печерський районний суд міста києва
Справа № 757/508/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури м. Києва , яка полягає у нерозгляді клопотання, у рамках кримінального провадження № 0003470,

В С Т А Н О В И В :

28.12.2017 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури м. Києва, у порядку ст. 220 КПК України, на бездіяльність яка полягає у не розгляді клопотання.

У поданій скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого розглянути клопотання 18.12.2017 вих. № П-8887 в порядку ст. 220 КПК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги ОСОБА_3 зазначає, що ним подано клопотання до прокуратури м. Києва про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0003470, яке залишено органом досудового розслідування без відповідного реагування.

ОСОБА_3 перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор», про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином, клопотання про проведення відеоконференцзв`язку останнім заявлено не було, а відтак слідчий суддя вважає наявними підставами для розгляду скарги у відсутності особи, яка подала скаргу.

У судове засідання представник прокуратури м. Києва не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник прокуратури м. Києва, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до наступного висновку.

Із змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до прокуратури м. Києва з клопотанням від 18.12.2017 вих. № П-8887 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0003470.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

У разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

У будь-якому випадку, про результати розгляду клопотання особа, яка заявила його, повідомляється.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Окрім цього, у п. 2107 рішенні ЄСПЛ у справі «Mpiseyev v. Russia», вказується, що необмежений доступ до матеріалів справи і необмежене використання всіх записів (включаючи за необхідності можливість отримання копій відповідних документів) є важливими гарантіями справедливого судового розгляду.

Разом з тим, вимоги визначені ч. 5 ст. 55 та ч. 2 ст. 220 КПК України дотриманні слідчим не були.

Отже, приходжу до висновку про наявність факту бездіяльності, що полягає у не виконанні положень ст. 55 та ст. 220 КПК України, а саме не вчинення належних дій стосовно розгляду клопотань.

Аналізуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання прокурора прокуратури м. Києва, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0003470 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 18.12.2017 вих. № П-8887 подане до прокуратури м. Києва, відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Зобов`язати прокурора прокуратури м. Києва, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0003470 розглянути клопотання ОСОБА_3 подане 18.12.2017 вих. № П-8887, у порядку ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1