НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/864/18
Провадження № 1-кп/0182/463/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.05.2018 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2017 року за №0004633 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополя, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого слюсарем ремонтником в ТОВ «ХОСВОКОМ», який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, -
за правовою кваліфікацією ч.2 ст.345 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -
В С Т А Н О В И В:

04.11.2017 року о 08 годині інспектор сектору реагування патрульної поліції №2 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_5 , разом із поліцейським сектору реагування патрульної поліції №2 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являються працівниками правоохоронного органу та які, відповідно до своїх функціональних обов`язків, з метою охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку, або припинення їх порушення застосовують поліцейські превентивні заходи, визначені статтями 31-41 Закону України «Про Національну поліцію», у форменому одязі заступили на чергування по охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю на маршрут патрулювання «адміністративна зона 7» в місті Нікополь, Дніпропетровської області.
04.11.2017 року приблизно о 17 годині, перебуваючи на маршруті патрулювання, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали від старшого інспектора- чергового сектору реагування патрульної поліції №3 Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 повідомлення про те, що двоє невстановлених осіб порушують громадський порядок поряд із будинком АДРЕСА_2 . Після прибуття на місце виклику, ними виявлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись поряд з магазином «Єва», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. В.Усова, буд. №34, порушували громадський порядок, а саме, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в публічному місці висловлювалися нецензурною лайкою. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до своїх функціональних обов`язків, почали вимагати від ОСОБА_10 та ОСОБА_9 припинити вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 178 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» - «розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді» та ст. 173 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» - «дрібне хуліганство».
На законні вимоги працівників поліції припинити порушувати громадський порядок та повідомити свої анкетні дані, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не реагували, повідомити свої анкетні дані відмовились та поводили себе агресивно. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , працівники поліції, відповідно до вимог ст.ст. 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», застосовуючи фізичну силу та спеціальні засоби, керуючись ч. 1 ст. 263 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», прийняли рішення про затримання даних осіб. З метою уникнення затримання, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 намагалися втекти із місця події, однак були затримані працівниками поліції. У цей момент, з метою уникнення затримання, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, а саме ОСОБА_11 , тілесних ушкоджень під час виконання ним своїх службових обов`язків. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 04.11.2017 приблизно о 17:10 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу магазину «Єва», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. В.Усова, буд. №34, діючи умисно, усвідомлюючи, що його протиправні дії спрямовані відносно працівника поліції, який, перебуваючи у форменому одязі, виконував свої професійні обов`язки наніс ОСОБА_5 один удар взутою ногою по тильній поверхні пальців лівої руки, чим заподіяв йому згідно висновку судово-медичної експертизи № 34 від 18.01.2018 тілесне ушкодження у вигляді: травматичного розриву сухожилку розгинача 4-го пальця лівої кисті, що відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були затримані та доставлені до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для складання адміністративних протоколів.
Умисні дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просив розглядати провадження за його відсутності. Нових доказів суду не надав та не оспорював докази, зібрані під час досудового розслідування. Зазначив , що претензій до обвинуваченого він не має, цивільний позов потерпілим не заявлений. Від виступу в судових дебатах потерпілий відмовився і покладався на розсуд суду під час призначення покарання обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою провину повністю та пояснив, що в той день він був вихідним і разом з братом ОСОБА_12 вже перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, увійшли до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване на шляху їх додому. щоб випити пива. Але випили ще по 100г горілки. Йому захотілося в туалет, а в приміщенні кафе його немає і тому він вийшов справити нужду на вулицю, за приміщення павільйону. В цей час проходив чоловік, який почав йому робити зауваження, а він в свою чергу почав лаятися нецензурною лайкою та посилати його куди завгодно. Лише пізніше йому стало відомо, що цей чоловік є співробітником поліції і саме він викликав наряд патрульних, які були по формі та склали стосовно нього адміністративний протокол про вчинення дрібного хуліганства. Обставини, викладені в протоколі він не оскаржує і згоден з його притягнення до адміністративної відповідальності. Але на прохання співробітників поліції одним із яких був потерпілий ОСОБА_13 назвати прізвище, він відмовлявся, а проїхати в Нікопольський відділі поліції не хотів і чинив супротив. Він перебував у стані сильного сп`яніння, тому розмахував спочатку руками, а потім ногами, намагаючись вдарити співробітників поліції, які хотіли доставити його у відділ поліції. Куди саме і чим він спричинив удар потерпілому пояснити не може, бо не пам`ятає, хоча мав намір саме спричинити тілесні ушкодження своїми рухами. В скоєному щиро кається, добровільно відшкодував шкоду, завдану потерпілому своїми діями і просив не позбавляти його волі.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

З огляду на викладене, вважаю, що дії обвинуваченого мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, скоєння якого не потягло тяжких наслідків для потерпілого та сторонніх осіб. ОСОБА_3 давав правдиві покази, як під час досудового розслідування так і в суді, добровільно відшкодував шкоду. завдану потерпілим, що є обставинами. які пом`якшують вину обвинуваченого. Він офіційно працює слюсарем ремонтником і комунальному підприємстві і добре характеризується як за місцем роботи так і за місцем постійного проживання, де проживає з мамою, що свідчить про наявність соціальних зв`язків. Суд приймає до уваги позицію потерпілого ОСОБА_5 , який відмовився від участі у судовому розгляді кримінального провадження і, вказав, що претензій до обвинуваченого немає, тому покладався на розсуд суду під час призначення покарання. Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Обставиною, яка обтяжує вину обвинуваченого є скоєння правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що не заперечував сам обвинувачений.
Враховуючи викладене вважаю, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також відповідним до вчиненого та його наслідків буде покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Керуючись ч. 3 ст. 349, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на один рік. Відповідно до вимог п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1