Справа № 461/7988/18
Провадження № 1-кс/461/9226/18
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу

23.10.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши клопотання слідчого відділу Галицького ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджанської Республіки, м. Сабиробат, громадянина Азербайджану, азербайджанця, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Слідчим відділом Галицького ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004688 від 21.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.
Слідчий слідчого відділу Галицького ВП ГУ НП у Львівській областіОСОБА_4 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , покликаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та свідчить про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні, кожен окремо, клопотання підтримали, з мотивів, наведених у ньому.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні, кожен окремо, клопотання заперечили з мотивів необгрунтованості та наявності в підозрюваного міцних соціальних звязків. Просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, оцінивши всі обставини кримінального провадження в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

Положеннями ч.2 ст.177 КПК України, визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Протоколом прийняття заяви про вчинення правопорушення від 21.10.2018 року, протоколом огляду місця події від 21.10.2018 року, протоколом допиту потерпілого від 22.10.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.10.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.10.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.10.2018 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2018 року, протоколами проведення слідчого експерименту від 22.10.2018 року обґрунтовується пред`явлена ОСОБА_7 підозра.

Покази допитаних в ході розгляду справи за клопотанням сторони захисту свідків, які вказали, що бачили підозрюваного у закладах громадського харчування, оскільки там працюють офіціантами та не бачили жодних конфліктних ситуацій у його присутності не спростовують вищенаведені докази, якими обґрунтовується підозра.

При цьому, враховую, також те, що згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, що має місце в даному випадку.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих у кримінальному провадженні підтверджує наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведено усіх необхідних слідчих дій.

Приймаючи рішення за клопотанням, враховую також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Оцінюючи матеріали клопотання, доводи учасників процесу та обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги вагомість наявних доказів, того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, зважаючи на особу підозрюваного, його вік, характер інкримінованого злочину, що може спонукати підозрюваного переховуватись від слідства та суду, перешкоджати досудовому розслідуванню, незаконними засобами впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Міцність соціальних зв`язків, а також позитивні характеристки підозрюваного бузумовно є обставинами, які враховуються при розгляді данного клопотання, однак такі не спростовують і не преважають вищенведені ризики, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить їх унеможливлення, враховуючи необхідність проведення первинних слідчих дій.

Крім того, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також те, що інкримінований підозрюваному злочин, вчинений із погрозою застосуванням насильства до потерпілого, вважаю за можливе не визначити підозрюваному розмір застави.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали 60 днів з моменту постановлення до 21 грудня 2018 року.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1