АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3009/17 Номер провадження 11-кп/786/364/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 28.09.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України і остаточне визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Приймаючи рішення, суддя вказав, що відповідно до пункту «е» статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб: яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах частини друга і третя статті 309 КК України, а засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за ч. 2 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся засуджений ОСОБА_7 .

В поданій апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього положення ст.ст. 1, 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В обґрунтування вимог посилається на помилковість прийнятого рішення, оскільки ним вчинено злочин середньої тяжкості, станом на 07.09.2017 року він відбув більше 1/4 строку покарання, є постраждалим від Чорнобильської катастрофи і постійно проживає у зоні підвищеного радіаційного фону, а тому до нього можливо застосувати амністію.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 заперечує висновки суду першої інстанції щодо неможливості застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», проте, відповідно до п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, поміж іншого, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (частини друга і третя статті 309 КК України).
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_7 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, що виключає можливість застосування до ОСОБА_7 положень Закону України «Про амністію у 2016 році» з будь-яких підстав, зазначених ним в апеляційній скарзі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим та не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2017 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3