Провадження № 1-кп/638/250/18
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

потерпілого: ОСОБА_10 ,

адвокатів: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинувальними актами відносно:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцеве Донецької області, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

?17.06.1998 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 140, ч.2 ст. 140, 42 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі;

?28.11.2002 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, в силу ст.75 КК України умовно з іспитовим строком на 1 рік;

?14.07.2003 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

?05.06.2009 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі;

?28.01.2010 року Торезьким міським судом Донецької області за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі;

?07.04.2010 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі,

про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.186, ч.4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2016 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_14 втупивши в злочину змову з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , розподіливши між собою злочинні ролі з метою відкритого заволодіння чужого майна. З цією метою ОСОБА_14 , разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 приїхали до будинку АДРЕСА_5 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, переслідуючи корисну мету наживи та обертання викраденого майна на свою користь, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, згідно розподілених ролей ОСОБА_14 разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 підійшли до вхідних дверей у під`їзд №1 зазначеного будинку, де ОСОБА_16 , відповідно до відведеної йому злочинної ролі, подзвонив у домофон квартири АДРЕСА_6 , в якій проживає ОСОБА_10 та представившись працівником газової служби повідомив, що йому необхідно перевірити газове обладнання у вказаній квартирі. Після чого, проникнувши таким чином у квартиру АДРЕСА_7 , ОСОБА_16 , оглянув газову плиту та запропонував замінити частину газового обладнання, на що ОСОБА_10 погодився. Продовжуючи свою злочину діяльність ОСОБА_16 зателефонував ОСОБА_15 та сказав останнім підніматись у кв. АДРЕСА_6 за вказаною адресою, яких він представив ОСОБА_10 як майстрів, що будуть здійснювати заміну газового обладнання. Увійшовши до квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 накинулись на ОСОБА_10 , застосувавши таким чином насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння, а саме: повалили останнього на підлогу, зв`язали йому руки та закрили рот кляпом, після чого ОСОБА_16 кулаком правої руки наніс ОСОБА_17 не менше трьох ударів в грудну клітину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у виді синців на грудній клітині, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1197 А/16 від 06.10.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 відкрито заволоділи грошовими коштами, які належали ОСОБА_10 в сумі 4000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 100 237 гривень 15 копійок та 4000 Евро, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 113 217 гривень 86 копійок та 2000 гривень, фотокамерою марки «FujiFilm» XF1, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5105 від 10.10.2016 року - 24384 гривень 00 копійок.

Крім цього, ОСОБА_14 відкрито заволодів орденом Великої Вітчизняної Війни, вартість якого в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, який в подальшому сховав в під`їзді АДРЕСА_8 .

ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 239 839 гривень 01 копійка.

Крім того, 05 вересня 2016 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_14 , втупивши в злочину змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, розподіливши між собою злочинні ролі, з метою відкритого заволодіння чужим майном, приїхали до будинку АДРЕСА_9 та, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, згідно розподілених ролей, підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_10 вищевказаного будинку, в якій проживає ОСОБА_18 , 1929 р.н.

Після того, як ОСОБА_18 впустила невстановлену в ході досудового розслідування особу та ОСОБА_14 в свою квартиру, останній накинувся на ОСОБА_18 , зв`язав її та закрив рот її фартуком, застосувавши таким чином насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та, спричинивши цим фізичний біль, подавив її волю до опору.

Після цього, ОСОБА_14 зняв з вух потерпілої пару сережок з золота 583 проби, загальною вагою 5 грамів, вартістю 3208 грн. 40 коп., тим самим відкрито заволодів ними, а невстановлена в ході досудового розслідування особа відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 2300 грн., що належали ОСОБА_18 .

Після цього, ОСОБА_14 та невстановлена в ході досудового розслідування особа з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 5508 грн. 40 коп.

