Справа № 359/8673/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/620/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 04.07.2018
УХВАЛА
04 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,
представника законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2018 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. Цим же вироком суду частково задоволено цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_8 та стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 154 388 (сто п`ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят вісім) гривень 41 копійку на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

07 серпня 2016 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі, що розташована по вул. Садовій в с. Петровське, Бориспільського району, Київської області, в напрямку с. Гора.

Під час руху на зазначеній автомобільній дорозі, неподалік повороту до вул. Садова, водій ОСОБА_6 , проявляючи злочинну недбалість, порушуючи п.п. «б» п.2.3, п.10.1, п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся передньою лівою частиною свого автомобіля із передньою лівою частиною автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по зустрічній смузі руху в напрямку с. Вишеньки, Бориспільського району, Київської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин грудної клітки, закритого уламкового перелому діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6 , який порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, що передбачають обов`язок водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_6 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2018 року, ухвалений щодо нього - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись при цьому на недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину через неповне з`ясування судом всіх істотних обставин кримінального правопорушення та наявність суперечностей доказів, які покладені в основу вироку. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що, на його переконання, саме невиконання водієм автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8» ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України призвело до дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Так, апелянт вказує на те, що він частково визнав свою вину, оскільки дійсно, здійснюючи лівий поворот, плавно з`їжджав на зустрічну смугу, потім знизив швидкість до повної зупинки транспортного засобу, після чого сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_8 який рухався з явним перевищенням дозволеної в населених пунктах швидкості. На переконання обвинуваченого, водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8» ОСОБА_8 мав реальну можливість, при умові дотримання ним дозволеного швидкісного режиму, уникнути зіткнення транспортних засобів. Апелянт вказує, що з метою підтвердження чи спростування цього твердження, ним заявлялося клопотання про проведення відтворення події на місці дорожньо-транспортної пригоди (слідчого експерименту), однак, на його думку, суд першої інстанції безпідставно відхилив заявлене клопотання.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що фактичні дані, які містяться у висновку транспортно-трасологічної експертизи № 19/8-02/1139 від 26 жовтня 2016 року щодо взаємного розташування транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в момент зіткнення, не узгоджуються з показаннями в цій частині ОСОБА_8 . Так, у вказаному вище висновку експертизи зазначається, що транспортні засоби в момент зіткнення були розташовані під кутом близько 180 градусів, тоді як ОСОБА_8 пояснював, що зіткнення автомобілів відбулося після раптового виїзду автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 на зустрічну смугу руху при здійсненні повороту ліворуч. На зазначені суперечності суд першої інстанції уваги не звернув, заходів по їх усуненню не прийняв та безпідставно, на думку апелянта, послався на них як на докази його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, у своїй апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_6 звертає увагу на наявність у матеріалах справи висновку, складеного за результатами проведеного автотехнічного дослідження №2221 від 10 травня 2017 року, що підтверджує його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Згідно із даним висновком, у дорожній обстановці, що склалася, дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України і саме вони стали причиною ДТП, що сталася 07 серпня 2016 року на автодорозі по вул. Садовій в с. Петровське, Бориспільського району, Київської області.

На переконання апелянта, наведений у оскаржуваному вироку комплекс доказів є явно недостатнім для підтвердження його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою обвинуваченого, представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 подав на неї заперечення, в яких, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора та представників потерпілого, які заперечили проти апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними у справі доказами в їх сукупності, які перевірялися судом під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується показаннями законного представника потерпілого - ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , фактичними даними, що містяться у протоколах слідчих дій та висновках експертів, а також іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, в судовому засіданні у суді першої інстанції законний представник потерпілого ОСОБА_8 надав показання про те, що 07 серпня 2016 року, близько 12 години 40 хвилин він керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись з м. Бориспіль в напрямку с. Гора, Бориспільського району, зі швидкістю близько 60 км/год. Разом з ним в автомобілі знаходилися його дружина ОСОБА_13 , яка сиділа на передньому сидінні, та син ОСОБА_11 , 2013 року народження, який сидів на задньому сидінні автомобіля. Проїжджаючи по дорозі в с.Петровське, він побачив, що на відстані близько 100-200 м в зустрічному напрямку, по своїй смузі рухається автомобіль «FORD TRANSIT CONNECT». Порівнявшись із даним автомобілем, останній змінив напрямок руху, виїхав на його смугу руху, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів їх лівими частинами. Також, законний представник потерпілого зазначив, що він не мав часу для здійснення будь-якого маневру для уникнення зіткнення з автомобілем під керуванням обвинуваченого, оскільки все відбулося раптово, при цьому будь-яких ознак того, що автомобіль «FORD TRANSIT CONNECT» буде виконувати якийсь маневр не було, світловий покажчик повороту ввімкнений не був. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його неповнолітній син отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому стегна зі зміщенням.

Майже аналогічні показання у суді першої інстанції надала і свідок ОСОБА_13 , лише уточнивши, що відчула удар одразу коли автомобіль, яким керував її чоловік ОСОБА_8 , порівнявся з автомобілем, що рухався їм назустріч. Свідок ОСОБА_12 в ході судового розгляду кримінального провадження місцевим судом надав показання про те, що в кінці літа 2016 року став свідком дорожньо-транспортної пригоди, що сталася неподалік с. Гора, Бориспільського району, Київської області. Свідок показав, що перебував на узбіччі проїзної частини та чекав на свого знайомого. Він побачив, як по дорозі зі сторони с. Гора рухається автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT» у своїй полосі руху. Даний автомобіль почав зменшувати швидкість руху, а через деякий час зупинився в районі дорожньої розмітки, що розподіляла рух транспорту в протилежних напрямках. Свідок зробив припущення, що водій зазначеного транспортного засобу розмовляв по телефону, уточнюючи куди саме йому необхідно їхати. Через декілька секунд після зупинки вказаний автомобіль знову розпочав свій рух, при цьому, виїхавши на полосу руху зустрічного транспорту в напрямку провулку, який знаходився з лівої сторони відносно його руху і в цей момент відбулося його зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», що рухався назустріч. Свідок ОСОБА_12 уточнив також, що зіткнення сталося на зустрічній для автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT» смузі руху лівими передніми частинами транспортних засобів, при цьому передня частина автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT» знаходилася під кутом 20-30 градусів. Також свідок зазначив, що перебував від місця зіткнення автомобілів на відстані близько 7-10 метрів.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_6 суд першої інстанції обґрунтовано послався на фактичні дані, що містяться у протоколах огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та огляду транспортних засобів, схемі дорожньо-транспортної пригоди, які не оспорювалися сторонами кримінального провадження ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Згідно із висновком транспортно-трасологічної експертизи № 19/8-02/1139 від 26 жовтня 2016 року, зіткнення автомобілів «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбулося в смузі для руху в напрямку до с. Вишеньки, тобто на смузі руху автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», приблизно в районі початку зафіксованої на цій смузі подряпини асфальтобетонного покриття.

Відповідно до висновку експерта № 87д від 28 жовтня 2016 року, у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин грудної клітки і грудини, закритого уламкового перелому діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, в строк та за обставин, про які вказано у постанові про призначення експертизи, в тому числі і внаслідок ДТП. Тілесне ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків за своїм характером має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно дана оцінка показанням обвинуваченого. Слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_6 в ході розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав частково, підтвердивши при цьому факт виїзду автомобіля під його керуванням на смугу зустрічного руху та зупинки на ній. Однак вважає, що дорожньо-транспортна пригода та наслідки, що настали, трапилася не внаслідок допущеного ним порушення Правил дорожнього руху, а в результаті перевищення водієм автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», ОСОБА_8 швидкісного режиму, встановленого Правилами дорожнього руху в населених пунктах, а також у неприйнятті ним будь-яких заходів для уникнення зіткнення із транспортним засобом під керуванням обвинуваченого. Крім того, обвинувачений стверджував, що в момент зіткнення транспортних засобів автомобіль під його керуванням перебував у статичному положенні, частково виїхавши на смугу зустрічного руху.

Спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції навів переконливі докази неспроможності версії обвинуваченого щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди. Так, суд послався на показання свідка ОСОБА_12 , який перебував у безпосередній близькості до місця ДТП, про те, що автомобіль під керуванням обвинуваченого перед зіткненням з автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8» почав рухатися по зустрічній смузі, що повністю спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_6 про перебування його автомобіля в статичному положенні під час зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_8 . Також, суд детально провів аналіз фактичних даних, що містяться в схемі дорожньо-транспортної пригоди та висновку транспортно-трасологічної експертизи № 19/8-02/1139 від 26 жовтня 2016 року та обґрунтовано прийшов до висновку, що зіткнення автомобілів під керуванням обвинуваченого та законного представника потерпілого сталося майже на середині смуги руху в напрямку до с. Вишеньки тобто на зустрічній для обвинуваченого смузі руху, а враховуючи габарити транспортного засобу, з виїздом значної частини автомобіля марки «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що спростовує твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в момент зіткнення його автомобіль незначною його частиною виїхав на зустрічну смугу руху.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо суттєвих суперечностей між показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_8 та висновками транспортно-трасологічної експертизи № 19/8-02/1139 від 26 жовтня 2016 щодо кута, під яким відбулося зіткнення транспортних засобів, колегія суддів не вважає їх такими, що заслуговують на увагу та можуть бути підставою для скасування оскаржуваного вироку. Так, законний представник потерпілого під час судового розгляду справи в суді першої інстанції зазначав, що 07 серпня 2016 року близько 12 години 40 хвилин він керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись з м. Бориспіль в напрямку с. Гора, Бориспільського району, зі швидкістю близько 60 км/год. Разом з ним в автомобілі знаходилися його дружина ОСОБА_13 , яка сиділа на передньому сидінні, та син ОСОБА_11 , 2013 року народження, який сидів на задньому сидінні автомобіля. Проїжджаючи по дорозі в с.Петровське, він побачив, що на відстані близько 100-200 м в зустрічному напрямку, по своїй смузі рухається автомобіль «FORD TRANSIT CONNECT». Порівнявшись із даним автомобілем, останній змінив напрямок руху, виїхав на його смугу руху, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів їх лівими частинами. Також, законний представник потерпілого зазначив, що він не мав часу для здійснення будь-якого маневру для уникнення зіткнення з автомобілем під керуванням обвинуваченого, оскільки все відбулося раптово, при цьому будь-яких ознак про те, що автомобіль «FORD TRANSIT CONNECT» буде виконувати якийсь маневр не було, світловий покажчик повороту ввімкнений не був. Таким чином, законний представник потерпілого ОСОБА_8 у своїх показаннях взагалі не вказував, під яким кутом відбулося зіткнення транспортних засобів. Свідок ОСОБА_12 , який був очевидцем ДТП вказував, що автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 в момент зіткнення знаходився під незначним кутом по відношенню до автомобіля, яким керував ОСОБА_8 . Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи №19/8-02/1139 від 26 жовтня 2016 року в момент первинного контакту повздовжні вісі автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT» та автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 2.8», були розташовані під кутом близько 180 градусів, при зустрічних напрямках руху. Отже, слід зазначити, що суперечностей в показаннях законного представника потерпілого та висновках експертизи щодо взаємного розташування транспортних засобів в момент їх зіткнення, як про це зазначає у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Судом першої інстанції належним чином мотивовано, з чим погоджується і колегія суддів, неприйняття до уваги в якості доказу, проведеного за заявою обвинуваченого експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» автотехнічного дослідження № 2221 від 10 травня 2017 року, так як вказане дослідження проводилося на підставі вихідних даних у рамках версії обвинуваченого ОСОБА_6 , яка визнана судом неспроможною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_8 , який під час керування транспортним засобом був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху в населеному пункті, та в момент виникнення перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки або безпечного об`їзду даної перешкоди є необґрунтованими, та не підтверджуються жодним доказом.

Посилання апелянта на безпідставне, на його думку, відхилення клопотання про проведення слідчого експерименту за його участю - не заслуговує на увагу, з урахуванням його позиції щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, що сталася.

Таким чином, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України стороною обвинувачення доведена, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції, як того просить у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, немає.

Призначене у відповідності з вимогами ст. 65 КК України судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 у виді штрафу за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Пред`явлений у даному кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_6 вирішений судом першої інстанції за правилами, встановленими в Главі 9 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав такого рішення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обгрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів поданої ним апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.
Судді:

______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4