СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/946/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004691 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянин України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

17.09.2013 Багліським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , 08.06.2018 приблизно о 16 годині 20 хвилин, прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 1/2. Знаходячись в приміщенні торгівельного залу даного магазину, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ФОП ОСОБА_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ). З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу магазину, користуючись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, взяв чуже майно, яке належить ФОП ОСОБА_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), а саме жіночі чорні, замшеві босоніжки, артикул 3030, кількістю 1 шт., вартістю 997 гривень 17 копійок.

Сховавши від касира вказане чуже майно, яке належить ФОП ОСОБА_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу магазину «Територія Мінімальних Цін», розташованого по вул. Святошинська, 1/2 у м. Києві, прослідував до його виходу, виконавши таким чином всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Однак, ОСОБА_3 , довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину разом з наявним при ньому чужим майном.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

10 серпня 2018 року між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою представник потерпілого та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України.

ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор та потерпілий в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодами заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 та представник потерпілого повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а тому ці його дії кваліфікує за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, за якими належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 10 серпня 2018 року про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 10 серпня 2018 року покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та на підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1