печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві провадження за скаргою ТОВ «Бурінком-Україна» про зобов`язання слідчого вчинити дії щодо повернення майна, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Бурінком-Україна» звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України про зобов`язання посадових осіб ГСУ МВС України вчинити дії щодо повернення майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 06.11.2015, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучено, зокрема речі та документи. Оскільки не існує рішення, яким було надано органам досудового слідства право продовжувати утримувати майно особи, в інтересах якої подано скаргу, заявник, посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст. ст. 304-307 КПК України просить зобов`язати посадових осіб ГСУ МВС України повернути вилучені під час обшуку 06.11.2015, речі та документи.

Представник особи, що подала скаргу, прокурор, слідчий не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник особи, що подала скаргу, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд провадження у їх відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення адвоката, вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 06.11.2015, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015, було проведено обшук за АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучено, зокрема речі та документи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слід зазначити, що в резолютивній частині ухвали слідчого судді від 29.10.2015 вказані індивідуальні та родові ознаки предметів і речей, для відшукання яких надано дозвіл на проведення обшуку.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що вищезазначені речі можуть містити відомості, що мають значення для обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та були вилучені згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За змістом цієї норми, вилучені під час обшуку речі та предмети, на відшукування яких було надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном і на них не розповсюджуються вимоги ст.ст. 168-169 КПК України щодо порядку його вилучення та повернення.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 170, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ТОВ «Бурінком-Україна» про зобов`язання слідчого вчинити дії щодо повернення майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1