Крім того,ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 06 вересня 2016 року, приблизно о 14 годині 11 хвилин втупивши в злочину змову з ОСОБА_16 , розподіливши між собою злочинні ролі, з метою відкритого заволодіння чужого майна та з цією метою ОСОБА_14 , разом з ОСОБА_16 приїхали до будинку АДРЕСА_11 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, переслідуючи корисну мету наживи та обернення викраденого майна на свою користь, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, згідно розподілених ролей ОСОБА_14 разом з ОСОБА_16 підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_12 , де ОСОБА_16 , відповідно до відведеної йому злочинної ролі, подзвонив у квартиру АДРЕСА_13 , в якій проживає ОСОБА_19 та представившись працівником газової служби повідомив, що йому необхідно перевірити газове обладнання у вказаній квартирі. Після чого, проникнувши таким чином у квартиру АДРЕСА_12 , ОСОБА_16 оглянув газову плиту та запропонував замінити частину газового обладнання, на що ОСОБА_19 погодилась. Продовжуючи свою злочину діяльність ОСОБА_16 зателефонував ОСОБА_14 та сказав останньому підніматись у кв. АДРЕСА_13 за вказаною адресою, якого представив ОСОБА_19 як майстра, що буде здійснювати заміну газового обладнання. Після того як ОСОБА_14 увійшов до квартири, ОСОБА_16 попрохав ОСОБА_19 надати йому договір на газовий лічильник. ОСОБА_19 , не підозрюючи про злочинні наміри останніх направилась у кімнату за вказаним договором, в цей час ОСОБА_14 , разом з ОСОБА_16 , направились за останньою в кімнату. Перебуваючи у вказаній кімнаті ОСОБА_14 зажав правою рукою рота ОСОБА_19 і повалив її на ліжко, при цьому ОСОБА_16 зв`язав їй руки хустиною, таким чином застосувавши до ОСОБА_19 , насильство яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Після чого, ОСОБА_14 разом ОСОБА_16 відкрито заволоділи грошовими коштами у сумі 1300 гривень, набором столового посуду на шість персон та мобільний телефон марки «Nokia 1280», вартість яких в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим.

З викраденим майном ОСОБА_14 та ОСОБА_16 з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 1300 гривень.

Крім того, 07 вересня 2016 року, приблизно о 16-00 год., ОСОБА_14 , втупивши злочину змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, розподіливши між собою злочинні ролі, з метою відкритого заволодіння чужим майном, приїхали до будинку АДРЕСА_9 та, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, згідно розподілених ролей, підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_14 вищевказаного будинку, в якій проживає ОСОБА_20 , 1937 р.н. та під приводом заміни телевізора проникли до вищевказаної квартири. Після цього, ОСОБА_14 накинувся на ОСОБА_21 , поваливши останню на підлогу, застосувавши таким чином насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та, спричинивши цим фізичний біль, подавив її волю до опору.
Після цього, ОСОБА_14 відкрито заволодів срібною каблучкою, 925 проби, вагою 10 грамів, вартістю 128 грн. 60 коп. та парою сережок зі срібла 925 проби, загальною вагою 10 грамів, вартістю 128 грн. 60 коп., що належали ОСОБА_22 та знаходились в шафі кімнати вищевказаної квартири, а невстановлена в ході досудового розслідування особа відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 100,00 грн., що належали ОСОБА_22 .

