ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/832/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012666 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , строк дії якого спливає 16 квітня 2018 року.
Прокурор просить продовжити обвинуваченим строк запобіжного заходу тримання під вартою, зазначивши, що обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не змінилися та є триваючими.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , думку яких підтримали обвинувачені, проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою заперечували, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики. При цьому зазначили, що за спливом часу знаходження обвинувачених під вартою, ризики зменшились.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді від 10.11.2016 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва, зокрема до 16 квітня 2018 року включно.

Розглядаючи тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання (W проти Швейцарії, Штегмюллер проти Австрії, Вемгофф проти Німеччини, Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови), суд вважає, що в даному випадкує обов`язкова умова - condition sine qua non правомірності затримання, а саме обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочин.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі, в тому числі строком до 6 років.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів (Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови).

Так, згідно характеризуючих матеріалів обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які постійного місця роботи та єдиного джерела доходів не мають, неодружені, на утриманні нікого не мають, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, тобто достатні стримуючі фактори, які би свідчили про відсутність ризику переховування останніх від суду - відсутні.
Крім того, обвинуваченим інкримінується вчинення нових злочинів при невідбутих строках покарання за попередніми вироками, що свідчить про наявність ризику вчинити нові кримінальні правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши тримання обвинувачених під вартою.
Відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає.
Разом з тим, враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження, а також те, що судове провадження на даний час триває, потерпілий та інші учасники кримінального провадження не допитані, на думку суду, свідчить про ризик перешкодити виконанню завдань кримінального провадження з боку обвинувачених.

Таким чином, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть забезпечити їх належну процесуальну поведінку та виконання ними процесуальних обов`язків на думку суду немає, ризики, за яких судом було застосовано до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не зменшилися та є триваючими, а доказів, які б вказували протилежне, суду надано не було.

Крім того, що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то суд залишає без змін раніше визначений розмір застави - 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, для кожного з обвинувачених, який суд вважає достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими зобов`язань, передбачених КПК України, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 02 червня 2018 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, для кожного з обвинувачених, що становить 61 670 грн., на відповідний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання суду документа, що це підтверджує, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду та покладенням на них обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України - не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наслідки невиконання обов`язків.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: