Справа № 592/3949/18
Провадження № 1-кп/592/423/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження№ 0000068 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Думівка, Краснопільського району, Сумської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, вдова, не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

За участю учасників процесу:

Прокурора ОСОБА_4 ,

Потерпілого ОСОБА_5 ,

Обвинуваченої ОСОБА_3

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,

встановив:

30.12.2017 року в м. Суми ОСОБА_3 , маючи у себе карту ПАТ Приватбанку № НОМЕР_1 , належну раніше знайомому ОСОБА_5 , яку їй останній передав 29.12.2017 року, щоб вона зняла з рахунку вказаної карти грошові кошти та придбала необхідні для нього ліки, назвавши при цьому ПІН код до неї, вирішила не повертати картку, а вчинити крадіжку грошових коштів з рахунку. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить в сусідній кімнаті, без його дозволу, передала належну потерпілому карту ПАТ Приватбанку № НОМЕР_1 своєму синові ОСОБА_6 , не повідомляючи йому правдиву відомості, щодо того, хто є власником вказаної карти та попросила зняти грошові кошти в сумі 2300 грн. Того ж дня, тобто 30.12.2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Суми по вул. 1-ша Набережна р. Стрілка,10 у відділенні банку ПАТ Приватбанк, з рахунку карти № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , зняв грошові кошти в сумі 2300 грн., які того ж дня передав своїй матері ОСОБА_3 . Викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 в подальшому розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 2300 грн.., що належить ОСОБА_5 , ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.185 КК України крадіжку.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою провину у повному обсязі та підтвердила всі обставини, які викладені в обвинувальному акті, а саме, що 29.12.2017 року потерпілий передав їй картку ПАТ Приватбанку та повідомив ПІН код цієї карти, щоб вона для нього придбала ліки, а 30.12.2017 року цю карту без дозволу ОСОБА_5 передала своєму сину, не повідомивши йому відомостей про власника картки і поросила його зняти гроші для неї у сумі 2300 грн. Син цього ж дня передав їй гроші, які зняв з картки у розмірі 2300 грн., які вона потрапила для себе. Матеріальні збитки відшкодовані повністю та просить суворо не карати.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

За таких обставин, суд вважає, що обставини, які викладені в обвинувальному акті доведені у повному обсязі та знайшло підтвердження у судовому засіданні і дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій виду й міри покарання суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обвинувачена ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем мешкання, збитки потерпілому відшкодовані повністю, але враховуючи, що штраф не може виплатити, а тому суд дійшов висновку про призначення міри покарання у виді громадських робіт, як міри достатньої для виправлення та попередження інших кримінальних правопорушень та враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст. 185 КК України і призначити її покарання за цим законом у виді громадських робіт терміном вісімдесят годин.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1