Після цього, ОСОБА_14 , разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою та з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 357 грн. 20 коп.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_10 заявлений цивільний позов.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 винним себе у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав частково, повністю визнав свою вину за епізодами потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , частково визнав свою вину за епізодом потерпілого ОСОБА_10 , та суду пояснив, що у м. Запоріжжі він познайомився з ОСОБА_16 , який займався купівлею продажем оргтехніки. Він запропонував йому поїхати у м. Харків продати газове обладнання. Турок ОСОБА_23 його племінник. На автомобілі ОСОБА_15 17.08.2016 року він, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та дівчина останнього приїхали у м. Харків. Вони зупинилися у хостелі на АДРЕСА_15 . У той же день приблизно о 13-00 год. за пропозицією ОСОБА_26 вони приїхали до будинку АДРЕСА_5 . У першому під`їзді ОСОБА_25 подзвонив за допомогою домофону до квартири, де, в подальшому він дізнався мешкає потерпілий ОСОБА_10 , який йому відкрив двері, ОСОБА_25 наказав їм чекати на вулиці, а сам піднявся до квартири АДРЕСА_6 . Через деякій час, їм зателефонував ОСОБА_25 та сказав віднятися до квартири. Коли вони з ОСОБА_24 зайшли у квартиру, ОСОБА_25 почав наносити ОСОБА_10 удари по різним частинам тіла, усі вони повалили потерпілого на підлогу, він закрив рот кляпом ОСОБА_10 , щоб не кликав на допомогу, ОСОБА_25 зв`язав ноги потерпілого та став шукати гроші. ОСОБА_10 на вимогу ОСОБА_27 сказав, де знаходяться гроші, ОСОБА_25 знайшов 7000 грн. та по кімнатах ходив та шукав ще. Він, ОСОБА_14 , з шафи забрав орден ВВВ, та коли вони виходили з будинку, сховав його у під`їзді. Вже в хостелі ОСОБА_25 порахував гроші, та передав йому 2200 грн. Наступного дня він поїхав до м. Запоріжжя. Також ОСОБА_14 зазначив, що ОСОБА_25 , перебуваючи у квартирі потерпілого, не весь час був у полі його зору, ОСОБА_25 міг взяти більше грошей, та їм не сказати. Іноземної валюти та фотокамери потерпілого ОСОБА_10 на квартирі він не бачив. Перед тим, як залишити квартиру, він розв`язав ноги потерпілого. Цивільний позов потерпілого визнає частково з урахуванням суми заподіяної шкоди, яку вони завдали потерпілому ОСОБА_10 . У скоєному злочину щире кається.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 винним себе у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково та суду пояснив, що 16.08.2016 року йому у м. Слов`янськ зателефонував його дядя ОСОБА_28 та запросив відвести його у м. Харків. На його автомобілі 17.08.2016 року він, ОСОБА_29 , ОСОБА_25 та дівчина останнього приїхали у м. Харків. Вони зупинилися у хостелі на АДРЕСА_15 . У той же день приблизно о 13-00 год. за пропозицією ОСОБА_26 вони приїхали до будинку АДРЕСА_5 . У першому під`їзді ОСОБА_25 подзвонив за допомогою домофону до квартири, де, в подальшому він дізнався мешкає потерпілий ОСОБА_10 , який йому відкрив двері, ОСОБА_25 наказав їм чекати на вулиці, а сам піднявся до квартири АДРЕСА_6 . Через деякій час, їм зателефонував ОСОБА_25 та сказав віднятися до квартири. Коли вони з ОСОБА_29 зайшли у квартиру, ОСОБА_25 почав наносити ОСОБА_10 удари по різним частинам тіла, усі вони повалили потерпілого на підлогу, ОСОБА_29 закрив рот кляпом ОСОБА_10 , щоб не кликав на допомогу, ОСОБА_25 зв`язав ноги потерпілого та став шукати гроші. ОСОБА_10 на вимогу ОСОБА_27 сказав, де знаходяться гроші, ОСОБА_25 знайшов 7000 грн. та по кімнатах ходив та шукав ще. Вже в хостелі ОСОБА_25 порахував гроші, та передав йому 2200 грн. Наступного дня він поїхав до м. Слов`янська. Також ОСОБА_15 зазначив, що ОСОБА_25 , перебуваючи у квартирі потерпілого, не весь час був у полі його зору, ОСОБА_25 міг взяти більше грошей, фотокамеру, покласти у сумку, яка була у нього, та їм не сказати. Іноземної валюти та фотокамери потерпілого ОСОБА_10 на квартирі він не бачив. Він ОСОБА_10 не бив, бачив гроші по 200 грн. Цивільний позов потерпілого визнає частково з урахуванням суми заподіяної шкоди, яку вони завдали потерпілому ОСОБА_10 .

За обставин, що ОСОБА_14 визнав свою провину за епізодами потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 в повному обсязі, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження у цієї частині відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_14 правильно розуміє обставини скоєних ним правопорушень. У суду відсутні сумніви у добровільності його позиції.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_14 за вказаними епізодами у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України повністю доведеною.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за епізодом потерпілого ОСОБА_10 , їх вина у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України повністю доказана дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- показаннями допитаного у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_16 . 17.08.2016 року приблизно о 13-00 год. він знаходився дома, коли у домофон подзвонив раніше йому незнайомий ОСОБА_25 , який представившись працівником газової служби, повідомив, що йому необхідно перевірити газове обладнання у його квартирі. Він його впустив у квартиру, де ОСОБА_25 , оглянувши газову плиту, запропонував замінити частину газового обладнання, на що він, ОСОБА_10 , погодився. Тоді ОСОБА_25 зателефонував іншим особам, яких останній представив як майстрів, які будуть здійснювати заміну газового обладнання, за запросив їх у квартиру. Коли у квартиру зайшли раніше незнайомі ОСОБА_29 та ОСОБА_24 , вони разом з ОСОБА_30 раптово стали бити його по тулубу, повалили на підлоги, зв`язали його руки та закрили рот кляпом. Після чого, вони стали вимагати у нього гроші. Злякавшись нападників, він сказав, де знаходяться грошові кошти в національній валюті. ОСОБА_25 відшукав ці гроші та також знайшов гроші в іноземній валюті, а саме 4000 доларів США та 4000 Євро, які він, ОСОБА_10 , зберігав у квартирі. Крім того, обвинувачені заволоділи фотокамерою та орденом ВВВ. Потерпілий ОСОБА_10 також суду пояснив, що гроші, які у нього були викрадені, він збирав усе життя, частину з яких йому передали його діти та частину він привіз особисто із-за кордону як плату за виконану роботу. Після скоєння вказаного злочину та отриманих тілесних ушкоджень, він звертався по допомогу до лікаря. Цивільний позов від підтримує у повному обсязі. Йому було повернуто лиш орден Великої Вітчизняної Війни;

- показаннями допитаних у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які підтвердили факт скоєння 17.08.2016 року відносно потерпілого ОСОБА_10 кримінального правопорушення;

- дослідженим у судовому засіданні протоколами огляду місця події помешкання потерпілого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_16 від 19.08.2016 року ;

- дослідженим у судовому засіданні протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_10 осіб для впізнання від 29.08.2016 року, в ході якого останній впізнав обвинуваченого ОСОБА_14 як особу, який скоїв відносно нього кримінальне правопорушення при обставинах, встановлених у судовому засіданні;

- дослідженим у судовому засіданні протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_10 осіб для впізнання від 24.10.2016 року, в ході якого останній впізнав обвинуваченого ОСОБА_15 як особу, який скоїв відносно нього кримінальне правопорушення при обставинах, встановлених у судовому засіданні;

- дослідженим у судовому засіданні висновком судово-медичної експертизи №1197-А/16 від 05.10.2016 року, відповідно якого у потерпілого ОСОБА_10 у зв`язку з подією 17.08.2016 року мали місце синці на грудній клітині, які утворилися від ударної травматичної дії тупих твердих предметів з обмеженою площею травмуючої поверхні і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних потерпілим ОСОБА_33 ;

- дослідженим у судовому засіданні висновком судово-товарознавчої експертизи №5105 від 10.10.2016 року, відповідно якого встановлена ринкова вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_10 фотоапарата «FUJIFILM XF1» у чорному корпусі, повному комплекті, технічно справному стані, на момент скоєння злочину, з урахуванням зносу 24384,00 грн.;

- дослідженим у судовому засіданні протоколом проведення з обвинуваченим ОСОБА_14 слідчого експерименту від 04.10.2016 року, в ході якого останній показав при яких обставинах він та інші особи вчинили кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_10 ;

- дослідженим у судовому засіданні протоколом проведення з обвинуваченим ОСОБА_15 слідчого експерименту від 27.10.2016 року, в ході якого останній показав при яких обставинах він та інші особи вчинили кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_10 ;

- дослідженою у судовому засіданні постановою слідчого від 05.10.2016 року про визнання блокноту з записами та ордену ВВВ №3434742 речовими доказами, які передані потерпілому ОСОБА_10 на зберігання.

Таким чином, суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і по епізоду потерпілого ОСОБА_10 повністю доведеною.

Дії обвинувачених суд кваліфікує:

ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 186 КК України (грабіж), тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло; за ч. 4 ст. 186 КК України (грабіж), тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене у великих розмірах.

ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 186 КК України (грабіж), тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене у великих розмірах.

Суд розцінює часткове визнання обвинуваченими своєї провини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України критично, як обраний засіб захисту від пред`явленого обвинувачення. У суда немає підстав ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_10 щодо об`єму викраденого майна, який давав у судовому засіданні послідовні покази, які підтвердилися іншими доказами, дослідженими судом у судовому засіданні.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання їх недопустимими.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинувачених і при цьому встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_14 раніше неоднарозово судимий, на обліку в Харківському обласному наркологічному диспансеру та Харківському міському ПНД не перебуває, не працює.

Обвинувачений ОСОБА_15 раніше не судимий, на обліку в Харківському обласному наркологічному диспансеру та Харківському міському ПНД не перебуває, не працює, за місцем реєстрації характеризується позитивно.

Вирішуючи питання про визначення покарання обвинуваченим, суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєних правопорушень, тяжкість скоєних обвинуваченими правопорушень, роль кожного під час скоєння окремого злочину, дані, що характеризують їх особи, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання, наявність матеріальних претензій до обвинувачених за скоєння злочину з боку потерпілого ОСОБА_10 .

Обставин, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання та відповідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , судом не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі, а саме: ОСОБА_14 - в межах санкції ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_15 - в межах санкції ч.4 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що виправлення обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не можливе без ізоляції від суспільства.

Обвинувачені звернулися до суду із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст. 72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі і на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі вимог Закону України від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 року втратив чинність з 21.06.2017 року,частину п`яту ст. 72 Кримінального Кодексу України викладено в наступній редакції:

« зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі…».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. За змістом зазначеної норми строк попереднього ув`язнення триває до набрання вироком законної сили.
Відповідно до висновку щодо правозастосування, який міститься у Постанові Верховного Суду України від 13 березня 2018 року в справі №440/853/17 у випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених частиною 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, відповідно до частини 2 статті 5 Кримінального кодексу України відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» від 18 травня 2017 року №2046-VIII, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
Так, частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIIІ передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вказаною нормою у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено у такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені права та свободи людини і громадянина мають своє відображення у положеннях статті5 Кримінального кодексу України. Так, частиною 2 цієї статті передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

Конституційний Суд України у своїх Рішеннях наголошує, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності. Зазначені положення дають змогу говорити про межі зворотної дії закону про кримінальну відповідність у часі. Межами дії закону про кримінальну відповідність у часі визнаються початковий та кінцевий моменти певного проміжку часу вчинення злочину, протягом якого мають місце кримінально-правові відносини в результаті дії того самого закону про кримінальну відповідальність (Рішення КСУ від 13 травня 1997 року №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандату, Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Рішення КСУ від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).
Кримінально-правові відносини це специфічний вид суспільних відносин, які виникають між державою і особою у зв`язку із вчиненням останньою кримінального правопорушення. Вони виникають з моменту вчинення особою злочину і закінчуються в момент набуття обвинувальним вироком законної сили. Попереднє ув`язнення, в свою чергу, є складовою частиною кримінально-правових відносин.
Отже, із урахуванням наведеного Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року №2046-VIIІ є таким, що іншим чином погіршує становище особи, а тому не може розповсюджуватися на кримінально-правові відносини, які виникли до набрання ним чинності, навіть за умови, якщо вони ще існують на момент набуття ним чинності.

У відповідності з матеріалами кримінального провадження строк попереднього ув`язнення обвинувачених становить: 1) дата затримання ОСОБА_14 : 30.09.2016 року, ОСОБА_15 : 25.10.2016 року; дата ухвалення вироку: 14.05.2018 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої протиправними діями обвинувачених у розмірі 239 839 грн., суд задовольняє у повному обсязі, тому що сума завданих збитків, вказана у позовній заяві останнього, знайшла свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження.

По кримінальному провадженню судові витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_14 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому наступне покарання:

-за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді 7 (сім) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
Відповідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (місяців) позбавлення волі.
Запобіжний заход відносно ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27).

Строк покарання засудженому ОСОБА_14 відраховувати з моменту фактичного затримання з 30 вересня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 року втратив чинність з 21.06.2017 року), зарахувати засудженому ОСОБА_14 строк його попереднього ув`язнення в період з 30 вересня 2016 року по дату винесення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_15 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Запобіжний заход відносно ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27).

Строк покарання засудженому ОСОБА_15 відраховувати з моменту фактичного затримання з 25 жовтня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 року втратив чинність з 21.06.2017 року), зарахувати засудженому ОСОБА_15 строк його попереднього ув`язнення в період з 25 жовтня 2016 року по дату винесення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на користь потерпілого ОСОБА_10 239 839 грн. (двісті тридцять дев`ять тисяч вісімсот тридцять дев`ять грн.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави судові витрати за проведення дактилоскопічних, товарознавчих судових експертиз у розмірі 2286,96 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят шість грн. 96 коп.).

Речові докази, які були передані потерпілому ОСОБА_10 під розписку, залишити в його розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Головуючий: суддя