Справа № 522/7411/18
Провадження 1-кп/522/1069/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001006 від 20.04.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Талмаз, р-н. Штефан-Воде, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, без освіти, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Одесі, раніше судимого востаннє:

-12.01.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з

випробуванням строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

перекладач - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2018 року ОСОБА_3 , перебуваючи в вечірній час на вулиці Тираспольська в місті Одесі, побачив ОСОБА_7 , в руці якої знаходився мобільний телефон.

В цей час, у ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення мобільного телефону ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання майно, яке знаходилось при ОСОБА_7 , 20.04.2018 року приблизно о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 підійшов із-за спини до ОСОБА_7 , яка знаходилася біля будинку № 13 по вулиці Тираспольська в місті Одесі, та штовхнув останню у спину. Після чого, ОСОБА_3 умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривку, вирвав з руки ОСОБА_7 належний останній мобільний телефон торгової марки «Samsung», моделі: «J5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, вартістю 5 000 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_3 , та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Life» за абонентським номером: НОМЕР_4 , які вартості для потерпілої не представляють.

Відкрито викравши мобільний телефон ОСОБА_7 та спричинивши останній матеріальний збиток в розмірі 5 000 гривень, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення скрився, але через деякий час був затриманий перехожими громадянами.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні зазначеного злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.
ОСОБА_3 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, без освіти, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.

На теперішній час викрадене майно повернуто власниці.

Обвинувачений щиро розкаявся, просить його суворо не карати.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений ним злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі, вважаючи його подальше виправлення не можливим без ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений у минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів.
Оскільки обвинувачений раніше судимий 12.01.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, та до повного відбуття покарання здійснив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати ст. 71 КК України та частково приєднати до призначеного покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, ст..1-90 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.01.2018 року, остаточно визначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 20.04.2018 р.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя:

12.06.2018