Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/7359/16-к
Провадження №1-кп/523/129/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

08.06.2018 р. Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000168 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Агдам Азербайджану, громадянина Азербайджану, маючого неповну середню освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, не офіційного працюючого на ринку, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового розслідування, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 10.01.2016р., приблизно о 04год. 30хв., перебуваючи на території кафе «Макдональдс», розташованого по прос.Добровольського, 116-А в м.Одесі, керуючи автомобілем марки «БМВ», проїжджав зі сторони просп. Добровольского в напрямку «Макдрайв» в напрямку вул.Бочарова. В цей час, поряд з пішохідним переходом на проїзній частині йшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в напрямку від зони паркування транспортних засобів до приміщення кафе. Перетинаючи пішохідний перехід, ОСОБА_11 проїхав у безпосередній близькості з останніми, які зробили йому зауваження. В подальшому, ОСОБА_11 зупинив автомобіль за декілька метрів від вищевказаного переходу, вступив до словесного конфлікту з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який переріс в бійку. В ході бійки, ОСОБА_11 маючи умисел на нанесення умисних тілесних ушкодження ОСОБА_9 , який виник раптово у ході конфлікту, наніс йому удар ножем в поперекову область зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого ножового поранення поперекової області зліва.

Крім того, в ході подальшого конфлікту, у ОСОБА_11 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_11 наніс йому не менше дев`яти ударів ножем в область грудної клітки та плеча, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних поранень передньої грудної клітки, м`яких тканин лівого плеча та лопатки. Однак, вказаний злочин не було закінчено з причин, що не залежалі від волі ОСОБА_11 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 своєчасно надано медичну допомогу. В подальшому, ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зник.

Органами досудового розслідування, ОСОБА_8 висунуте обвинувачення в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України та в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав, однак у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України не визнав, та пояснив, що в ніч з 09 на 10 січня 2016р., керуючи автомобілем «БМВ», приїхав до клубу «Карамель», розташованому на Десантному бульварі в м. Одесі, де зустрів знайомих дівчат на ім`я ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які попросили відвезти їх додому, на що він погодився, дівчата сіли позаду в автомобіль та попросили заїхати в «МакДональдс» через «МакДрайв». Далі, керуючи автомобілем, він заїхав з боку вул.Бочарова до «МакДрайв», дівчатка зробили замовлення, і став виїжджати та об`їжджати «МакДональдс», намагаючись виїхати туди ж, звідки заїжджав. Коли ОСОБА_11 повернув наліво, виїжджаючи з «МакДрайв» побачив, що попереду на дорозі стояв автомобіль світлого кольору, з нього виходили люди, як йому здалося дві дівчини, автомобіль висадив людей і поїхав далі, він поїхав за ним, на тротуарі зліва від нього були хлопець та дівчина, другий хлопець вже перейшов перехід, він почав їхати поруч з ними та почув крик, він не зрозумів, що сталося і тому проїхавши буквально кілька метрів зупинився, після чого відкрив двері і запитав «Що сталося?». У цей момент до ОСОБА_11 підбігли двоє хлопців і дівчина та почали наносити йому удари руками в область обличчя та тіла, він став закриватися руками, але у нього боліла права рука, так як напередодні він впав і отримав травму. Зазначені особи стали натягувати йому на голову куртку, від чого він впав на сидіння водія, його стали витягати, він автоматично правою рукою взяв між сидіннями, де лежали інструмент-викрутки та кухонний ніж, перше що попалося в руку, та став наносити удари. ОСОБА_11 не розумів чому його б`ють та був наляканий діями зазначених осіб, оскільки останніх було більше та які були в нетверезому стані. Він розумів, що якщо він не буде захищатися, то його просто заб`ють, хлопці були дуже агресивними. Коли хлопці витягли його з машини, продовжуючи наносити удари, ОСОБА_11 з метою, щоб вони перестали його бити, став наносити у відповідь правою рукою удари кухонним ножем. Скільки ударів і кому він наніс не пам`ятає, пам`ятає, що одного з хлопців стали відтягати люди, які були поруч. Потім другий хлопець впав, його перестали бити, та він сів в машину і поїхав. Коли сідав у машину, там же викинув ніж, ОСОБА_13 і ОСОБА_12 сиділи в машині. Все це відбувалося дуже швидко. У нього був розбитий ніс, носом йшла кров, він витирався хустинкою, яка у нього була в кишені куртки. По дорозі вони ні про що не говорили. Він відвіз дівчат, витер обличчя, посидів в машині, потім вирішив поїхати до своїх знайомих. Він не хотів і не бажав кого-небудь вбивати і не хотів кому-небудь заподіювати тілесні ушкодження. Він не бачив, куди саме він завдає удари ножем, він тільки хотів, щоб його перестали бити, він захищався. Першим він не завдавав удари, та взагалі не розумів, чому його б`ють. У нього боліла рука, він не міг чинити опір. До вечора у нього від ударів затекли сильно очі, стали з`являтися синці. До лікаря в подальшому він не звертався.

Дослідженими в судовому засіданні показами потерпілих, свідків, обвинуваченого, наданими прокурором й дослідженими судом письмовими та речовими доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_10 про те, що вночі, 10.01.2016р., він разом із дружиною ОСОБА_14 і ОСОБА_15 йшли додому, біля «МакДональдса» проїжджав автомобіль «БМВ», який вдарив жінку, яка разом з іншими особами перетинали пішохідний перехід, в цей час вони втрьох перебували метрів в 5-7 від автомобіля, чи перебував ОСОБА_11 в машині сам або з ним був ще хтось вони не бачили. Далі, автомобіль зупинився, ОСОБА_11 вибіг з машини і одразу став наносити удари ножем спочатку ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_11 відштовхнув останнього і став наносити удари ножем ОСОБА_10 , при цьому ніякого діалогу не було. Крім того, ОСОБА_10 пояснив суду, що вони не завдавали ОСОБА_11 ніяких тілесних ушкоджень. Напередодні ОСОБА_10 випив приблизно 3-4 пляшки пива об`ємом 0,5л./кожна. Після ударів, нанесених йому ОСОБА_11 , ОСОБА_10 втратив свідомість;

- показами потерпілого ОСОБА_9 , який надав покази, аналогічні показам ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_9 пояснив суду, що він підійшов до ОСОБА_11 і зробив йому зауваження, останній щось йому сказав, що саме він не знає, після чого ОСОБА_11 завдав йому один удар в область нирки, при цьому ОСОБА_9 не бачив і не знає, що було в руках ОСОБА_11 . В подальшому, хвилини через три, до них підійшов ОСОБА_10 і ОСОБА_11 став наносити останньому удари. Крім того, ОСОБА_9 додав, що сам конфлікт тривав на протязі п`яти хвилин, освітлення при цьому було погане. Далі, ОСОБА_9 став втрачати свідомість, потім приїхала швидка допомога і поліція, їх вдвох з ОСОБА_10 доставили в лікарню. Спиртні напої він не вживав;

- показами свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що 10.01.2016р. із своїм чоловіком ОСОБА_10 та товаришем ОСОБА_9 були в гостях, потім пішли додому через «МакДональдс», зайшли на «Макдрайв», потім пройшли через літню площадку і перетинали пішохідний перехід. Повз них проїхав автомобіль і мало не наїхав на неї, на що вони зробили водію зауваження, а саме все разом сказали: «Дивись, куди ти їдеш». Після чого, автомобіль зупинився приблизно на відстані 100 м. або 3 м., свідок не пам`ятає, з нього вийшов ОСОБА_11 ., до якого підійшов ОСОБА_9 , останні почали розмовляти, вона відвернулася, приблизно через одну хвилину повернувся ОСОБА_9 , на руках якого вона побачила кров, на що ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_11 вдарив його в область тулубу попереку. Потім до ОСОБА_11 підійшов її чоловік ОСОБА_10 і між ними почалася бійка. Освітлення було, але не яскраве. Коли її чоловік підійшов до ОСОБА_11 , вона побачила в руках останнього ніж, яким він став наносити удари її чоловікові ОСОБА_17 , ударів було приблизно 11-12. Очевидцями були люди, була дівчина, але вона не запам`ятала. Коли ОСОБА_11 наносив удари ножем її чоловікові, то вони були розташовані обличчям один до одного. Потім свідок побачила, як проїхало «таксі», з якого вийшла дівчина, та підбігла до них і викликала швидку допомогу і поліцію. ОСОБА_11 в цей момент сів в автомобіль і поїхав, хто був в автомобілі «БМВ» вона не бачила. Свідок не бачила, щоб ОСОБА_11 наносили удари;

- показами свідка ОСОБА_18 про те, що вона знає ОСОБА_11 декілька років. 10.01.2016р., приблизно о 6 год., до них додому прийшов ОСОБА_11 , у якого був розбитий ніс та очі. ОСОБА_11 сказав, що у них вийшла бійка. Свідок із чоловіком злякалися, запропонували ОСОБА_11 викликати швидку допомогу, але останній відмовився, при цьому подробиці бійки не розповідав, тільки сказав, що з ним були ще двоє дівчат. В подальшому, ОСОБА_11 умився у ванній, скаржився на головний біль і нудоту, запаху алкоголю у нього не було, пробув у них пару годин та пішов, сказавши, що піде до знайомих;

- показами свідка ОСОБА_19 , який надав суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_18 ;

- показами свідка ОСОБА_20 про те, що 10.01.2016р. вона разом із подругою ОСОБА_21 та ОСОБА_11 приїхали на «Макдрайв МакДональдса», де зробили замовлення та стали виїжджати в бік парковки. При виїзді з ОСОБА_22 , попереду них стояв автомобіль марки «ДЕУ» світлого кольору, з якого як їй здалося вийшли люди, а так як вони були позаду, то швидко їхати просто не могли. Потім як зрозуміла свідок, був удар по їхній машині. ОСОБА_11 проїхавши вперед, зупинив автомобіль, відкрив двері і запитав " ОСОБА_23 , що сталося?", при цьому з автомобіля останній не виходив. В цей момент, до нього підбігли хлопці і дівчина та стали витягувати його з машини і наносити йому удари в область обличчя. ОСОБА_11 почав руками закриватися від ударів, вони продовжували бити. Свідок разом з подругою із автомобіля не виходили, так як були налякані, потім постукали по вікну, вони відкрили вікно і якась дівчина запитала, чи є у них в машині хлопці, вони сказали, що немає і закрили вікно. Крім того, свідок пояснила суду, що не бачила в руках у ОСОБА_11 ніяких колючо-ріжучих предметів, та їй відомо, що в ОСОБА_11 на той час з правою рукою були проблеми, останній говорив, що впав на руку і вона болить. Бійка відбувалася прямо біля автомобіля, спочатку біля дверей водія, поступово пересуваючись до задньої частини автомобіля. Хід бійки свідок не бачила, тільки бачила як ОСОБА_11 наносили удари, та він захищався. Бійка відбувалося протягом декількох хвилин. Потім, свідок побачила, що один з хлопців впав, ОСОБА_11 тут же сів у машину й вони поїхали. Свідок бачила, що у ОСОБА_11 було розбите обличчя, йшла кров з носа. Їй не зрозуміло, чому на ОСОБА_11 напали і стали бити. З того, що вона бачила, їй зрозуміло одне, якщо ОСОБА_11 не став захищатися, невідомо чим би все закінчилося, його б просто забили;

- показами свідка ОСОБА_24 , яка надала покази суду аналогічні показам свідка ОСОБА_20 . Крім того, свідок ОСОБА_25 пояснила суду, що потерпіли були дуже агресивні та перебували в нетверезому стані;

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 10.01.2016р., згідно якого на ділянці місцевості, розташованої по вул. Добровольського,116-а в м. Одесі, виявлене та вилучено 2 змива бурого кольору на марлевому тампоні (на 18арк.);

- довідкою медичного закладу від 10.01.2016р., згідно якої у ОСОБА_10 маються різані рани грудної клітини та запах алкоголю (на 1арк.);

- дослідженим відеозаписом з камер спостереження кафе «Макдональдс», згідно якого встановлено, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 першими попрямували до водія «БМВ», чим фактично є ініціаторами конфлікту з ОСОБА_11 , а в ході самого конфлікту виявлено обопільні насильницькі дії з боку його учасників, що супроводжувалось падінням однієї із осіб на асфальтоване покриття, а також нанесенням одним із потерпілих ударів ногою в задню частину автомобіля «БМВ»;

- постановою про визнання та прилучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 11.01.2016р., згідно якої до матеріалів провадження долучено диск із відеозаписом, який був наданий працівниками кафе «Макдональдс»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2016р., згідно якого ОСОБА_10 серед наданих знімків впізнав ОСОБА_11 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження (на 4арк.);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2016р., згідно якого ОСОБА_9 серед наданих знімків впізнав ОСОБА_11 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження (на 4арк.);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2016р., згідно якого ОСОБА_16 серед наданих знімків впізнала ОСОБА_11 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (на 4арк.);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.01.2016р. за участю ОСОБА_16 , згідно якого остання показала та розповіла про обставини скоєного злочину (на 3арк.);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2016р., згідно якого ОСОБА_26 серед наданих знімків впізнала ОСОБА_11 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження чоловікам на ім`я « ОСОБА_27 » та « ОСОБА_28 » (на 4арк.);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.01.2016р. за участю ОСОБА_26 , згідно якого остання показала та розповіла про обставини скоєного злочину (на 5арк.);

- висновком судово-медичної експертизи №720 від 22.04.2016 р., згідно якої у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження: чотири колото-різаних поранення грудної клітки проникаючі в плевральну порожнину із пораненням нижньої долі лівої легені та перикарду з крововиливами в плевральну порожнину (1 літр крові зі згортками) на навколосерцеву сорочку (200 мл. рідкої крові), два сліпих колото-різаних поранення м`яких тканин лівого плеча, одне сліпе колото-різане поранення м`яких тканин області внутрішнього кута лівої лопатки, не проникаюче в плевральну порожнину, два сліпих колото-різаних поранення м`яких тканин області Х міжребір`я зліва, не проникаючі в плевральну порожнину; зазначені ушкодження утворилися від дії колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа; встановити послідовність заподіяння тілесних пошкоджень не можливо; виходячи з локалізації ушкоджень, ОСОБА_10 був повернений передньою, лівою бічною та задньою поверхнями свого тулуба по відношенню напрямку дії травмуючого предмета, поза, а також взаємне розташування потерпілого та нападаючого в цей момент могли бути різними; чотири колото-різаних поранення грудної клітки проникаючі в плевральну порожнину із пораненням нижньої долі лівої легені та перикарду з крововиливами в плевральну порожнину та навколосерцеву сорочку як у сукупності, так і окремо, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, два сліпих колото-різаних поранення м`яких тканин лівого плеча, одне сліпе колото-різане поранення м`яких тканин області внутрішнього кута лівої лопатки, не проникаюче в плевральну порожнину, два сліпих колото-різаних поранення м`яких тканин області Х міжребір`я зліва, не проникаючі в плевральну порожнину, як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (на 3арк.);

- висновком судово-медичної експертизи №721 від 15.04.2016 р., згідно якої у ОСОБА_9 малося одне колото-різане поранення м`яких тканин поперекової області зліва непроникаюче в черевну порожнину, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; поза, а також взаємне розташування потерпілого на нападаючого в цей момент могли бути різними. Зазначене тілесне ушкодження утворилися від одноразової дії колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа (на 2арк.);

- випискою з історії хвороби ОСОБА_10 , згідно якої аналіз змісту алкоголю в крові останнього від 10.01.2016 р. складає 3.70% (на 1арк.);

- висновком судово-психіатричної експертизи №178 від 21.04.2016р. згідно якої, в момент скоєння злочину ОСОБА_11 знаходився у стані емоційного напруження, що виникло ситуаційно, не досягало афективної глибини та не знижувало підконтрольність поведінки свідомості. Про це свідчать особливості динаміки розвитку емоційної реакції, не характерної для афекту, відсутність ознак афективно звужувальної свідомості, цілеспрямованість дії ОСОБА_11 в ситуації правопорушення, послідовна їх збереженість в пам`яті та відтворення, відсутність когнітивної дезорганізації поведінки. ОСОБА_11 в повній мірі міг розуміти характер скоєних ним дій у досліджуваній ситуації, усвідомлювати їх можливі наслідки. В якому-небудь емоційному стані, в тому числі в стані фізіологічного афекту, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, подекспертний не знаходився. ОСОБА_11 не виявляє яких-небудь грубих характерологічних загострень чи індивідуально-психологічних особливостей, які б могли впливати на його поведінку та свідомість в досліджуваній у справі ситуації. ОСОБА_11 на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, хронічним, психічним розладом, недоумством, іншим, в тому числі, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, не страждав, у зв`язку з чим був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (на 4арк.);

- висновком судово-медичної експертизи №164 від 22.04.2016р., згідно якої на одязі (спортивній куртці), що належить ОСОБА_9 та одязі (майці), що належить ОСОБА_10 виявлено наступне: на спинці спортивної кофти зліва, в нижніх відділах, поблизу бічного шва, визначається одне наскрізне колото-різане пошкодження, яке могло бути утворене плоским колючо-ріжучим предметом, типу ножа, клинок якого має обушок і лезо, з максимальною шириною клинка на рівні занурення не більше 2,3см. Додаткова частина пошкодження на спортивній кофті могла бути утворена при витягуванні клинка з поворотом його при упорі на лезо; на передній поверхні майки зліва, в верхніх відділах, визначаються три наскрізних колото-різаних пошкодження, на спинці майки зліва, в верхніх відділах, розташоване одне наскрізне колото-різане пошкодження, на спинці майки зліва, середніх відділах, розташовуються чотири наскрізних колото-різаних пошкодження, які могли бути утворені плоским колючо-ріжучим предметом, типу ножа, клинок якого має обушок і лезо, з максимальною шириною клинка на рівні занурення від 2,2см до 3,2см; пошкодження на майці являються частинами одного пошкодження і могли бути утворені при попаданні клинка травмуючого предмета в складки; не виключається можливість утворення колото-різаних пошкоджень, які виявлені на наданих на експертизу спортивній кофті, яка була одягнута на потерпілому ОСОБА_9 , та майці, яка була одягнута на потерпілому ОСОБА_10 , одним і тим самим предметом, проте однозначно відповісти не представляється можливим (на 7арк.);

встановлено, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_11 невірно кваліфіковані, у зв`язку з чим суд не погоджується із вищевказаною кваліфікацією дій останнього за наступних обставин.

Так, відповідно зі ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Стадія замаху можлива лише у злочинах, вчинюваних з прямим умислом. Безпосередня спрямованість на вчинення злочину означає, що особа розпочинає вчинення дій (бездіяльності), передбачених відповідною статтею Особливої частини КК (починає виконувати об`єктивну сторону злочину, ставить об`єкт кримінально-правової охорони у стан безпосередньої небезпеки заподіяння йому істотної шкоди). Замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Розмежовуючи замах і закінчений злочин, необхідно враховувати конструкцію складу злочину, яка впливає на момент його закінчення та зміст умислу винної особи. Характерна для замаху незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Особа не доводить злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежать від її волі.

Далі, відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок доказування обставин, зазначених в ст.91 КПК України (подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, вид, розмір шкоди та інше) покладається на прокурора, що передбачено ст. 92 КПК України.

Суд критично ставиться до показів потерпілих та свідка ОСОБА_16 в частині незастосування першими двома особами фізичного насильства до обвинуваченого, оскільки це прямо спростовується змістом дослідженого відеозапису з камери відеоспостереження кафе «Макдональдс», як найбільш об`єктивного доказу в даному провадженні. Окрім того є неправдивими показання потерпілих і в частині того, що вони не перебували в стані алкогольного сп`яніння, що були спростовані змістом досліджених медичних документів. З цих же підстав, а також з урахуванням факту родинних відносин свідка ОСОБА_16 з одним із потерпілих, сутність показань такого свідка, що узгоджувалась з показаннями потерплих є сумнівною.

І навпаки, факт отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень від дій потерпілих підтверджується показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_24 (про неочікувані агресивні дії з боку потерпілих відносно ОСОБА_11 ), а також свідків подружжя ОСОБА_29 (про з`явлення в їх домівці закривавленого ОСОБА_11 з наявними тілесними ушкодженнями).

Аналіз показань свідків, обвинуваченого та зміст досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку, що застосування фізичного насильства потерпілими відносно ОСОБА_11 було для нього раптовим та неочікуваним, при цьому останній опинився в чисельній меншості від перебуваючих в стані сильного алкогольного сп`яніння нападників, фізичні дані яких переважали дані обвинуваченого.

