Справа № 183/2911/18
№ 1-кп/183/847/18
В И Р О К
іменем України

05 червня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 11.05.2018 року за № 0000207 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ушня Менського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, перебуваючого у військовому званні солдат військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2017 року наказом № 50-РС по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду оператор-гранатометник відділення радіоперешкод взводу радіоперешкод військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 звільнено з посади оператор-гранатометник відділення радіоперешкод взводу радіоперешкод та призначено на посаду оператора-кулеметника 1 роти радіоперешкод військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11,16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

03 квітня 2018 року солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

06 травня 2018 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся. Доповнив, що має бажання продовжити нести військову службу.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11.05.2018 року за № 0000207, згідно якого 03.04.2018 року солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно у розташування військової частини, яка дислокується в АДРЕСА_1

(а.п. 16);

- з`явлення із зізнанням ОСОБА_5 від 11.05.2018 року про те, що 03.04.2018 року він не з`явився у розташування військової частини НОМЕР_1 з лікувального закладу без поважних причин, оскільки має кредитні зобов`язання та боявся наслідків несвоєчасної сплати кредиту. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю

(а.п. 17);

- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 197 від 14.09.2017 року про зарахування до списків особового складу частини солдата ОСОБА_5

(а.п. 33);

- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 70 від 03.04.2018 року про те, що солдат ОСОБА_5 03.04.2018 року був відсутній на службі без поважних причин

(а.п. 32);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 96 від 07.05.2018 року про те, що ОСОБА_5 06.05.2018 року прибув на військову службу

(а.п. 34);

- копія акта проведення службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , під час проведення якого встановлено факт самовільного залишення частини солдата ОСОБА_5 , який станом на 13.04.2018 року на військову службу не повернувся

(а.п. 37-39);

- копія контракту про проходження ОСОБА_5 військової служби у ЗСУ на посадах рядового складу

(а.п. 43-44);

- копії документів щодо проходження ОСОБА_5 військової служби

(а.п. 21-31).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони, кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, а також з`явлення обвинуваченого із зізнанням у скоєнні кримінального правопорушення.

Також суд враховує те, що ОСОБА_5 раніше не судимий; має постійне місце мешкання на території військової частини, працевлаштований та має бажання продовжити нести службу в Збройних Силах України.

Санкція ч. 4 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_5 , суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що з причин, визначених раніше, обвинуваченому ОСОБА_5 можливо застосувати ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ІНДИЛА ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ІНДИЛА ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ІНДИЛА ОСОБА_6 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1