Провадження № 1-кс/761/8010/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання,

у с т а н о в и в:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 зі скаргою на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 120 181 000 800 006 88.

На обґрунтування скарги зазначено, що представник потерпілої звернувся до слідчого СВ Святошинського УП НП у м. Києві з клопотанням про проведення розшуку дитини - малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак слідчий постановою від 21.03.2018 у задоволенні клопотання відмовив, посилаючись на те, що Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» забороняється проведення оперативно-розшукових заходів при відсутності підстав, передбачених ст. 6 вказаного Закону.

Крім того, слідчий обґрунтував своє рішення положеннями ч. 1 ст. 141, ст.160, 161 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, місце проживання дитини, яка не досягла десятирічного віку, визначається за згодою батьків, спір з цього питання вирішується органом опіки та піклування або судом.

Отже, на думку слідчого, відсутні підстави для проведення відповідних слідчих (розшукових) дій з метою встановлення місцезнаходження дитини.

У судовому засіданні представник потерпілої наполягав на скасуванні вказаної постанови, вважаючи прийняте слідчим рішення таким, що не відповідає закону, захисник просив вищезазначену постанову слідчого скасувати, зобов`язати слідчого провести ініційовані стороною захисту слідчі (розшукові) дій.

Слідчий Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив.

Зазначена обставина у силу ч.3 ст. 303 КПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника потерпілої, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Святошинським УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 120 181 000 800 006 88 за ст. 356 КК України, яке розпочате за заявою ОСОБА_4 від 26.01.2018 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_7 09.12.2017 забрав спільного сина та до дня подання заяви не повернув.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 40 КПК слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених КПК.

Як визначено ч. 1 ст. 41 КПК, оперативні підрозділи органів Національної поліції здійснюють слідчі (розшукові) дії за письмовим дорученням слідчого.

У силу ч. 1 ст. 223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, які спрямовані на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Частиною 6 статті 223 КПК потерпілому, його представнику надано право ініціювати проведення слідчої (розшукової) дії.

Одним з видів слідчих (розшукових) дій є обшук, який з-поміж іншого проводиться з метою встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні, з поміж іншого, підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого та інші обставини.

Відповідно до ст.84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів, з-поміж іншого, є документи, у тому числі протоколи процесуальних дій.

Доказуванням згідно з ч. 2 ст. 91 КПК є збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У силу ч.2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Порядок збирання доказів у кримінальному провадженні встановлений ст. 93 КПК, яка передбачає, що потерпілий здійснює збирання доказів, у тому числі шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, безпосереднє проведеннях таких слідчих дій покладається на слідчого. При цьому також встановлено, що відмова слідчого може бути оскаржена до слідчого судді.

Сукупність наведеного приводить до висновку, що проведення слідчих (розшукових) дій, у яких зацікавлений потерпілий, можливе виключно через слідчого.

З метою забезпечення рівності сторін та збалансованості їх прав, для перешкоджання зловживанню правами та процесуальними повноваженнями, на слідчого суддю покладений обов`язок перевірки дотримання вимог закону під час реалізації сторонами їх процесуальних прав.

Отже, необґрунтована відмова слідчого від проведення певних слідчих (розшукових) дій за клопотанням потерпілого суттєво звужує можливість ефективного розслідування, а у деяких випадках взагалі його виключає.

За диспозицією ст. 356 КК кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, полягає у самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам.

За станом на день розгляду скарги відсутні дані по прийняття у справі рішення про закриття кримінального провадження, отже, слідчий суддя виходить з того, що досудове розслідування триває.

З огляду на зазначене, під час досудового розслідування підлягає встановленню наявність фактів, які б свідчили, що саме ОСОБА_7 вчинив дії, правомірність яких оскаржується потерпілою та її представником.

Наведене свідчить, що оскаржувана постанова слідчого від 21.03.2018 не ґрунтується на вимогах закону, тому підлягає скасуванню.

У той же час, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення скарги у частині покладання на слідчого обов`язку у проведенні оперативних заходів щодо розшуку малолітнього ОСОБА_5 .

Наведене у своїй сукупності приводить слідчого суддю до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 21.03.2018 у кримінальному провадженні № 120 181 000 800 006 88 від 26.01.2018 скасувати.

Зобов`язати слідчого Святошинського УП ГУ НП у в м. Києві, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 181 000 800 006 88 від 26.01.2018, здійснити слідчі (розшукові) дії з метою встановлення місцезнаходження малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1