Відповідно зі ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони. Перевищення меж необхідної оборони веде за собою кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.

Визначальним під час вирішення питання про перевищення меж необхідної оборони є встановлення співвідношення між ступенем суспільної небезпечності посягання та заподіяною шкодою. При цьому необхідно враховувати п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року N 1 "Про судову практику в справах про необхідну оборону" в якому роз`яснюється, що для установлення наявності або відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

При дослідженні доказів, необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки ( Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 7.02.2003 №2).

Крім того, відповідно до ч.4 зазначеного Пленуму Верховного Суду України, треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Крім того, згідно із ч.24 вищевказаного Пленуму, відповідальність за ст. 124 КК України, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі і смерті, вона не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні. Замах на життя людини за жодних обставин не можна вчинити з непрямим умислом (постанова Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 31.01.2013 № 5-32кс12).

Крім того, відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 15 травня 2014 року у справі N 5-12кс14 та від 01 жовтня 2015 року у справі N 5-134кс15, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які не перевищували б меж необхідності, та шкода особі, яка здійснює посягання, що не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Даючи оцінку досліджених під час судового розгляду доказів в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_11 умислу на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 та умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Судом приймається до уваги доводи обвинуваченого про те, що удари ножем по тулубу потерпілих нанесені саме з метою захисту від агресивної поведінки потерпілих.

Крім того, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що він не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , відповідають обставинам, встановленим під час судового розгляду, враховуючи направленість умислу обвинуваченого, спосіб та знаряддя злочину, кількість ударів, характер та локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілих, що передувала події, їх стосунки.

Крім того, треба надати оцінку діям потерпілих стосовно обвинуваченого, які передували вчиненню злочину, а саме протиправну поведінку потерпілих, які перебували в стані алкогольного сп`яніння та застосовували насильство стосовно обвинуваченого, яке супроводжувалось нанесенням неодноразових ударів по тулубу й обличчю ОСОБА_11 , які останній сприймав як погрозу для свого життя, та які сприймались обвинуваченим як реальні.

Крім того, з урахуванням того, що стан необхідної оборони виникає в момент вчинення суспільно небезпечного посягання або в разі створення реальної загрози заподіяння шкоди, та оскільки обвинувачений ОСОБА_11 був обмежений у виборі засобів припинення злочинних посягань стосовно нього та не міг вирватися від нападаючих потерпілих, тобто не мав реальну можливість уникнути продовження конфлікту, то в цьому випадку злочин повинен бути кваліфікований як вчинений у стані необхідної оборони.

Далі, сама по собі кількість ножових поранень та їх глибина не може свідчити про мотив та силу їх нанесення. Натомість за висновком судово-медичних експертиз, враховуючи локалізацію та морфологічні особливості колото-різаних поранень потерпілих, не виключається можливість спричинення їх за обставин, на які вказує обвинувачений.

Про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на позбавлення життя потерпілого, свідчать спосіб та знаряддя злочину, кількість ударів, характер та локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Згідно пояснень потерпілих ОСОБА_30 та ОСОБА_17 знаряддям злочину був ніж. Ці доводи вищезазначених осіб узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз №721 від 15.04.2016р. та №720 від 22.04.2016р., згідно яких у ОСОБА_30 малося тілесне ушкодження, яке утворилися від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа та відповідно у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження, які утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа.

ОСОБА_11 наніс потерпілому ОСОБА_9 одне колото-різане поранення м`яких тканин поперекової області зліва непроникаюче в черевну порожнину та крім того наніс ОСОБА_10 чотири колото-різаних поранення грудної клітки проникаючі в плевральну порожнину із пораненням нижньої долі лівої легені та перикарду з крововиливами в плевральну порожнину та навколосерцеву сорочку, два сліпих колото-різаних поранення м`яких тканин лівого плеча, одне сліпе колото-різаних поранення м`яких області кута лівої лопатки, два сліпих колото-різаних поранення м`яких тканин області Х міжребір`я зліва.

Далі, в судовому засіданні встановлено, що потерпілі ОСОБА_31 та ОСОБА_17 і обвинувачений ОСОБА_11 не були раніше знайомі, неприязнених стосунків між ними не було. Обвинувачений ОСОБА_11 наніс удари ножом потерпілим під час конфлікту, який виник між ними.

Характер та локалізація поранень, встановлених у потерпілих ОСОБА_30 та ОСОБА_17 - також не свідчить про наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 прямого умислу на позбавлення життя останнього, а навпаки свідчать про наявність у нього умислу на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони. При цьому обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив, що наміру на противоправне позбавлення життя ОСОБА_17 у нього не було.

При кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_11 , колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», у п.43 якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. У цій правовій позиції можна відокремити такі конститутивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено «поза розумним сумнівом». Враховуючи всі встановлені судом обставини кримінального правопорушення, оцінуючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, що усі сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого мають трактуватись на його користь, суд вважає, що доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство не спростовані, його вина в замаху на вбивство та нанесені умисних тілесних пошкоджень не доведена відповідно критерію «поза розумним сумнівом».

Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, якою передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, враховуючи те, що суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_11 наступного.

10.01.2016р., приблизно о 04год. 30хв., ОСОБА_11 перебуваючи на території кафе «Макдональдс», розташованого по просп. Добровольського,116-А в м. Одесі, керуючи автомобілем марки «БМВ», проїжджав з сторони просп. Добровольского в напрямку «Макдрайв». В цей час, поряд з пішохідним переходом на проїзній частині в напрямку зони паркування транспортних засобів від приміщення кафе йшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. Перетинаючи пішохідний перехід, ОСОБА_11 проїхав у безпосередній близькості з останніми, які зробили йому зауваження. В подальшому, ОСОБА_11 зупинив автомобіль за декілька метрів від вищевказаного переходу, вступив до словесного конфлікту з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якого останні особи попрямували до ОСОБА_11 та стали наносити йому численні удари по обличчю та тулубу, одночасно намагаючись витягти його з автомобіля, а також натягнули куртку на обличчя обвинуваченого. Зазначені агресивні насильницькі дії потерпілих стали посяганням на життя і здоров`я ОСОБА_11 , у зв`язку із чим він захищаючись від цього посягання вчинив дії, пов`язані з перевищенням стану необхідної оборони. Так, ОСОБА_11 схопив із підлокітника салону автомобіля кухонний ніж, яким умисно наніс удар в поперекову область зліва тулубу ОСОБА_9 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження та наніс ОСОБА_10 декілька ударів в область грудної клітини, м`яких тканин лівого плеча та лопатки, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Кваліфікацію дій ОСОБА_11 стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та ч.2 ст. 125 КК України, суд вважає невірною (помилковою), у зв`язку із чим його дії підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони (щодо потерпілого ОСОБА_10 ). Окрім того, оскільки заподіяння легких тілесних ушкоджень в стані необхідної оборони (щодо потерпілого ОСОБА_9 ) не передбачено чинним КК України в якості кримінально - караного діяння, то ОСОБА_11 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 125 КК України підлягає виправданню за відсутністю в його діях складу зазначеного злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_11 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Так, ОСОБА_11 є особою раніше не судимою, вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоїв злочини, які відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, не офіційно працевлаштований, перебуває у цивільному шлюбі, є громадянином Азербайджану, за останнім місця проживання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , є вчинення злочину внаслідок неправомірних дій потерпілих. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено. На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_11 та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» підлягає задоволенню, оскільки визнаний обвинуваченим в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 та ч.7 ст. 284 КПК України виправдати.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк відбутого покарання періоди перебування його під вартою: з 11.03.2016р. по 06.05.2016р. (згідно повідомлення ОУВП №21 від 02.06.2016р.), та з 21.05.2017р. по 08.06.2018р. у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення чотирьом дням обмеження волі (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015р.).

У зв`язку з фактичним відбуттям покарання, запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити останнього в залі суду.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» задовольнити та стягнути з ОСОБА_8 - 12409,71грн. Речові докази: змиви крові, які вилучені на місці огляду; спортивну кофту ОСОБА_30 ; куртку чорного, светр темного та майку сірого кольорів, які видані ОСОБА_16 ; диск с відеозаписом з камер спостереження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3