Номер провадження: 11-кп/785/785/18
Номер справи місцевого суду: 496/3687/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області 18.08.2017 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про звільнення від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною ухвалою суду залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про звільнення від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи у розмірі 880,20 грн., які вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2015 року були стягнуті з засудженого ОСОБА_7 на користь держави, з тих підстав, що ОСОБА_7 , який звернувся з зазначеним клопотанням в порядку ст. 119 КПК України, не надав суду документів на підтвердження свого майнового стану, який обов`язково враховується при розгляді питання про звільнення особи від процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції посилаючись на наступні підстави.

Зокрема, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2015 року з нього були стягнуті на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 880,20 грн., які, в порушення вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, документально не підтверджені.

В клопотанні фактично порушувалось питання щодо сумнівів і протиріч на стадії виконання вироку суду першої інстанції, яким покладенні процесуальні витрати, вирішення питання про звільнення від оплати цих витрат має розцінюватись, як складова частина всього судового розгляду в апеляційному судді та у суді першої інстанції за обвинуваченням за ч. 1 ст. 309 КК України.

В ухвалі суду не надано оцінки з точки зору належності довідці про витрати на проведення експертизи, на підставі якої покладені у вироку на нього процесуальні витрати, чим припустився неповноти судового розгляду, залишивши недослідженими обставинами, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення судового рішення.

Також суд не з`ясував його майновий стан, урахування якого, відповідно до ч. 1 ст. 119 КПК України є обов`язковим при вирішенні питання про звільнення від оплати процесуальних витрат. В судовому засіданні 18.08.2018 року суд з`ясовував чому він не оскаржив вирок в апеляційному порядку.

Оскаржувана ухвала суду винесена незаконним складом суду, так як суддя ОСОБА_1 входила до складу Біляївського районного суду Одеської області, що ухвалив вирок від 13.11.2015 року, який був скасований ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.06.2016 року, в зв`язку з чим, згідно ч. 2 ст. 76 КПК України, не мала права приймати участь у розгляді його клопотання про звільнення від оплати процесуальних витрат. Однак, суддя не заявила самовідвід, а прокурор не заявив судді відвід. Судом першої інстанції не врахована ухвала апеляційного суду Одеської області від 03.02.2017 року, якою було залишено без задоволення клопотання судді ОСОБА_1 про направлення скарги про звільнення від оплати процесуальних витрат до іншого суду.

Суд першої інстанції при розгляді клопотання не врахував, що, згідно ч. 1 ст. 122 та глави VIII КПК України, витрати пов`язанні із залученням експертів несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання, в даному випадку слідчий, який виніс постанову про призначення експертного дослідження. На підтвердження зазначених обставин він доповнив своє клопотання належним чином завіреними документами та посиланнями на існуючу судову практику .

Суд першої інстанції, в порушення ч. 3 ст. 539 КПК України, не розглянув клопотання протягом 10 днів з дня його надходження та безпідставно відкладав розгляд справи в зв`язку з неявкою прокурорів. Суддя 18.08.2017 року оголосила резолютивну частину ухвали, без мотивації висновків, що Главою VIIІ КПК України не передбачено, що є підставою для скасування невмотивованого судового рішення.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на те, що висновок суду про ненадання ним доказів на підтвердження майнового стану не ґрунтується на вимогах КПК України, на підтверджується дослідженими судом доказами, є наслідком неповноти судового розгляду.

На думку апелянта майновий стан заявника в коло обставин,визначених ч. 1 ст. 91 КПК України, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, не входить та не належить до предмету доказування за главою VIII КПК України. Суд першої інстанції безпідставно послався на те, що до клопотання не надано документів щодо майнового стану, так як у доповненні до клопотання від 22.05.2017 року він зазначив про відсутність у нього коштів на оплату процесуальних витрат, однак суд не надав цьому оцінки

Протягом судового розгляду судом не ставилося питання щодо надання доказів на підтвердження майнового стану. Суд першої інстанції не вирішив і залишив не дослідженими обставини зазначені в клопотанні.

Суд першої інстанції не дослідив довідку НДЕКЦ про витрати на проведення експертизи, яка не містить відповідних підтверджень суми та оформлена належними чином.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що слідчим до ЄРДР не внесена інформація щодо суми збитків за проведення експертизи про винесення постанови про призначення експертизи.

Суд першої інстанції безпідставно зазначив, що доведеність процесуальних витрат в апеляційному порядку не була оскаржена, так як це не є його обов`язком, згідно наданої судом пам`ятки.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 119 КПК України, суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 396, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців 3 днів позбавлення волі, за п. 4, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 виправдано, а також стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати пов`язанні на залучення експерта у розмірі 880,20 грн.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.06.2016 року був скасований вирок Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року за епізодом вбивства ОСОБА_8 відносно ОСОБА_9 за ст. 115 ч. 2 п.п.4,6 КК України, відносно ОСОБА_7 за ст. 396 ч. 1 КК України, а також в частині виправдання ОСОБА_7 за п.п. 4, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 за п.12 ч.2 ст. 115 КК України, в цій частині кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 за ст. 309 ч.1 КК України залишений без змін.
25.01.2017 року ОСОБА_7 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з клопотанням про звільнення від оплати процесуальних витрат на залучення експертау розмірі 880,20 грн., за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року, в порядку ч. 2 ст. 119, ст. 539 КПК України.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області 18.08.2017 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про звільнення від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи у розмірі 880,20 грн. з тих підстав, що ОСОБА_7 на підтвердження обґрунтованості клопотання не надав суду будь-яких доказів щодо його майнового стану, який обов`язково враховується при розгляді питання про звільнення особи від процесуальних витрат,згідно положень ст. 119 КПК України.

Крім того, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, як докази в обґрунтування клопотання про звільнення від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи у розмірі 880,20 грн., посилання засудженого ОСОБА_7 щодо незаконності та необґрунтованості вироку суду від 13 листопада 2015 року в частині його засудження за ч. 1 ст. 309 КК України та стягнення зазначених витрат, так як вирок в цій частині набрав чинності. Суд при розгляді клопотання не наділений компетенцією надавити оцінки доказам за вироком суду та розподілу процесуальних витрат. Засуджений ОСОБА_7 не скористався правом на апеляційне оскарження вироку суду.

При розгляді апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 уточнив, що звернувся з клопотанням про звільнення від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи у розмірі 880,20 грн. по-перше, з тих підстав, що вирок Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року, яким ці витрати з нього стягнуті є незаконним та необґрунтованим, по-друге на підставі ч. 1 ст. 119 КПК України.
При цьому, засуджений ОСОБА_7 не заперечував, що не надав суду першої інстанції жодних доказів про свій майновий стан, а тільки послався в клопотанні на відсутність коштів для сплати судових витрат. Разом з тим, останній зазначив, що кошти в нього є, так як він працює на декількох роботах.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при розгляді клопотання не врахував, що згідно ч. 1 ст. 122 витрати пов`язанні із залученням експертів несе слідчий, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Таким чином, в ухвалі суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання про звільнення від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи задоволенню не підлягає, так як засуджений ОСОБА_7 не надав суду доказів щодо неможливості сплатити процесуальні витрати, так як, згідно вимог ч. 1 ст. 119 КПК України, тільки після дослідження та надання оцінки відповідним доказам щодо майнового стану суд вирішує питання про звільнення особи від сплати процесуальних витрат.
Також в ухвалі суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що клопотання про звільнення від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи, в даному випадку розглядається вже після набрання вироком законної сили, при його виконанні, в зв`язку з чим суд першої інстанції при розгляді клопотання не наділений компетенцією надавити оцінку доказам за вироком суду, а також вирішенню у вироку суду питання щодо стягнення процесуальних витрат.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2015 року з нього витрати на залучення експерта у розмірі 880,20 грн. на користь держави були стягнуті незаконно, оскільки вони документально не підтверджені, а також доводи щодо неналежності та недопустимості доказів, покладених в обґрунтування вироку суду, на підставі яких було прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат, так як, згідно вимог ст. 374 ч.4 п. 2 КПК України, зокрема, рішення у вироку про відшкодування процесуальних витрат може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 392 ч. 1 п. 1 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді клопотання, а також апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду, не мають передбачених законом повноважень на дослідження та надання оцінки доказами за вироком суду.

Відповідно, не можуть бути прийняті до уваги посилання в апеляційній скарзі на неповноту судового розгляду клопотання щодо не дослідження зазначених доказів за вироком суду.

При розгляді апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 пояснив, що не підтримує доводи своєї апеляційної скарги в частині винесення ухвали незаконним складом суду, оскільки визнає, що законом не заборонено розгляд клопотання про звільнення від оплати процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, та винесення судового рішення за результатами цього розгляду суддею ОСОБА_1 , яка входила до складу Біляївського районного суду Одеської області, що ухвалив вирок від 13.11.2015 року.

Посилання в апеляційній скарзі на термін знаходження в провадженні суду першої інтонації клопотання, відкладення судового розгляду в зв`язку з неявкою прокурора, не є підставою, передбаченою кримінальним процесуальним законом для скасування судового рішення.

Крім того, ст. 376 ч. 2 КПК України передбачено, якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді, з подальшим складанням та оголошенням повного тексту.

В даному випадку, резолютивна частина ухвали судом була складена та оголошена 18.08.2017 року в порядку, передбаченому ст. 376 ч.2 КПК України.

Посилання в доповненні до апеляційної скарги на невнесення слідчим до ЄРДР інформація щодо суми збитків за проведення експертизи про винесення постанови про призначення експертизи,є неспроможними.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги підтвердження не знайшли, передбачених ст.ст. 409, 412, 415 КПК України підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не встановлено, в зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області 18.08.2017 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про звільнення від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи у розмірі 880,20 грн. залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошений 03.08.2018 року о 12:00 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2