Номер провадження: 11-сс/785/1635/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

слідчого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.09.2018 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

З наданих до суду матеріалів вбачається, що в провадженні СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 03.01.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України а саме, заволодіння шляхом обману грошовими коштами в сумі 380 000 грн., які належать потерпілій ОСОБА_10 на праві власності внаслідок успадкування нею, та автомобілем MERSEDES - BENZ Е 200, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 чорного кольору. Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля, що перебувають у ОСОБА_8 , без права розпоряджатися та використання. Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.09.2018 року клопотання слідчого про арешт майна було задоволено, та накладено арешт на автомобіль марки MERSEDES - BENZ Е 200, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 чорного кольору, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, що перебувають у ОСОБА_8 , без права розпорядження та використання. В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_8 , вважаючи, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений, оскільки копію ухвали він отримав лише 02.10.2018 року, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14.09.2018 року про накладення арешту, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказаний автомобіль, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки слідчий не надав жодних доказів того, що за ОСОБА_8 було неправомірно зареєстровано вказаний автомобіль, апелянт вважає, що накладення арешту на автомобіль, який перебуває у його власності, є необґрунтованим, оскільки про підозру йому не повідомлялося, він не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, ухвала слідчого судді не містить достатніх мотивів на обґрунтування прийнятого рішення, в ній також не зазначено його процесуальний статус у вказаному кримінальному провадженні, та які пояснення він дає з приводу набуття ним права власності на автомобіль. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, адвоката, який підтримав апеляційну скаргу, та пояснив, що відчуження автомобіля відбулось 21.03.2015 року, потерпілий ОСОБА_8 не підтримує жодних стосунків з ОСОБА_11 , кримінальне провадження порушено 03.01.2018 року, тобто майже 3 роки ОСОБА_10 не зверталася до органів влади, слідчим у квітні 2018 року були тимчасово вилучені документи у МРЕО, а в ТОВ «Форсажавто» документи не збереглися, залишився лише підпис ОСОБА_8 , чи була присутня ОСОБА_10 під час укладення договору невідомо, проте відсутність довіреності від неї вказує на те, що вона була присутня при укладанні договору, власника майна ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснив, що автомобіль він придбав у ОСОБА_11 , з ОСОБА_12 він не був знайомий, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та наголосив, що з документів не видно, хто саме був продавцем автомобіля, ОСОБА_8 відмовився давати пояснення а також виклав в інтернеті об`яву про продаж автомобіля, слідчого, яка пояснила, що автомобіль визнано речовим доказом, та 01.10.2018 року було призначено автотоварознавчу експертизу у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 98 ПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, а також майно, в яке було повністю або частково перетворено. Слідчий суддя або суд під час судового провадження відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України накладає арешт на майно, якщо є підстави вважати, що воно відповідає вищезгаданим у ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям. Згідно ст. 170 ч. ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Положення ст. 170 КПК України узгоджуються зі ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. Статтею першою Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має правомірно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках,передбачених Кримінальним кодексом України. Апеляційний суд вважає, що, згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні зазначено підстави та мету, передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна. Враховуючи суттєве значення вилучених речей для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя, на думку колегії суддів, прийняв обґрунтоване рішення про необхідність арешту зазначеного автомобіля, оскільки автомобіль відповідає критеріям, вказаним в ст. 98 КПК України, зокрема, може бути речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та зберігати на собі сліди вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України . Враховуючи необхідність проведення ряду слідчих дій та експертиз для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин кримінального провадження колегія суддів вважає, що в разі незастосування арешту майна, вказану річ, майно може бути приховане, пошкоджене чи втрачено, або можуть настати інші наслідки, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню. Проте, колегія суддів враховує конституційні засади захисту права власності, а також положення ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою гарантовано захист права власності, а також той факт, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем і власником майна, володіє вказаним автомобілем з березня 2015 року на підставі укладеного договору між ним та ОСОБА_11 і користується вказаним автомобілем правомірно,та вважає за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу власника майна, в частині, що стосується повернення автомобіля власнику і можливості користування ним. Керуючись ст. ст. 170 ч. ч. 2, 3, 407, 422 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 частково задовольнити, ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.09.2018 року про накладення арешту на майно скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, накласти арешт на автомобіль марки MERSEDES BENZ, Е 200, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 чорного кольору в частині розпорядження ним. Зобов`язати слідчого ОСОБА_9 вказаний автомобіль марки MERSEDES BENZ, Е 200, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 чорного кольору, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу негайно повернути власнику ОСОБА_8 . Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4