 2017 року, зарахувавши йому на підставі ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення у строк покарання позбавлення волі день за день.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін та продовжити строк його дії до набрання вироку законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 16 листопада 2018 року включно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, особу винуватого, зокрема те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність на утриманні чотирьох малолітніх дітей, негативну характеристику з місця проживання, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання суд не вбачає.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства є неможливим, разом з тим беручи до уваги наявність на його утриманні чотирьох малолітніх дітей, суд вважає, що йому слід призначити мінімальне покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, оскільки саме таке покарання, на думку суду є необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченим.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з 21 листопада 2017 року, зарахувавши йому на підставі ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення у строк покарання позбавлення волі день за день,.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін та продовжити строк його дії до набрання вироку законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 16 листопада 2018 року включно.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього особистого належного йому майна.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з 21 листопада 2017 року.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін та продовжити строк його дії до набрання вироку законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 16 листопада 2018 року включно.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього особистого належного йому майна.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.309 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з 21 листопада 2017 року.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін та продовжити строк його дії до набрання вироку законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 16 листопада 2018 року включно.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів віднести на рахунок держави.

Речові докази, після набрання вироком законної сили:

- уламки залишку розбитої пляшки, шапка темно-синього кольору, светр білого кольору, куртка чорного кольору з капюшоном та змив рідини бурого кольору, який відібраний на тампон; два ножі; обвуглені частини двох мобільних телефонів, зерна зеленого кольору та подрібнена речовина зеленого кольору; мобільний телефон чорного кольору «Інтертелеком» та камуфляжна жилетка передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області знищити.

- грошові кошти в розмірі двісті тридцять гривень, які залишено зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1