Ухвала
Іменем України
02 липня 2018 року

м. Київ
справа № 757/16415/18-к

провадження № 51-7150 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 04 квітня 2018 року задовольнив клопотання заступника начальника третього слідчого відділу Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, та надав дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу до зали судових засідань Печерського районного суду міста Києва для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд міста Києва, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), ухвалою від 30 травня 2018 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на вказану ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі порушується питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Адвокат зазначає, що ухвала апеляційного суду є необґрунтованою та невмотивованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону, Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з обмеженням доступу до правосуддя, всупереч практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Перевіривши доводи касаційної скарги та надану копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
У Рішенні ЄСПЛ від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Як убачається з касаційної скарги та доданої копії оскаржуваного судового рішення, суддя-доповідач, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , зазначив, що ухвала слідчого судді, якою надано дозвіл на затримання з метою приводу в апеляційному порядку, не підлягає оскарженню згідно з положеннями ст. 309 КПК.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
В ухвалі ЄСПЛ від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 96 Рішення від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції»).
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Разом із цим п. 1 ч. 1 ст. 309 КПК передбачено можливість оскарження ухвали слідчого судді про відмову у наданні дозволу на затримання. Скарги на інші ухвали слідчого судді, у тому числі й про надання дозволу на затримання з метою приводу, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ураховуючи те, що ухвала слідчого судді від 04 квітня 2018 року не входить до переліку ухвал, передбачених ст. 309 КПК, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, рішення судді суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є законним, обґрунтованим та достатньо вмотивованим. З таким рішенням апеляційного суду колегія суддів касаційної інстанції погоджується.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 , доданих до неї копії судового рішення та інших документів не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3