Провадження №: 1-в/752/208/18
УХВАЛА
18.07.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого-заявника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про зняття судимості,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про зняття судимості.

Зазначив, що 06.03.2007 року Голосіївським районним судом м. Києва був засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115; ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. 07.06.2007 року Апеляційним судом м. Києва зазначений вирок скасовано та постановлено новий, яким за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115; ч.1 ст. 309 КК України, з застосуванням ст.70 КК України, засуджений до позбавлення волі на строк 9 років.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.04.2013 року, на підставі ст. 81 КК України, 30.04.2013 звільнений умовно достроково на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 12 днів.

Керуючись вимогами статей 89,90,91 КК України, просить зняти з нього судимість, оскільки закінчилося менш як половина строку погашення судимості.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала та відмітила, що раніше засуджений виключно позитивно характеризується, навчався та був неодноразово нагороджений грамотами. На даний час пройшло уже більше половини строку для погашення судимості, тобто понад 5 років. Положення ч.2 ст. 91 КК України, які забороняють дострокове зняття судимості за тяжкі та особливо тяжкі злочини, до ОСОБА_4 не можуть застосовуватися, оскільки зазначене положення статті було внесено та набрало чинності 25.01.2015 року. А оскільки зазначені зміни погіршують положення особи, не мають зворотної сили.

Прокурор підтримав клопотання.

Ознайомившись з заявою та матеріалами в додаток до неї, вислухавши захисника та заявника, думку прокурора, суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення заяви немає.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 91 КК України, зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 КК України, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі або особливо тяжкі, а також корупційні злочини .

Водночас встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений та відбував покарання за особливо тяжкий злочин ( ч.1 ст. 115 КК України), а тому відносно нього не допускається зняття судимості.

З позицією сторони захисту, щодо неможливості застосування даної норми законодавства до ОСОБА_4 , суд не погоджується з наступних підстав.

В дійсності, відповідно до вимог ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи не має зворотної дії в часі.

Однак, в даному випадку іде мова про закон про кримінальну відповідальність, тобто, як вважає суд, про окремі статті Кримінального кодексу або її частини, що передбачає відповідальність за злочин певного виду.

В той же час, внесення змін в загальну частину Кримінального кодексу, зокрема статтю яка регулює лише питання зняття судимості, як вважає суд, не є законом про кримінальну відповідальність, а регламентує наслідки застосування такого покарання, а тому підстав для зняття судимості відносно ОСОБА_4 суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 88-91 КК України, ст.ст. 538, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про зняття судимості.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1