Справа № 573/804/18
Провадження №1-кп/573/99/18
В И Р О К
іменем України

31 травня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 квітня 2018 року за № 0000139 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Горобівка, Білопільського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимого :

вироком Білопільського районного суду Сумської області від 07 липня 2017 року за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, звільнений 16 лютого 2018 року по відбуттю строку покарання

за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2018 року близько 22 год. 30 хв. у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 виник злочинний умисел на викрадення майна з сусіднього йому домогосподарства ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи повторно, приблизно о 23 годині 09 березня 2018 року через неогороджену частину двору таємно зайшов на територію вищевказаного домогосподарства, де шляхом вільного доступу проник до погребу, звідки викрав наступне майно:

-2 банки тушонки домашнього приготування з качок ємкістю по 1,5 л кожна, вартістю 120 грн.;

-1 банку малинового варення домашнього виробництва ємкістю 0,5 л, вартістю 50 грн.;

-1 банку полуничного варення домашнього виробництва ємкістю 0,5 л, вартістю 55 грн.;

-1 банку абрикосового варення домашнього виробництва ємкістю 1 л, вартістю 90 грн.;

-1 банку консервованих помідорів ємкістю 1,5 л, вартістю 50 грн.

Вказані вище речі ОСОБА_4 склав у мішок, який знайшов у погребі та переставив через спільний паркан у власне домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 365 грн.

Після чого, приблизно о 23.20 год., перебуваючи на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 повторно виник умисел на викрадення майна з її будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи повторно, за допомогою дерев`яної палиці, підібраної останнім на подвір`ї домоволодіння потерпілої, відкрив металеву защіпку на замку, розміщеному на вхідних дверях до житлового будинку, проникнувши таким чином у середину нього, де з холодильника, який знаходився у кухні, взяв дві свинячі ніжки, вагою 3 кг кожна, вартістю 30 грн/кг, загальною вартістю 270 грн. та переніс їх на стіл у веранді будинку, після чого повернувся до кухні, де стояв холодильник, де в цей час, його побачила господарка будинку ОСОБА_5 та почала кричати, завадивши ОСОБА_4 довести свій злочинний умисел до кінця.

Таким чином, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема пояснив, що 09 березня 2018 року приблизно о 22 год. 30 хв. він через неогороджену частину двору сусіднього йому домогосподарства ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 таємно зайшов на територію даного домогосподарства, де шляхом вільного доступу проник до погребу, звідки викрав: 2 банки тушонки домашнього приготування з качок ємкістю по 1,5 л кожна, 1 банку малинового варення домашнього виробництва ємкістю 0,5 л, 1 банку полуничного варення домашнього виробництва ємкістю 0,5 л, 1 банку абрикосового варення домашнього виробництва ємкістю 1 л, 1 банку консервованих помідорів ємкістю 1,5 л. Вказані речі він склав у мішок, який знайшов у погребі та переставив через спільний паркан у власне домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого вирішив викрасти ще майно із будинку ОСОБА_5 . За допомогою дерев`яної палиці, яку підібрав на подвір`ї домоволодіння, відкрив металеву защіпку на замку, розміщеному на вхідних дверях до житлового будинку, проник у будинок, пройшов на кухню, де з холодильника взяв дві свинячі ніжки та переніс їх на стіл у веранді будинку, після чого повернувся до кухні, де стояв холодильник, де в цей час, його побачила господарка будинку ОСОБА_5 та почала кричати і він вибіг звідти. У вчиненому розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинено повторно та за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, вчинену повторно.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, попросив у потерпілої вибачення; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не працюючий, за місцем проживання характеризується посередньо (а. с. 27-38 ).

Також суд враховує і думку потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 не має, про що надала до суду письмову заяву, просила суд суворо не карати ОСОБА_6 та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, клопотання потерпілої ОСОБА_5 про призначення більш м`якого покарання, суд прийшов до висновку, що за вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене із застосуванням ст. 69 КК України, нижче нижчої межі встановленої в санкції статті, у виді позбавлення волі.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази: полімерний мішок білого кольору, три скляні банки ємкістю по 1,5 л кожна, 1 скляна банка, ємкістю 1 л, 2 скляні банки, ємкістю по 0,5 л. кожна, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити останній як власнику (а. с. 45 ).

Крім того, диск з відеозаписом ОМП від 03 квітня 2018 року, відповідно до якого було оглянуте домогосподарство ОСОБА_5 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; диск з відеозаписом ОМП від 03 квітня 2018 року за участю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 ; диск із записом слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 11 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити у справі (а. с. 40-44 ).

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід, якій був обраний у виді особистого зобов`язання під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 згідно ухвали Білопільського районного суду від 16 травня 2018 року необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за цим законом:

-за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 ( двох ) років позбавлення волі,

-за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 ( двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня поміщення до Сумського слідчого ізолятору.

Речові докази:

-полімерний мішок білого кольору, три скляні банки ємкістю по 1,5 л кожна, 1 скляна банка, ємкістю 1 л, 2 скляні банки, ємкістю по 0,5 л. кожна, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити останній як власнику;

-диск з відеозаписом ОМП від 03 квітня 2018 року, відповідно до якого було оглянуте домогосподарство ОСОБА_5 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; диск з відеозаписом ОМП від 03 квітня 2018 року за участю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 ; диск із записом слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 11 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити у справі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: