Справа №472/67/16-к 29.08.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка Петровськ - Забайкальського району Читинської області Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого.
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_5
обвинувачений: ОСОБА_6
__________________________________________________________________Провадження № 11-кп/784/17/18 Головуючий суду 1 інст: ОСОБА_7
Категорія: ст.186 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .
Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11.10.2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись в зазначену інспекцію на реєстрацію.
Запобіжний захід у вигляді взяття під варту було скасовано, ОСОБА_6 звільнено з під варти в залі суду.
На даний вирок прокурором подано апеляційну скаргу, в якій прокурор просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.
Тобто, в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, тому участь останнього, відповідно до положень ч.4 ст. 401 КПК України, є обов`язковою.
Апеляційним судом вживалися передбачені законом заходи для належного сповіщення обвинуваченого про дату, час і місце апеляційного розгляду шляхом надсилання за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_6 повідомлень та повісток про виклик. Незважаючи на це, обвинувачений до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.
У зв`язку з неодноразовими неявками обвинуваченого в судове засідання ухвалою апеляційного суду від 20.01.2017 року було оголошено розшук ОСОБА_6 та зупинено судове провадження.
Прокурор неодноразово звертався до апеляційного суду з клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.05.2018 р. задоволено клопотання прокурора, та надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу в судове засідання Апеляційного суду Миколаївської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.
Ухвала суду втрачала силу з моменту приводу обвинуваченого до суду Апеляційної інстанції, або закінчення 6 місяців.
29.08.2018 р. ОСОБА_6 доставлений до приміщення Апеляційного суду Миколаївської області.
Обгрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, обвинувачений раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, офіційно не працює, перебуває на обліку у лікаря- нарколога з діагнозом « Хронічний алкоголізм 1 ступеню», отже наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме спроба переховуватись від суду та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Розглядаючи клопотання прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд, заслухавши думку прокурора на підтримку клопотання, вислухавши пояснення обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження дійшов наступного.
З положень ст. 183 КПК України вбачається, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Є достатні підстави вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Вироком суду першої інстанції від 11.10.2016 р. обвинуваченого визнано винуватим у вчиненні даного злочину, і ним вирок не оскаржено. В апеляційній інстанції вказаний вирок переглядається за апеляційною скаргою прокурора з інших правових питань.
Разом з цим, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, але щиро кається у вчиненому злочині.
У судовому засіданні в апеляційному суді ОСОБА_6 пояснив, що не знав про розгляд в Апеляційному суді Миколаївської області апеляційної скарги прокурора на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11.10.2016 року відносно нього, жодних повідомлень з апеляційного суду не отримував, від суду не переховувався. Адреса вказана у вироку не дійсна, оскільки він там не проживав з 2001 року, відтоді як брат продав квартиру, яка залишилась їм від матері. На даний час він проживає в селі Надеждівка з цивільною дружиною, вони чекають народження дитини. Він не знав, що його розшукують, оскільки працівники поліції до нього не приходили.
Окрім того, він неодноразово зустрічався з дільничним інспектором поліції, знаходився у відділі поліції і про те, що він знаходиться у розшуку, або до нього застосувався привід йому не говорили.
Вищезазначені пояснення засудженого, на думку колегії свідчать про відсутність ризику заявленого прокурором, а саме ризику переховування від суду та підтверджують існування у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, а отже доводи клопотання прокурора щодо наявності даного ризику не є слушними.
Щодо твердження прокурора про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання вчинення ним інших злочинів, то вони не заслуговують на увагу, оскільки даних на підтвердження того, що обвинуваченому повідомлялось про підозру у вчиненні іншого злочину, апеляційному суду не надано, а тому є недоведеним припущенням щодо можливої процесуальної поведінки обвинуваченого.
Враховуючи наведене, ризиків переховування від суду та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведено, а тому підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час немає.

Таким чином, клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331,376, 405 КПК України,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: