18.10.2018 Справа № 485/1365/17
1-кп/469/40/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2018 року смт. Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження та інших учасників кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Згідно зі ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
На підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення прокурору обвинувального акта, який не відповідає вимогам цього Кодексу.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений пояснили, що вважають обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам законодавства.
Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості :
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
До обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування, та інші документи, передбачені ч.4 ст.291 КПК України.
Зазначених вимог прокурором не дотримано.
Як вбачається з обвинувального акта, сформульоване прокурором обвинувачення є неконкретним, не містить всіх необхідних даних про об`єктивну сторону складу злочину, зокрема, щодо способу вчинення злочину, обставин його вчинення та наслідків протиправних дій, зокрема, не визначено, які саме протиправні дії щодо самовільного зайняття земельної ділянки та використання її для вирощування сільськогосподарських культур вчинено обвинуваченим, не встановлено фактичну площу посівів під конкретними сільськогосподарськими культурами, наявність причинно-наслідкового зв"язку між діями обвинуваченого та заподіяною державі шкодою та у чому саме полягає завдана шкода.
Невстановлення судом даних обставин може бути підставою для скасування вироку суду відповідно до ст..410 КПК України.
Відсутність чіткого, конкретного формулювання обвинувачення у скоєнні злочину фактично позбавляє обвинувачену особу можливості захищатися від такого обвинувачення в суді.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішеннях у справах "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року (п.34), Селіверстов проти Росії від 25 вересня 2008 року (п.17), положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Обвинувальний акт затверджений прокурором, але печатка відповідної прокуратури відсутня,, що свідчить про неналежне затвердження обвинувального акта та відсутність підстав розглядати його як процесуальний документ, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам пункту 9.5.1, 18.2.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24 лютого 2016 року № 103, щодо засвідчення печаткою процесуальних документів, які складені в органах прокуратури.
Місце затвердження обвинувального акта, у порушення п.9 ч.2 ст.291 КПК України, не зазначено.
Таким чином, судом встановлено невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, що, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Виходячи з викладеного вище, керуючись п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд-
п о с т а н о в и в :
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя