Справа № 363/3893/18
Провадження по справі № 1-кп/367/530/2018
У Х В А Л А
Іменем України

01 листопада 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 27.05.2018 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000444, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки такий строк спливає, а ризики, які було враховано при обранні такого запобіжного заходу, не відпали.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, оскільки ризики, на які посилається прокурор, можуть бути забезпечені більш м?яким запобіжним заходом. Просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Решта учасників судового провадження в судове засідання не з?явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

До неповнолітнього обвинуваченого згідно з ст.492 КПК може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених КПК. Разом з тим, затримання та тримання під вартою, як виключний захід, може застосовуватись лише у випадку, коли неповнолітній обвинувачується у скоєнні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не в змозі запобігти ризикам, зазначеним в ст. 177 КПК.

Крім того, суд приймає до уваги практику ЄСПЛ (рішення від 27.11.2008р. у справі «Свершов проти України» та рішення ЄСПЛ від 28.10.98р. у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»), згідно якої суд зобов`язаний враховувати і вік обвинуваченого, а тримання під вартою має застосовуватися до неповнолітнього тільки у виняткових випадках, як винятковий захід, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження.

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_7 раніше було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 03.11.2018 р.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку, що дія запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, обраного під час досудового розслідування, підлягає продовженню, оскільки ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене. Також існує ризик того, що він зможе незаконно впливати на малолітнього потерпілого, який через свій вік може піддатися незаконному впливу, а також неповнолітніх свідків, які на даний час судом не допитані.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що обвинуваченому може бути замінений запобіжний захід на більш м`який, оскільки вони спростовуються зазначеними вище обставинами та обґрунтуванням.

Судом враховується, що ОСОБА_7 у разі обрання йому цілодобового домашнього арешту, буде перебувати цілодобово вдома разом із малолітнім братом, а його законний представник мати ОСОБА_8 працює, її процесуальна поведінка (неявка в судові засідання) вказує на те, що вона не зможе здійснювати належний нагляд за неповнолітнім, як того передбачає ст. 493 КПК України. Посилання обвинуваченого, що його процесуальну поведінку зможе забезпечити його дідусь та бабуся не підтвердились в судовому засіданні доказами.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити запобіганню вказаних вище ризиків.

У зв?язку з цим суд продовжує строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 315, 492 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 45 днів.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну виду запобіжного заходу.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою діє з 01.11.2018 р. по 15.12.2018 р. включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3