справа № 274/1981/18
провадження №1-кс/0274/495/18

УХВАЛА

26.07.2018 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , скаржника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві скаргу ОСОБА_6 на постанову про відмову визнання потерпілим та відмову у проведенні слідчих дій, -
В с т а н о в и в :
Слідчий в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, з тих підстав, що ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню не може бути визнаний потерпілим, оскільки ч. 1 ст. 384 КК України не передбачає визнання фізичної особи потерпілим, даний злочин є злочином проти держави , проти правосуддя.
Прокурор в судовому засіданні категорично заперечила проти задоволення скарги ОСОБА_6 вказала, що постанова Бердичівського міськрайонного суду , якою визнано винним ОСОБА_6 у корупційному правопорушенні розглядалася в апеляційному порядку, її залишено в силі , тому вона є законною та справедливою. Скаржник не може бути визнаний потерпілим в даному кримінальному провадженні, оскільки за ч. 1 ст. 384 КК України родовим об`єктом даного злочину є інтереси держави, це злочин проти правосуддя, а не фізичної особи.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 КПК України, зокрема пунктом 5 встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до частини першої, другої статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу, частиною першою статті 60 КПК України встановлено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Тобто, набуття особою, яка подала заяву про кримінальне правопорушення, процесуального статусу потерпілого не є безумовним.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суспільна небезпечність злочину визначається тим, що його вчинення не тільки порушує нормальну діяльність органів державної влади, органів самоврядування, підприємств, установ, організацій, але й може завдати істотної шкоди правам і законним інтересам фізичних та юридичних осіб, сприяє вчиненню інших більш тяжких злочинів.
Для визнання особи потерпілою достатньо мати докази, які свідчать лише про те, що діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого однією зі статей особливої частини Кримінального кодексу; злочин було вчинено або підготовлено; саме цим злочином справді заподіяно певну шкоду, вказану в законі; існує причинний зв`язок між даним злочином і моральною, фізичною або майновою шкодою, що настала.
Постановами старшого слідчого Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 від 07.04.2018 року та від 15.04.2018 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні , внесеному до ЄРДР за № 0000040 від 21.12.2016 року, в постанові зазначено, що в ході проведення досудового розслідування ОСОБА_6 не надав доказів, які б підтвердили, що внаслідок вказаного правопорушення йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
В поданих на адресу слідчого клопотаннях про залучення у якості потерпілого, ОСОБА_6 не надано жодних підтверджень, щодо наведених доводів, викладених в клопотаннях , які вказують на наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на вимоги частини п`ятої статті 55 КПК України.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим проводиться збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, у тому числі, щодо події кримінального правопорушення.
Частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 110 КПК України, визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Оскаржувана постанова відповідає вимогам статті 110 КПК України, прийняте слідчим рішення вмотивовано, постанова про відмову у визнанні потерпілим містить обґрунтування прийнятого рішення та містить висновок, що на даний момент, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 не надав доказів, які б підтвердили, що внаслідок вказаного правопорушення йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, з огляду на те, що ним було ініційовано дане клопотання.
За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що наведене слідчим в постанові про відмову у визнанні потерпілим, відповідає фактично встановленим на даний час обставинам та скарга ОСОБА_6 про про визнання незаконною та скасування постанови від 15.04.2018 року старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000040 про відмову в задоволенні клопотання про залучення в якості потерпілого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 60, 110, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП у Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 від 15.04.2018 року у кримінальному провадженні № 0000040 від 21.12.2016 року про відмову визнання потерпілим та відмову у проведенні слідчих відмовити.
Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1