Справа №504/1526/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018 року смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , надійшло клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, погодженого прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в якому остання просить винести ухвалу про арешт майна, а саме: 4 пакунки з речовиною рослинного походження схожі на рослину із роду конопель приблизно 30 грамів; пластмасову пляшку без дна в середині, на стінках якої виявлено нашарування речовини темного кольору; металевий ковпачок в середині якої присутні остатки речовини рослинного походження; 9 патронів 16 калібру марки «Стандарт Тахо» в корпусі зеленого кольору (мисливські патрони), заборонивши будь-яким особам розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив слідчого суддю його задовольнити.

В судове засідання старший слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно належним чином, однак її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Оскільки власника майна органами досудового розслідування не встановлено, розгляд клопотання проводиться без його участі.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 від 05.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 05.05.2018р. в рамках проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000235 від 17.02.2018р., на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського району Одеської області від 03.05.2018р. проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведеного обшуку виявлено та вилучено майно відносно якого розглядається клопотання.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.309 КК України, а саме: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту -, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Необхідність накладення арешту прокурор обґрунтовує потребою встановлення заборони на використання майна, а також заборони розпоряджатися ним, оскільки їх незастосування може привести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Тому з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження, враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, просить клопотання задовольнити.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ч.4 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Статтями 167, 168 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 ст.167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Зокрема, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. При цьому не допускається заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України накладення арешту на майно допускається з метою збереження речових доказів, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, що зазначені в ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у судовому засіданні прокурором доведена необхідність арешту вказаного майна, тому з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження, враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, вважає за доцільне клопотання задовольнити та накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: 4 пакунки з речовиною рослинного походження схожі на рослину із роду конопель приблизно 30 грамів; пластмасову пляшку без дна в середині, на стінках якої виявлено нашарування речовини темного кольору; металевий ковпачок в середині якої присутні остатки речовини рослинного походження; 9 патронів 16 калібру марки «Стандарт Тахо» в корпусі зеленого кольору (мисливські патрони).

Заборонити будь-яким особам розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його до остаточного рішення по даному кримінальному провадженню.

Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1