Ухвала
Іменем України
16 липня 2018 року

м. Київ
справа № 542/621/17
провадження № 51-7397 ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2018 року,

встановив:

Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
На підставі частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 травня 2016 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 26 березня 2017 року.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2018 року вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень щодо засудженого та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає про неправильну кваліфікацію дій його підзахисного, а саме, вважає, що вказані дії повинні бути кваліфіковані за статтею 296 КК.

Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційну скаргу захисника адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, захисник вказує на неправильну кваліфікацію дій його підзахисного щодо скоєного кримінального правопорушення, тоді як достатніх доводів таких тверджень із зазначенням правових підстав для цього не наводить. А саме посилання у касаційній скарзі на аналіз показань свідків, не є достатніми доводами, оскільки не наведено їх прізвища, зміст цих показань та їх вплив на кваліфікацію дій засудженого. Тобто на підтвердження неправильної кваліфікації дій засудженого захисником наведено саме такі доводи, які не є належними та достатніми. При цьому захисник одночасно зазначає, що засуджений підлягає виправданню за недоведеністю вчинення ним злочину, чим допустив неузгодженість своєї позиції.
До того ж захисник у вступній частині касаційної скарги оскаржує ухвалу апеляційного суду та наводить доводи щодо її незаконності, а у прохальній частині просить скасувати і вирок районного суду без належного на то вмотивування, чим допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Також захисником додано до касаційної скарги судові рішення щодо засудженого отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень, з яких вбачається, що засудженим є ОСОБА_1 (у рішенні суду першої інстанції) та ОСОБА_3 (у рішенні апеляційного суду), у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати особу засудженого.
Окрім того, як убачається з доданих до касаційної скарги документів, захисник на підтвердження повноважень надав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію договору про надання адвокатських послуг ОСОБА_4 .
Водночас вказаний договір про надання адвокатських послуг ОСОБА_4 із захисником ОСОБА_5 уклала ОСОБА_6 .
Відповідно до статті 51 КПК договір із захисником має право укласти особа, передбачена в частині 1 статті 45 цього Кодексу, а також інші особи, які діють в її інтересах, за її клопотанням або за її наступною згодою.
Наведене свідчить, що договір про надання правової допомоги може укладатись на користь засудженого іншою особою, яка діє в його інтересах, але за умови наявності клопотання від засудженого або за його наступною згодою.
Однак зі змісту долученого договору про надання адвокатських послуг не вбачається висловлення засудженим ОСОБА_4 ані клопотання, ані згоди останнього на здійснення його захисту саме захисником ОСОБА_5 . З огляду на зазначене захиснику належить надати належним чином оформлені документи, які б підтверджували волевиявлення і згоду засудженого ОСОБА_4 на здійснення його захисту саме цим захисником.
Одночасно відсутність у касаційній скарзі застережень захисника щодо його участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання. Дане не може свідчити про небажання приймати участь в судовому засіданні, у разі відсутності про це у касаційній скарзі.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2018 року залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3