Провадження № 1-кп/537/248/2018
Справа № 537/4259/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0001686 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого дорожнім робітником на КП "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.09.2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 3 місяці; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; 2) вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.01.2005 року за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки; за ст. 71 КК України приєднано 1 рік 6 місяців позбавлення волі за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.09.2004 року та визначено кінцевий термін відбуття покарання 4 роки та 6 місяців;3) вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.10.2011 року за ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років; звільнений 27.08.2014 на підставі ст. 81 КК України, невідбутий термін 1 рік, 6 місяців, 26 днів, у вчиненні злочину, передбаченогоч.2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта,01 вересня 2018 року в вечірній час (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 14 по вул. Гагаріна в м. Кременчуці познайомився з ОСОБА_5 . Цього ж дня близько 22:00 години, перебуваючи поряд із в`їздом до внутрішнього двору між буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за корисливі злочини проти власності, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_5 , діючи з корисливим мотивом, повторно, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки Samsung J00H/DS (SEK) чорного кольору ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_1 під приводом здійснення телефонного дзвінка, при цьому не маючи наміру повертати телефон власнику. На зазначену пропозиціюОСОБА_5 , не будучи обізнаним щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , погодився та добровільно надав останньому свій мобільний телефон вартістю 3619,00 гривень. Заволодівши зазначеним мобільним телефоном та відволікши увагу потерпілого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3619,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як шахрайство, вчинене повторно.
В угоді про примирення, укладеній потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 17.09.2018 року, сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України та узгоджують вид та розмір покарання з урахуванням того, що обвинувачений свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, під час досудового провадження активно сприяв в розкритті злочину та встановлені істини. Ткож враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, має постійне місце мешкання, постійне місце роботи, має грамоту від керівництва за сумлінну працю, одружений, виховує неповнолітню доньку, характеризується позитивно.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про примирення, укладену між ним та потерпілим. Вказав, що йому зрозумілі повністю його права, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення та вид покарання. При цьому підтвердив суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, фактичні обставини вчинення злочину не заперечував.
Потерпілий ОСОБА_5 також просив суд затвердити укладену між ним та ОСОБА_4 угоду про примирення. Вказав, що обвинувачений повністю відшкодував спричинену шкоду. Додав, що йому зрозумілі повністю його права, наслідки укладення та затвердження даної угоди, яку він уклав добровільно.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що при укладені угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди та просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження з встановленням іспитового строку у один рік.
Суд, перевіривши угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим на відповідність вимогам КПК України, з`ясувавши обставини, які підлягають з`ясуванню перед затвердженням угоди, заслухавши думку прокурора, а також потерпілого та обвинуваченого, які підтвердили, що повністю розуміють права, надані їм законом та наслідки укладення і затвердження угоди, та вважають, що угода повинна бути затверджена і погоджувалися на призначення судом покарання, зазначеного в угоді, приходить до висновку, що угода може бути затверджена судом.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Суд, перевіривши угоду про примирення, приходить до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначенні статтею 471 КПК України, в тому числі найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої злочином, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, дата її укладання та підписи.
Суд зазначає, що злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, є злочином середньої тяжкості, передбачене угодою покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з можливістю звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що домовились обвинувачений та потерпілий, не суперечить вимогам КК України. При цьому сторонами враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, має постійне місце мешкання, постійне місце роботи, має грамоту від керівництва за сумлінну працю, одружений, виховує неповнолітню доньку, характеризується позитивно, а також обставини, які пом`якшують покарання, якими є повне відшкодування шкоди та щире каяття. Судом обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. За таких обставин суд вважає, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України. Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, її умови не суперечать КПК та інтересам суспільства.
З цих підстав суд приходить до висновку, що слід затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та підозрюваним.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст..100 КПК.
Керуючись ст.ст.314, 372, 474 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про примирення від 17.09.2018 року в кримінальному провадженні 0001686 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, що укладена між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 1 року обмеження волі.
Відповідно до статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік.
Згідно статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд не вбачає.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме мобільний телефон марки "Samsung" J00H/DS (SEK) ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_1 залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Обвинуваченому та потерпілій роз`яснити їх право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1