Справа № 545/1752/18
Провадження № 1-в/545/431/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2018р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта неповна середня, уродженця: с.Матусів Шпалянського району Черкаської області, мешкає АДРЕСА_1 , не одруженого, громадянина України, до засудження не працював, раніше не судимого: 1) 29.03.2013 року Смілянським міським районним судом Черкаської області за ст.289 ч.2, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

про умовно-дострокове звільнення, -

в с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_4 , з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, обґрунтовуючи вимоги тим, що він відбув 2/3 частини призначеного покарання і став на шлях виправлення.

Від засудженого до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечував, виходячи з того, що засуджений не досяг необхідного рівня виправлення, так як за час відбування покарання має 8 стягнень, 3 - заохочення, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши думку прокурора, подані заяви, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до висновку, що в задоволенні клпотання слід відмовити з наступних підстав:

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 засуджений:

1) 16.12.2013 року Смілянським міським районним судом Черкаської області за ст.186 ч.2, 70 ч.4, 185 ч.2, 198, 70 ч.1, 71 ч.1, 70 ч.4 КК України до 6 років позбавлення волі, зарахувати з 16.11.2013 року 16.12.2013 року;

2) 24.01.2014 року Смілянським міським районним судом Черкаської області за ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України 6 років позбавлення волі;

3) 07.07.2014 року Смілянським міським районним судом Черкаської області за ст.121 ч.2, 70 ч.4 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 02.03.2016 року засудженому, ОСОБА_4 , зараховано в строк попереднього ув`язнення з 16.11.2013 року 07.08.2014 року з розрахунку 1день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку 16.11.2013 року. Кінець строку 25.08.2020 року.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 перебуває у місцях позбавлення волі з 16.11.2013р.

З 16.11.2013 року засуджений ОСОБА_4 перебував у Черкаського СІ, характеризувався негативно. Мав 8 стягнень.

Також встановлено, що з 27.12.2017 року засуджений ОСОБА_4 відбуває міру кримінального покарання в Божківській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№16).

Згідно Характеристики затвердженої начальником БВК № 16 від 20.07.2018р., встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів свого виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» , звернено увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України ( 2341-14 ) (далі - КК).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК ( 2341-14 );

Відповідно до ст. 107 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд враховує особу засудженого, відомості щодо його посередньої поведінки, та виходячи з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань є виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання у процесі відбування покарання.

Аналізуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що засуджений своє посередньою поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і у суду відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого, - слід відмовити.

Керуючись ст. 107 КК України, ст. 537 КПК України, суд:

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1