Справа № 202/4543/18
Провадження № 1кп/202/416/2018
УХВАЛА
Іменем України

06 серпня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000850 від 02.06.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Гвінеї,( під час досудового слідства назвався як ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпро, громадянин Нігерії, непрацевлаштований, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, судом не встановлено.

Прокурор та потерпіла, висловили думку про можливість призначення судового розгляду, який провести у відкритому судовому засіданні.

Прокурором, з посиланням на те, що обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком
на 60 діб, дія якого закінчується 06.08.2018 року заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисником заявлено про неможливість призначення обвинувального акту до розгляду з посиланням на численні неточності обвинувального акту, без конкретизації яких саме.
Захисник та обвинувачений заперечували щодо продовження дії запобіжного заходу, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених законодавством, що запобіжний захід було обрано відносно іншої особи.

Захисником заявлено клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, мотивуючи це тим, що на час розгляду клопотання значно зменшились ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у обвинуваченого є місце проживання, малолітня дитина.

Суд заслухавши сторону захисту, прокурора, потерпілого, зазначає, що при продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому судом враховано,що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд наголошує, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

При розгляді цього клопотання суд, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, розуміє, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати «in abstracto». Це питання має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими суд мотивує своє рішення, та належно задокументованих фактів. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагають істинні потреби публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують вимогу поваги до особистої свободи (рішення в справі «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують на даний час, не забезпечить виконання процесуальних обов`язків.
Ці обставини в сукупності, а також наявність у обвинуваченого декількох паспортів на різні прізвища, використання обвинуваченим різних прізвищ наприклад ОСОБА_10 (Ukwosah Ngozi Daid) під час досудового слідства, відсутність постійного місця проживання, будь яких соціальних зв`язків, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), свідчать про наявність ризиків, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому, він може переховуватись від суду та у такий спосіб перешкоджатиме розгляду кримінальногопровадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Обвинувачений, під час досудового слідства назвав себе ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), саме за таким прізвищем йому було обрано запобіжний захід, пізніше було встановлено, що прізвище обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), про що суду надано відповідну постанову, тому суд продовжує запобіжний захід обвинуваченому саме за таким прізвищем.

З урахуванням зазначених підстав суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
Будь-яких інших клопотань не надійшло.
За таких обставин суд вважає підготовку до судового розгляду закінченою.
Керуючись ст.ст. 314, 315, 316 КПК України, суд, -

У х в а л и в:

Призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.08.2018 року на 15 год. 00 хв. в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
Сілла ОСОБА_12 ( ОСОБА_9 ), продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 04.10.2018 року.
Клопотання захисника про не призначення справи до розгляду, зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, потерпілу, перекладача, захисника.
Відповідно до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення.
Копію ухвали вручити учасникам процесу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1