Справа № 742/4053/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/522/2018
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002086 від 14 листопада 2017 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2018 року,

щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавка Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, з базовою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , який 17 листопада 2017 року був засуджений Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 30 діб арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2017 року у виді 10 днів позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_9 , а у разі відсутності або недостатності у нього коштів, з його законного представника ОСОБА_10 на користь держави 1236 гривень 55 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним що:

1) 13 вересня 2017 року, у вечірній час, неповнолітній ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до будинку за адресом: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що власника будинку не має вдома, шляхом відкриття вхідних дверей, які були не замкнені на ключ, таємно проник в середину, звідки викрав мікрохвильову піч DELFA, вартістю 1394,07 грн, чим завдав ОСОБА_11 матеріальної шкоди.

2) У період з 18 по 20 жовтня 2017 року, в нічний час, неповнолітній ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до будинку за адресом: АДРЕСА_2 , де скориставшись відсутністю власника, ривком відкрив вхідні двері, які були замкнені на ключ, таємно проник в середину будинку, звідки викрав болгарку марки "Інтерскол УШМ-180/1800М" вартістю 1212 грн, болгарку марки "Stark Line AG 1010" вартістю 756 грн, чим завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 1968 грн.

3) 10 листопада 2017 року, у вечірній час, неповнолітній ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до будинку за адресом: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що власника не має вдома, ривком відкрив вхідні двері, які були замкнені на ключ, таємно проник у будинок, звідки викрав мультиметр марки „UNI-T UT39A вартістю 590,82 грн, осцилограф марки „С 1 - 39 вартістю 1200 грн, та рушницю мисливську гладкоствольну марки „ІЖ 54" 12 калібру вартістю 5300 грн, чим завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 7090,82 грн.

В апеляційній скарзі заступник прокурора області просить вирок суду змінити через суворість призначеного покарання та призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням попереднього вироку від 17.11.2017 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 1 року позбавлення волі. Зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день за день. Виключити з резолютивної частини вироку рішення суду про стягнення із законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 суми судових витрат у розмірі 1236 грн 55 коп.

Аргументує тим, що призначаючи покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів, умови його життя та виховання. Вказує на те, що ОСОБА_9 перебуває на обліку служби у справах дітей Прилуцької РДА, як такий що перебуває у складних життєвих обставинах, проживає разом з матір`ю та бабусею.

Суд формально врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, однак не врахував особливостей конкретного злочину та ступінь тяжкості наслідків, що настали. Жоден з потерпілих не мав до ОСОБА_9 претензій ні матеріального, ні морального характеру, викрадене майно їм повністю повернуто, що поновило їх право власності.

Вважає, що сукупність пом`якшуючих обставин, з урахуванням особи винного, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, були усі підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Покладаючи судові витрати на законного представника неповнолітнього, суд не врахував положення закону та майнового стану. На думку прокурора, судові витрати необхідно було віднести за рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд не зарахував ОСОБА_9 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 27 листопада 2017 року.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу прокурора в повному об`ємі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу першого заступника прокурора задовольнити частково.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у трьох епізодах таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним під час судового засідання доказам і в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за сукупністю злочинів за правилами ч.1 та ч. 4 ст. 70 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 11 жовтня 2017 року відкрито заволодів пенсією ОСОБА_13 , 1940 року народження, за що був засуджений 17.11.2017 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 186 КК України на 30 діб арешту.

У даному кримінальному провадженні він визнаний винуватим в трьох епізодах крадіжок чужого майна, вчинених у вересні, жовтні 2017 року та 10 листопада 2017 року, до постановлення вироку судом 17 листопада 2017 року.

Тому, при складанні покарань повинні застосовуватись положення ч.1 та ч. 4 ст. 70 КК України -сукупність злочинів за двома вироками, а не ст. 71 КК України-призначення покарання за сукупністю вироків, як помилково вирішив суд.

З огляду на те, що застосовуються положення ст. 70 КК України, колегія суддів погоджується із принципом призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про застосування положень ст. 69 КК України. Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив три епізоди тяжких злочинів проти власності, поряд з визнанням провини, каяттям та сприянням у їх розкритті, за місцем проживання характеризується вкрай негативно, як особа, що вживає спиртні напої, схильний до крадіжок, на нього надходили скарги до сільської ради від сусідів, за місцем навчання характеризується, як такий, що має схильність до бродяжництва та шкідливих звичок, з розвиненим почуттям злоби, агресії та ненависті до оточуючих, мати неповнолітнього ОСОБА_10 не справляється з вихованням сина, який часто конфліктує з нею та вдається до фізичного насильства.

Відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих на час судового розгляду, не може бути віднесена до заслуг обвинуваченого, якому потерпілі пробачили та не заявляли позову з урахуванням безперспективності його відшкодування.

Неповнолітній ОСОБА_10 , вчиняв крадіжки у сусідів, будучи обізнаним, де вони перебувають та плануючи крадіжки. Розпочав порушення закону з крадіжок чужого майна, після чого вчинив пограбування пенсіонерки серед білого дня, неподалік від відділення поштового зв`язку, що свідчить про його високу суспільну небезпечність як особистості.

Перебуваючи на навчанні у Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_9 самовільно залишив навчальний заклад, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, станом на листопад 2017 року не отримав свідоцтва про базову загальну середню освіту, не дивлячись на те, що для нього створені усі умови для навчання та проживання.

Під час підготовки досудової доповіді інспектор органу з питань пробації прийшов до висновку, що ризик вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення є досить високим та вважав за неможливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та без здійснення постійного нагляду.

Якщо судом встановлені тільки обставини, що пом`якшують покарання, проте істотно не знижують тяжкості вчинених злочинів, а винна особа характеризується вкрай негативно, призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, суперечитиме принципам справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та умовам, переліченим у ст. 69 КК України.

Покарання у виді 30 діб арешту обвинувачений не відбував, строк відбування покарання за цим вироком йому обчислюється з дня фактичного затримання, з 27 листопада 2017 року, а тому зарахування попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, призведе до подвійного зарахування одного і того ж часу, що не передбачено ч. 5 ст. 72 КК України.

Щодо вимоги апеляційної скарги прокурора про неправильність покладення судових витрат у кримінальному провадженні на законного представника неповнолітнього обвинуваченого, то вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Обвинувачений ОСОБА_9 є неповнолітнім, не працює та не навчається, власних грошових коштів не має. Експертизи за дорученням слідчого чи суду проводяться у спеціалізованих державних експертних установах за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються із Державного бюджету.

Питання про стягнення процесуальних витрат із законних представників неповнолітніх обвинувачених, не врегульовано нормами кримінального процесуального законодавства. Судом у вироку не вмотивовано чому, у разі відсутності грошових коштів у неповнолітнього обвинуваченого, процесуальні витрати має відшкодовувати його законний представник. З урахуванням майнового стану обвинуваченого, його віку, суд мав усі підстави для віднесення судових витрат за рахунок держави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_9 в частині покарання та стягнення судових витрат змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покаранням, призначеним за цим вироком, поглинути покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2017 року та за сукупністю злочинів за двома вироками остаточно призначити три роки позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання про стягнення з неповнолітнього ОСОБА_9 , а у разі відсутності або недостатності у нього коштів, з його законного представника ОСОБА_10 на користь держави 1236 гривень 55 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.

Віднести судові витрати в сумі 1236 гривень 55 копійок на рахунок держави.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16