Справа № 442/2599/18
Провадження № 1-кп/442/293/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі об`єднане кримінальне провадження №0000690 від 28.03.2018 року, №0001373 від 25.06.2018 року, №0001374 від 25.06.2018 року, №0001420 від 30.06.2018 року, №0001533 від 14.07.2018 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, громадянина України, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого 18.07.2016 року вироком Дрогобицького міськрайонного суду за ч.2 ст. 185 Кк України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, звільненого із Миколаївської ВК №50 на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 28.07.2017 умовно-достроково згідно ст.107 КК України ( не відбутий термін 1 рік 3 місяці 10 днів), -

- про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 395 КК України,-

- з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

встановив:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 в період часу з 19 год. 20 хв. по 20 год. 00 хв. 27 березня 2018 року в квартирі АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, а саме заволодіння чужим майном, повторно, таємно викрав банківську карту ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 у ОСОБА_5 , а в подальшому, через банкомат ПАТ «Кредобанк», що розташований за адресою м. Дрогобич, вул. В.Великого, 7А, ввівши в даному банкоматі пін код, який був йому відомий до цього, кількома банківськими операціями, зняв кошти в сумі 4500 грн., чим заволодів майном потерпілої на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, близько 20 год. 00 хв. 27.05.2018 року ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , маючи умисел на незаконне збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_6 , взяв у останньої телефон марки «WILEYFOX Spark» вартістю 3000 грн. із поміщеною в ньому сім карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 20 грн. та повідомив потерпілій, що хоче послухати музику на телефоні. Після цього ОСОБА_3 тримаючи у руці вищевказаний телефон пішов до кухонної кімнати зазначеної квартири, а в подальшому вийшов з квартири та не повернувся, після чого розпорядився даним телефоном на власний розсуд, а саме заставив у ломбард «Партнер» у м. Дрогобичі, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 3020 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього, 11.06.2018 приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, скориставшись відсутністю уваги потерпілого ОСОБА_7 , таємно викрав мобільний телефон марки «iPhone 4» вартістю 2200 грн. із сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., які належать ОСОБА_7 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 2220 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, близько 05 год. 00 хв. 30.06.2018 року ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_6 , маючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перевіривши, що за його діями ніхто не слідкує, таємно повторно викрав телевізор марки «Telefunken», вартістю 2400 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

18 травня 2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області відносно ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд, як за особою, яка звільнена з місць позбавлення волі терміном на 1 рік із наступними обмеженнями: заборона виходу з дому з 23 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.; заборона перебувати в місцях, де продається спиртне на розлив, кафе, барах, ресторанах; заборона виїзду за межі Дрогобицького району в особистих справах без дозволу керівництва Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області; зобов`язано з`являтись у Дрогобицький ВП ГУ НП у Львівській області один раз на місяць.

З даною ухвалою ОСОБА_3 був ознайомлений 19.05.2018 та цього ж дня йому роз`яснено зміст ст. 395 КК України, про що він особисто розписався на ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року.

Однак, ОСОБА_3 у період часу з 01.07.2018 по 10.07.2018 діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання, а саме кв. АДРЕСА_6 та виїхав за межі Дрогобицького району у м. Київ.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Суду дав покази про те, що дійсно здійснив ряд крадіжок, зокрема: 27.03.2018 року у квартирі АДРЕСА_3 взяв у ОСОБА_5 банківську карту ПАТ «Ощадбанк» для того щоб купити вино, однак її не повернув, а зняв з неї кошти в сумі 4500 грн., які потратив на власні потреби; 27.05.2018 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 взяв у ОСОБА_6 мобільний телефон, сказавши, що хоче послухати музику, вийшов з квартири, а в подальшому здав його у ломбард; 11.06.2018 року перебував у кв. АДРЕСА_7 звідки викрав у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «iPhone 4», скориставшись відсутністю його уваги; 30.06.2018 року по місцю свого проживання у квартирі АДРЕСА_6 викрав телевізор марки марки «Telefunken», що належав його матері ОСОБА_8 . Також не заперечив, що знав, що відносно нього встановлено адміністративний нагляд та що йому заборонено самовільно залишати місце свого проживання, однак з 01.07.2018 року по 10.07.2018 року поїхав у м.Київ з метою працевлаштування, не повідомивши про це відповідні органи.

Просив суворо не карати, щиросердечно розкаявся, обіцяє відшкодувати завдану шкоду.

Потерпілі просили проводити розгляд кримінального провадження без їхньої участі, шкода їм не відшкодована, щодо міри покарання покладаються на думку суду.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 395 КК України. Його дії вірно кваліфіковано за:

- ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно, вчинивши таке повторно;
- ч.2 ст. 190 КК України, оскільки він заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинивши таке повторно;

- ст. 395 КК України, оскільки він самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також суд враховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, характеристику за місцем проживання, встановлених судом конкретних обставин події, оцінки поведінки обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої шкоди, те що дані кримінальні правопорушення обвинувачений здійснив під час умовно-дострокового звільнення, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, та відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати до обраного покарання невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.07.2016 року, за яким ОСОБА_3 засуджено до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць та відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 28.07.2017 року звільненого умовно достроково на невідбутий термін 1 рік 3 місяці 10днів.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід домашній арешт залишити до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч.2ст.190, ст.395 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 185 КК України - у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ст.395 КК України у виді 3 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 обрати покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71, 107 КК України до призначеного покарання ОСОБА_3 частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.07.2016 року і остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 домашній арешт, залишити до вступу вироку в законну силу
Після вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 взяти під варту та відраховувати строк відбуття покарання з моменту фактичного затримання.
Речові докази: DVD - диск із фотознімками особи, яка знімала грошові кошти із банківської карти, яка належить ОСОБА_5 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1