АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/461/18 Справа № 200/5761/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, розлученого, маючого на утримані неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 травня 2018 року без визначення застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, при цьому інкримінований ОСОБА_8 злочин за ч.2 ст.187 КК України є тяжким, за який покарання визначено виключно у виді позбавлення волі строком від 7-ми до 10-ти років. Крім того, в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, розлучений, тобто міцних соціальних зв`язків не має. Також, встановлено, що потерпілих та деяких свідків ОСОБА_8 знає особисто, до цього часу не встановлений інший співучасник даного злочину, а тому є наявність ризиків того, що підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб. Також слідчий суддя встановив наявність ризиків, що ОСОБА_8 може переховуватися від досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, захисник вказує на те, що з матеріалів кримінального провадження, показів потерпілих, свідка, протоколу огляду прямо встановлено, що підозрюваний не вчиняв розбій, а здійснив самоправні дії за місцем праці, забравши куплений ним ноутбук та відеокамеру. З місця події підозрюваний не втік, дочекався поліції, але сам зазнав нападу з замахом на вбивство так як один з потерпілих бив підозрюваного металевою трубою по голові, останньому накладено шви, але слідчий суддя та слідчий відділу поліції на дослідили тяжкість ушкоджень, взагалі причини їх виникнення. Вказані у протоколах допиту свідки надають завідомо неправдиві покази, так як є залежними від потерпілих особами так як неофіційно працюють у фізичної-особи підприємця і штраф за вказані події враховуючи їх кількість становить мільйони гривень.

Також апелянт вказує на те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного

заходу у вигляді тримання під вартою судом не розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів до підозрюваного, у повному обсязі не досліджено його соціальні зв`язки, постійне місце проживання, наявність неповнолітньої доньки, батька інваліда, відсутність судимостей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, свідчення ОСОБА_12 , допитаного в якості свідка в суді апеляційної інстанції, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2018 року; протоколом огляду місця події від 29.03.2018 року; протоколом огляду та вилучення ноутбука марки «НР RT3290» від 29.03.2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Також під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження і обставини, викладені в клопотанні слідчого, про наявність ризиків, щодо яких і слідчий суддя правильно встановив, що заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, може переховуватися від досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Встановлені щодо підозрюваного ОСОБА_8 ризики з числа передбачених ст.. 177 КПК України, обгрунтовуються тим, що під час вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення у потерпілого ОСОБА_13 було викрадене наступне майно: ноутбук марки «НР RT3290», камера відео спостереження марки «Sricam SP009», біло-чорного кольору, в середині якої знходилася карта пам`яті micro «CD» об`ємом 2 GB, однак на теперішній час встановлено місце знаходження та вилучена лише частина викраденого майна, а саме: ноутбук марки «НР RT3290», тобто встановлено та вилучено не все викрадене майно, яке має значення речових доказів, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що, знаходячись на свободі, ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на сьогоднішній час не встановлено особу співучасника злочину та місцезнаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме: металевий предмет довжиною приблизно 25-30 см., загострений з обох боків, схожий на кинджал та предмет схожий на металеву трубу довжиною приблизно 60 см., у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що, знаходячись на свободі, ОСОБА_8 може незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 є працездатною особою, проте офіційно не працевлаштованою; стійких соціальних зв`язків не має; підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене діяння може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Посилання сторони захисту на недоведеність провини підозрюваного у скоєнні вищезазначеного злочину, тобто безпідставність підозри, а також те, що органом досудового розслідування його підзахисному було невірно інкриміновано вищевказане кримінальне правопорушення є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Доводи ж захисту про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, характеризуючі підозрюваного, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: