АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 03 липня 2018 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернопіль, громадянина України, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 23 липня 2018 року включно, із забороною підозрюваному цілодобово залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу останнього в їх сукупності, а саме, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, те що він має постійне місце проживання та прийшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року в частині обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, на думку прокурора, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування
Крім того, як вважає прокурор, перебуваючи на волі, підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто впливати на свідків та потерпілого, які вже допитані у кримінальному провадженні та які можуть бути встановлені у ході досудового розслідування.
Додає прокурор і те, що на даний час ОСОБА_6 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Також, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначеним ризикам та виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 11 вересня 2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000366, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 4 ст. 187, ч.ч. 1, 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України.
25 травня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому організованою групою, вимозі передачі грошових коштів з насильством над потерпілим та обмеження свободи потерпілого, вчиненому організованою групою, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України.
29 травня 2018 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року зазначене клопотання було частково задоволено, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 23 липня 2018 року включно, із забороною підозрюваному цілодобово залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, а саме, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, постійне місце проживання, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто, впливати на свідків та потерпілого, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 23 липня 2018 року включно, із забороною підозрюваному цілодобово залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3121/2018 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1