Справа № 307/1730/18
Провадження № 1-кп/307/544/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження, № 0000058, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02.05.2018 р., приблизно о 16-й год., ОСОБА_5 , знаходячись в автомобілі «BMW», н/з НОМЕР_1 , на території парковки на АЗС «ОККО», по вул. Спортивній, у смт. Солотвино, передав дільничному інспектору природної служби 2-ї категорії ВПС «Ділове» ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1130 євро, що за офіційним курсом валюти НБУ становить 35728.8 грв., як неправомірну вигоду за надання останнім службової інформації про час та місце несення служби прикордонним нарядом на ділянці відповідальності ВПС «Ділове» 19 та 25 квітня 2018 р., яку використав у своїй протиправній діяльності пов`язаній із переміщенням тютюнових виробів через державний кордон України до Румунії.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України по кваліфікуючій ознаці надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.
Разом із обвинувальним актом суду було надано угоду про визнання винуватості від 08.06.2018 р., що укладена між обвинуваченим та прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_3 на підставі ст. 472 КПК України. Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України та призначення покарання, при умові, що ОСОБА_5 визнає свою вину. В такому випадку прокурор згідний із призначенням йому покарання у виді штрафу в розмірі сімсот п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян. ОСОБА_5 зрозумілі наслідки укладення та затвердження цієї угоди, які передбачені ст. 473 КПК України і він розуміє наслідки невиконання даної угоди, що передбачені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 369 КК України. Просив затвердити зазначену угоду.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник не заперечує щодо затвердження угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державі чи суспільним інтересам.
Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд встановив, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалено вирок, так як умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
Згідно ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Враховуючи, що кошти передані обвинуваченим посадовій особі прикордонної служби були предметом злочину, суд приходить до висновку, що до них слід застосувати вище вказану статтю та конфіскувати на користь держави.
Інші речові докази слід повернути ОСОБА_5 .
Тому, керуючись ст.ст. 373, 374, 469, 470, 472-474 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.06.2018 р., що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000058 від 16.03.2018 р. між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сімсот п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень).
Речові докази: грошові кошти у сумі 1130 євро конфіскувати у власність держави; щоденник, зошит, смартфон фірми «Apple iPhone», три мобільні телефони фірми «Nokia», мобільний телефон фірми «Huawei», ноутбук фірми «НР», десять євро, чотириста п`ятнадцять доларів США, сто румунських лей повернути ОСОБА_5 .
Заставу в сумі шістдесят п`ять тисяч гривень повернути заставодавцю - ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1