Справа № 755/5911/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000180 від 14 лютого 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого інтегратором ТОВ «Тімсофт», з вищою освітою, неодруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 14 лютого 2018 року, приблизно о 08 год 50 хв, керуючи технічно справним автомобілем «BMW-520», д/н НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Г. Хоткевича зі сторони вул. Азербайджанської в напрямку вул. Гагаріна у м. Києві, зі швидкістю щонайменше 80 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість 50 км/год на даній ділянці, чим допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 11.4, 12.1, 12.4 та п. 1.3 додатку № 2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив виїзд на тротуар, де скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Opel Astra» д/н НОМЕР_2 , продовжуючи рух далі біля будинку № 20, що по вул. Хоткевича скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №367/2 від 28.02.2018р. характер та морфологія усіх виявлених ушкоджень ОСОБА_9 свідчить про те, що всі вони виникли від дії тупого предмета(-ів). Приймаючи до уваги їх локалізацію, з урахуванням того, що трапилось, слід вважати, що в даному випадку мало місце дорожньо-транспортна пригода зіткнення рухомого автотранспортного засобу з пішоходом, яка в момент зіткнення з транспортним засобом знаходилась у вертикальному, чи близькому до нього положенні тіла та була повернута задньою поверхнею тіла до транспортного засобу і первинний контакт з останнім стався переважно по лівій задній поверхні тіла.

Причиною смерті ОСОБА_9 стала закрита тупа травма грудної клітки, яка призвела до розвитку масивної крововтрати. Між закритою тупою травмою грудної клітки, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та причиною настання смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно висновків судово автотехнічних експертиз, в діях ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України. Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 11.4, 12.1, 12.4 та п. 1.3 додатку № 2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Показав, що 14 лютого 2018 року приблизно о 08 год 50 хв, керував автомобілем марки «BMW-520», д/н НОМЕР_1 та рухався по проїзній частині по вул. Г.Хоткевича зі сторони вул. Азербайджанської в напрямку вул. Гагаріна у м. Києві, зі швидкістю приблизно 80 км/год., через неуважність та незнання цієї ділянки дороги не впорався із керування внаслідок чого здійснив виїзд на тротуар та зіткнувся з припаркованим автомобілем марки «Opel Astra» д/н НОМЕР_2 , після чого його автомобіль, продовжуючи рух, біля будинку № 20 по вул. Хоткевича скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 . З місця вчинення злочину не зникав, викликав швидку, на даний час відшкодував потерпілій шкоду в сумі 686420 грн. Щиро кається у вчиненому, неодноразово просив вибачення у потерпілої, в подальшому також буде матеріально допомагати.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, ОСОБА_3 є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, працює, не судимий, не одружений, за місцем навчання характеризується позитивно, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілої, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі.
Однак, зважаючи на молодий вік обвинуваченого, ту обставину, що матеріальна та моральна шкода заподіяна кримінальним правопорушенням, відшкодована, злочин вчинено з необережності, а також врахувавши думку потерпілої, яка просила застосувати щодо обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України, приймаючи до відома досудову доповідь, відповідно до якої ймовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення є середньою та виправлення особи без позбавлення або обмеження волі є можливе, оскільки він не становить високої небезпеки для суспільства, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить.
Крім того, беручи до уваги очевидність порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 та ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд встановив таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно із заяви позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_11 від 14 червня 2018 року вбачається, що вони отримали від обвинуваченого грошові кошти, тому у них немає претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок у частині позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами підлягає реальному виконанню.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль марки «BMW-520», д/н НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення автотехнічних експертиз в розмірі 3432 грн на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1