Справа № 308/5912/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2018 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0001688, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідування встановлено, що 23 травня 2018 року, о 16.42 год., до ч/ч Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від працівника патрульної поліції УПП в м. Ужгороді та Мукачеві ДПП надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська, 57, працівниками патрульної поліції, за порушення правил дорожнього руху було зупинено вантажний автомобіль «Камаз 55102», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив кам`яну бруківку без відповідних документів, в подальшому останнім працівникам поліції було надано накладну на вантаж, з ознаками підробки.

В ході проведення огляду місця події від 23 травня 2018 року за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська, 57, було вилучено автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», вантажний самоскид, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , завантажений кам`яною бруківкою, який поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «КАМАЗ», моделі «55102», яке упаковано до спеціального пакету № 3558321, накладну № 1 від 23.05.2018 року.

Постановою слідчого від 24.05.2018 року автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вантажний самоскид, завантажений кам`яною бруківкою, який поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «КАМАЗ», моделі «55102», яке упаковано до спеціального пакету № 3558321, та накладну № 1 від 23.05.2018 року визнано речовим доказом.

Слідчий зазначає, що враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення збереження речових доказів та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій (судових експертиз) у кримінальному провадженні, для підтвердження чи спростування факту підробки наданої накладної, а також незаконного видобутку кам`яної бруківки, виникає необхідність накласти арешт на виявлені та вилучені в ході проведення огляду місця події від 23.05.2018 року об`єкти.

За твердженням слідчого у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказані речі є предметом вчиненого злочину і являються тимчасово вилученим майном, які мають суттєве значення, для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, так як вказані речі, можуть являтись знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберегти на собі його сліди, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити захід у вигляді арешту вказаного майна.

З посиланням на викладене слідчий просить накласти арешт на вилучені речі в ході огляду місця події від 23 травня 2018 року, а саме: автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вантажний самоскид, завантажений кам`яною бруківкою, який поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «КАМАЗ», моделі «55102», яке упаковано до спеціального пакету № 3558321; накладну № 1 від 23.05.2018 року.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Проте, всупереч імперативним вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого не зазначено підставу і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
В свою чергу, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає конкретні випадки, в разі наявності яких може бути взагалі розглянуто питання про арешт майна.
Крім того, як вбачається зі змісту клопотання, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено 23.05.2018 року в ході проведення огляду місця події. Клопотання про арешт майна надійшло до суду 31.05.2018 року і згідно з штемпелем на конверті, в якому містилося дане клопотання, днем подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку є 25.05.2017 року.

Положеннями ч. 1 ст. 113 КПК України визначено поняття процесуальних строків, якими є встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За приписами ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Однак, клопотання про арешт майна не містить обґрунтування щодо підстав вилучення майна, на яке сторона кримінального провадження просить накласти арешт, в розрізі з положеннями ч. 5 ст. 171 КПК України, та обґрунтування поважності причин пропущення строку звернення з даним клопотанням, яке в даному випадку повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею, у внесеному клопотанні про арешт майна не обґрунтовано, які обставини у кримінальному провадженні № 0001688 слідчим планує довести внаслідок накладення арешту на автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вантажний самоскид, завантажений кам`яною бруківкою, виходячи з кваліфікації кримінального правопорушення, за яким розпочато досудове розслідування, а саме ч. 1 ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів).

Згідно з положеннями ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Однак, у даному випадку клопотання не містить виклад обставин та до нього не долучено доказів на підтвердження того, що вилучене майно, що за твердженням слідчого належить арештувати, здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що речі, які були вилучені в ході огляду відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Однак, клопотання слідчого про арешт майна не містить жодних даних про те, чи був огляд, проведений 23.05.2018 року, узаконений у відповідності до положень ст. 233 КПК України.

Водночас до клопотання про арешт майна додані копії документів, які належним чином не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.

Оскільки встановлено, що погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає не можливим розглянути його, як про це просить в клопотанні слідчий.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0001688, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1