Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

14 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) судове провадження за спільним поданням адміністрації державної установи «Катеринівська виправна колонія (№46)» (далі - ДУ «Катеринівська ВК (№46)») та спостережної комісії Сарненської районної державної адміністрації про заміну ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за даним вироком більш м`яким покаранням, а саме у виді обмеження волі,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2018 року скасувати та задовольнити спільне подання адміністрації ДУ «Катеринівська виправна колонія (№46)» та спостережної комісії Сарненської районної державної адміністрації, замінивши йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме покаранням у виді обмеження волі.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, у задоволенні спільного подання адміністрації державної установи «Катеринівська виправна колонія (№46)» та спостережної комісії Сарненської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, а саме - у виді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_4 відмовлено.

Засуджений ОСОБА_4 в основу незаконності ухвали покладає те, що він сумлінно виконує норму виробітку, працюючи на виробництві колонії, має подяку та заохочення та вцілому вважає, що довів своє перевиховання та став на шлях виправлення. Також додає, що вживати алкогольні напої йому категорично заборонено, а закваска, яку виявили працівники колонії, є хлібною та не містить спиртного, а тому ця обставина не може бути врахована як така, що впливає на вирішення питання щодо заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, в доведення своїх вимог додає, що хоча і мав одне стягнення у зв`язку із даною подією, однак воно погашене в установленому законом порядку, а тому також не може впливати на хід вирішення питання щодо заміни невідбутої частини покарання.

Відповідно до ухвали, суд встановив у судовому засіданні, що засуджений ОСОБА_4 07 лютого 2018 року був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння середнього ступеня з наявністю алкоголю 2.4% проміле, згідно протоколу медичного обстеження від 07 лютого 2018 року, який був виготовлений за результатами проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 .. У своєму поясненні засуджений ОСОБА_4 , як зазначив суд, особисто підтвердив факт виготовлення та вживання хлібної закваски. Крім того судом зазначено, що 22 лютого 2018 року до засудженого було застосовано дисциплінарне стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 4 доби, а тому засуджений не довів факт того, що він чітко став на шлях виправлення, чи довів, що перевиховується, а тому суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу засудженого та просили її задовольнити, замінивши ОСОБА_4 невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, думку прокурора про відмову у задоволенні апеляційної скарги засудженого, а також надані його пояснення з приводу законності ухвали суду першої інстанції та пропозицію про залишення без змін такої ухвали, перевіривши матеріали судового провадження за поданням про заміну покарання засудженому на більш м`яке, дослідивши подання адміністрації ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії при Сарненській райдержадміністрації на засудженого ОСОБА_4 та характеристику керівництва на останнього, затверджену керівництвом колонії, та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Із характеристики засудженого ОСОБА_4 від 05 грудня 2017 року вбачається, що він засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року ОСОБА_4 було зараховано у строк відбування призначеного покарання строк попереднього його ув`язнення з 15 вересня 2015 року по 24 грудня 2015 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та строк покарання закінчується у ОСОБА_4 відповідно 05 червня 2020 року.

Характеристикою також підтверджується, що засуджений ОСОБА_4 під час утримання у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заходи заохочення до нього не застосовувалися.

За час відбування покарання у ДУ «Катеринівська ВК (№46)», до якої прибув 20 січня 2016 року, що також підтверджується характеристикою, ОСОБА_4 зарекомендував себе позитивно, допустив два порушення встановленого режиму відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності притягувався двічі, за сумлінну працю та поведінку заохочувався також двічі правами начальника установи.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш мяким покаранням. У відповідності до ч.3 цієї ж статті, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За роз`ясненнями п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш мяким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належним чином, врахувавши особу засудженого ОСОБА_4 , його поведінку в установі виконання покарання, прийшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення подання адміністрації колонії та спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд встановив, що 07 лютого 2018 року ОСОБА_4 був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння, та відповідно до протоколу за результатами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, перебував у алкогольному сп`янінні середнього ступеню. надавши відповідні пояснення, що зберігав та вживав домашню хлібну закваску у той день.

Разом з тим, у ході апеляційного провадження колегією суддів установлено, що у засудженого ОСОБА_4 наявне одне непогашене дисциплінарне стягнення у виді поміщення до ДІЗО, карцер на строк 4 (чотири) доби, про що він особисто повідомив, надіславши клопотання від 05 червня 2018 року про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що така поведінка засудженого ОСОБА_4 свідчить лише про те, що він вцілому дотримується режиму відбування покарання лише під контролем адміністрації, що є його обов`язком, проте встановлені обставини не свідчать про те, що ОСОБА_4 став на шлях виправлення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Адвокат ОСОБА_7 у ході апеляційного розгляду судового провадження будь-яких інших, переконливих доводів, які б могли стати підставою для заміни ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме - у виді обмеження волі, під час розгляду даної справи суду апеляційної інстанції не повідомив.

Порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону у ході апеляційного розгляду скарги засудженого, колегія суддів також не встановила.

Суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.407 КПК України, має право залишити ухвалу без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2018 року у судовому провадженні за спільним поданням адміністрації ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії Сарненської райдержадміністрації про заміну ОСОБА_4 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, що призначене вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року за ч.1 ст.121 КК України більш м`яким покаранням, а саме у виді обмеження волі залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя- доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3