Справа № 127/4807/18
Провадження № 1-кп/127/244/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області:

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

законного представника особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

експерта КЗ «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесені 29 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002622 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, без мети збуту наркотичного засобу при невстановлених судовим розслідуванням обставинах, місця, дати та часу, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» придбав та зберігав без мети збуту наркотичний засіб канабіс.

28 травня 2017 року, приблизно о 20:35 год., працівниками патрульної поліції у дворі будинку № 41, що по вулиці Келецькій в місті Вінниці, було виявлено ОСОБА_7 , який при спілкуванні з працівниками поліції викинув на землю паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору, з різким та специфічним запахом, сухою (на дотик).

Відповідно до висновку експерта № 1171 від 02.06.2017 надана на дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 12,25 г.

Допитана в судовому засіданні законний представник особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_7 це її рідний син, який раніше був повноцінним членом суспільства. Однак, після того, як він приймав участь у революції «Гідності», яка відбувалась на «Майдані Незалежності» в м. Києві, дії та поведінка сина стали підозрілими. Зокрема, син почав бути різким у висловах, вживати в своєму звичайному мовленні ненормативну лексику, хоча раніше такого ніколи її не вживав. В сина дуже часто та різко змінюється настрій, а саме: «водночас, син може бути ніжним та добрим, і в той же час, його настрій може змінитись у протилежну сторону». Коли додому до них приходили працівники правоохоронних органів, син проявляв суїцидальні настрої та погрожував вистрибнути з вікна їх квартири, яка розташована на 10 поверсі багатоповерхового будинку.

З досліджених доказів, що надані прокурором під час судового провадження, вбачається, що 28.05.2017, приблизно о 20:35 год., працівниками патрульної поліції у дворі будинку АДРЕСА_2 , було виявлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який при спілкуванні з працівниками поліції викинув на землю паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору, з різким та специфічним запахом.

Вказані відомості зареєстровані у встановленому порядку 29.05.2017 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Згідно висновку експерта №1171 від 02.06.2017 року надана на експертне дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 12,25 г.

Згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 09.06.2017 року вилучену під час огляду у ОСОБА_7 речовину визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, що підтверджується квитанцією №382.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №12 від 22.02.2018 року вбачається, що:

- В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_7 страждав на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу.

- В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

- В теперішній час ОСОБА_7 страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу.

- В теперішній час ОСОБА_7 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду. Оскільки, страждає на хронічне душевне захворювання, то його дії можуть бути непередбачуваними, імпульсивними, і за своїм психічним станом він може становити небезпеку для себе та для оточуючих.

Після дослідження вказаних доказів, прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Захисник ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримала та просила суд його задоволити.

Законний представник особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримала та просила суд його задоволити.

Експерт КЗ «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» ОСОБА_6 в судовому засіданні висновок судово-психіатричної експертизи №12 від 22.02.2018 року підтримав та вважав за доцільне задоволити клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника особи щодо якої розглядається клопотання, експерта Вінницької обласної психіатричної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд має з`ясувати чи мало місце суспільно небезпечне діяння чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: витяг Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002622, висновок експерта №1171 від 02.06.2017 року та постанову про визнання речових доказів від 09.06.2017 року, суд приймає до уваги, як належні та допустимі і такі, що у взаємозв`язку підтверджують вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння.

При прийняті зазначеного рішення суд виходить з того, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002622, 28.05.2017, приблизно о 20:35 год., працівниками патрульної поліції у дворі будинку АДРЕСА_2 , було виявлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який при спілкуванні працівниками поліції викинув на землю паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору, з різким та специфічним запахом.

Відповідно до висновку експерта №1171 від 02.06.2017 року надана на експертне дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 12,25 г., яку згідно постанови про визнання речових доказів від 09.06.2017 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002622 та поміщено в камеру зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області.

Вказані письмові докази є належними, послідовними, які повністю узгоджуються між собою.

Сукупність зазначених доказів у справі, свідчать про їх достатність для надання кримінально-правової оцінки суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_7 , оскільки ним вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто, незаконне придбання, зберігання, наркотичних засобів без мети збуту.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

При вирішенні питання чи вчинив ОСОБА_7 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №12 від 22.02.2018 року ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, страждав на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду, оскільки страждає на хронічне душевне захворювання, та його дії можуть бути непередбачуваними, імпульсивними, і за своїм психічним станом він може становити небезпеку для себе та для оточуючих.

Вказаний висновок експертів, яким підтверджено наявність в ОСОБА_7 в момент вчинення суспільно небезпечного діяння медичного критерію неосудності (хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, з безперервним типом перебігу та дані про те, що ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, свідчать, що ОСОБА_7 не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки під час вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України перебував в стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України до особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 94 КК України під час визначення виду примусових заходів медичного характеру суд враховує характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступень небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка, вих. №20/2324 від 09.06.2017 року ОСОБА_7 перебуває на стаціонарному в 12 відділенні ВОПЛ з 28.05.2017 року по теперішній час з діагнозом: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії».

Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія», від 06.06.2017 року ОСОБА_7 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно вимоги про судимість від 01.06.2017 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Статтею 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Вказане свідчить, що метою примусових заходів медичного характеру будь-якого виду є обов`язкове лікування, яке при всіх видах зазначених заходів є однаковим. Таким чином, вид примусових заходів пов`язаний лише з досягненням їх другої мети - запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь.

Судом при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, враховано ступінь суспільної небезпеки діяння вчиненого ОСОБА_7 , що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, об`єкт посягання захист здоров`я населення та порядок обігу наркотичних засобів або психотропних речовин та висновок експерта, яким встановлено, що ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду, оскільки ОСОБА_7 страждає на хронічне душевне захворювання, та його дії можуть бути непередбачуваними, імпульсивними, і за своїм психічним станом він може становити небезпеку для себе та для оточуючих.

Таким чином, врахувавши характер та ступінь тяжкості захворювання ОСОБА_7 , тяжкість вчиненого ним діяння, ступень небезпечності психічного хворого для інших осіб, суд вважає, що до ОСОБА_7 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду, оскільки умови такого нагляду виключають можливість вчинення ОСОБА_7 нового суспільно небезпечного діяння.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 92,93,94 КК України, ст. ст. 506, 507, 512, 513 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена протягом 30 діб з моменту її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: