10.10.18№ 336/6085/2018
Пр. № 1-кс/336/1856/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, виявленого під час огляду місця події біля будинку № 190 по вул. Моторобудівників в м. Запоріжжі 25 вересня 2018 року.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 26 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003148 внесено відомості за ч. 1 ст. 309 КК України за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів.

В ході огляду місця події, яким є ділянка по проспекту біля Моторобудівників будинку № 190 в м. Запоріжжі у невстановленої особи виявлено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору.

Посилаючись на те, що вказані речі мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні як предмет незаконних дій, тому мають бути піддані арешту, просить про накладення на них арешту.

Слідчий, належним чином викликаний для розгляду клопотання, до суду не з`явився з невідомих причин, що в силу ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання у його відсутність.
Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий не довів правової підстави для застосування арешту, хоча вказана річ і має ознаки речового доказу в кримінальному провадженні як предмет незаконного обігу, так як не довів наявність ризиків її приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тому слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

Крім наведених міркувань, при вирішення клопотання, суддя бере до уваги, що вимоги про арешт спрямовані в русло правових норм, які регулюють арешт тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим зауважує на тому, що вказане клопотання подано з порушенням встановленого частиною 5 ст. 171 КПК України строку на тринадцятий день після вилучення речей, тоді як клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, і це є самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя, не вбачаючи передумов для накладення арешту, вважала б за доцільне порекомендувати слідчому за наявності обґрунтованих підстав визначити статус цієї речі як речового доказу в кримінальному провадженні і з метою його збереження в інтересах ефективного розслідування визначити в силу ст. 100 КПК України належне місце для зберігання.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1