Справа № 442/4640/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/86/18 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.12.2017 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0002162 від 21.10.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Борислав Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів зараховано покарання відбуте частково за попереднім вироком Бориславського міського суду Львівської області від 16.11.2017 року, та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до п."в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного за даним вироком покарання.

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 13 березня 2017 року приблизно о 12 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшла через відчинені двері до будинку АДРЕСА_2 , під приводом просити милостиню та знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку, шляхом вільного доступу з полички шафи, яка знаходилась в одній із кімнат будинку, таємно викрала 130 гривень, золоті ювелірні вироби вагою 27.1 грами вартістю 26 287 гривень, срібне колечко вагою 2.5 грами вартістю 250 гривень, чим спричинила майнової шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 26 667 гривень 00 копійок.

Окрім цього 09 травня 2017 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшла через відчинені двері до будинку АДРЕСА_3 , під приводом просити милостиню та знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку, шляхом вільного доступу з полички серванту, який знаходилась в одній із кімнат будинку, таємно викрала 8 000 гривень, золотий перстень 375 проби вагою вартістю 1.86 грам вартістю 5000 гривень та золоті сережки вагою 3.31 грам вартістю 3000 гривень, чим спричинила майнової шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 16 000 гривень.

06 червня 2017 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшла через відчинені двері до будинку АДРЕСА_4 , під приводом просити милостиню та знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку, шляхом вільного доступу до жіночої сумки, яка знаходилась в одній із кімнат будинку намагалась таємно викрасти майно ОСОБА_11 , а саме: золоте колечко вагою 1 грам, вартістю 1455 гривень, 100 доларів США (по курсу НБУ станом на 06.06.2017 року становить 2628 гривень 09 копійок) та 5000 гривень, на загальну суму 9083 гривні 09 копійок.

Вказані грошові кошти та золотий виріб ОСОБА_7 заховала у свою жіночу сумочку, намагалась вийти з приміщення, однак з причин, що не залежали від її волі не вчинила усіх дій, які вважала за необхідне для доведення свого наміру по викраденню чужого майна до кінця, так як була затримана власниками будинку в гостьовій кімнаті будинку АДРЕСА_4 .

19.10.2017 року в обідній час ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, викрала чоловічий золотий перстень вагою 7,53 грами. 585 проби, чим заподіяла ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 7530 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів зарахувати покарання відбуте частково за попереднім вироком Бориславського міського суду Львівської області від 16.11.2017 року, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2017 року, ОСОБА_7 , не має права на звільнення від відбування покарання, оскільки вона вчинила злочин після набрання законної сили вищевказаним законом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченої, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 13.03.2017 року, 09.05.2017 року, 06.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Таким чином, з огляду на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та в порушення Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнив її від відбування покарання, що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України нового вироку.

Таким чином, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченої, яка раніше судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра на нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, обставин, що обтяжують покарання колегією суддів не встановлено.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що покарання ОСОБА_7 слід обрати в межах санкції інкримінованого їй злочину у виді позбавлення волі із застосуванням до неї положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України, оскільки остання має на утриманні двох малолітніх дітей, щиро розкаялась у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.12.2017 року в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів зарахувати покарання відбуте частково за попереднім вироком Бориславського міського суду Львівської області від 16.11.2017 року, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4