Справа № 520/1337/18
Провадження № 1-кп/520/655/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000319 від 29.01.2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 23.02.2012 року у справі № 2-6251/11 обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язаний виплачувати на користь потерпілої ОСОБА_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 40% його доходу щомісяця, починаючи з 14.09.2011 року й до досягнення повноліття сином до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, будучи обізнаним про наявність зазначеного рішення суду та попередженим 01.08.2012 року державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від спати аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, в період часу з 14.09.2011 року по 01.12.2017 року (включно) вчинив дії, направлені на злісне ухилення від сплати аліментів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, починаючи з моменту винесення рішення апеляційним судом Одеської області від 23.02.2012 року у справі № 2-6251/11 по 15.01.2015 обвинувачений ОСОБА_6 був офіційно працевлаштований, а саме:

- з 04.11.2011 по 18.10.2012 в ТОВ «Прексім Д» на посаді продавця непродовольчих товарів магазину «Дискавері», напрямку інформаційних технологій;

- з 18.10.2012 по 27.06.2014 в ТОВ «Нет-Центр» на посаді продавця непродовольчих товарів торгівельного залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », напрямку інформаційних технологій;

- з 02.07.2014 по 06.01.2015 в ФОП ОСОБА_8 , згідно трудового договору від 18.07.2006 року, на посаді продавця непродовольчих товарів, що давало змогу обвинуваченому ОСОБА_6 виконувати покладені на нього рішенням суду обов`язки, щодо виплати коштів потерпілій ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 , проте неодноразово змінюючи місце роботи, обвинувачений ОСОБА_6 жодного разу в порушення п. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив державного виконавця про зазначені дії.

Після звільнення з останнього з місця роботи, а саме з 06.01.2015 по теперішній час обвинувачений ОСОБА_6 на обліку, як безробітній в Одеському міському центрі зайнятості не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує.

Окрім того, з метою злісного ухилення від сплати аліментів, обвинувачений ОСОБА_6 на виклик державного виконавця не з`являвся, в порушення ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомивши державного виконавця, змінив місце проживання, та виїхав за межі України, а саме до Російської Федерації, де проживав з 02.02.2015 по 06.08.2015.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: зміна місця роботи, та місця проживання без повідомлення державного виконавця, спрямовані на невиконання рішення суду, та свідчать про злісне ухилення від сплати коштів на утримання дітей (аліментів).

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_7 не виплачував, іншої матеріальної допомоги не надавав, участі у вихованні сина не приймав, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2015 року у справі № 520/4371/15-ц, обвинуваченого ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7 .

У результаті тривалого злісного ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , за обвинуваченим ОСОБА_6 утворилася заборгованість, зі сплати таких коштів у розмірі, що перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 3 місяців, та яка станом на 01.12.2017 року, згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.12.2017 року складеного на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», становить 104880 гривен, 23 копійки.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та пояснив, що він дійсно не виплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_7 у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем та необхідністю лікувати хвору матір. В скоєному кається, просить суворо не карати. Суму завданої потерпілій шкоди в сумі 104880 гривен, 23 копійки визнав в повному обсязі.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина доведена показами потерпілої ОСОБА_5 дослідженими судом письмовими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджуються покази обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно часу, місця та обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:
-Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 протягом довгого часу не виплачує їй аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , утворилась заборгованість по сплаті аліменів, тому дитина знаходиться на її повному забезпечені.
-Витягом ЄРДР № 0000319 від 29.01.2016 р.
-Поданням Київського відділу державної виконавчої служби від 14.01.2016 року про притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ст. 164 КК України.

-Виконавчим листом Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-6251/11, згідно якого, розглянувши 23 лютого 2012 року справу за позовом потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини, апеляційний суд Одеської області ухвалив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 40 % щомісячного доходу, починаючи з 14 вересня 2011 року і до досягнення повноліття сином.

-Довідкою про неотримання аліментів від 09.11.2017 року № 11541 виданої Другим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеси, згідно якої потерпіла ОСОБА_5 не отримувала аліменти від обвинуваченого ОСОБА_6 за період з 01.05.2017 року по 01.11.2017 року.

-копією рішення Апеляційного суду Одеської області 22ц/1950/1944/2022 від 23 лютого 2012 року, згідно якого вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 40 % його доходу щомісяця, починаючи з 14 вересня 2011 року й до досягнення повноліття сином ІНФОРМАЦІЯ_5 .

-Довідкою про неотримання аліментів від 30.10.2015 року №1582 виданої Київським відділом державної виконавчої служби згідно якої потерпіла ОСОБА_5 не отримувала аліменти від обвинуваченого ОСОБА_6 за період з 01.04.2015 року по 01.10.2015 рік.

-Розрахунком заборгованості по аліментам від 11.04.2017 року, відповідно до якого заборгованість по аліментам боржника обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 становить 85565, 03 грн., станом на 01.04.2017 року. Розрахунок заборгованості розраховувався з 01.01.2016 року.

-Розрахунком заборгованості по аліментам від 15.04.2015 року, з якої вбачається, що встановлена заборгованість по аліментам у обвинуваченого ОСОБА_6 становить 46790,23 грн. станом на 31.03.2015 року.Розрахунок заборгованості розраховувався з 14.09.2011 року.

-Розрахунком заборгованості по аліментам від 27.10.2015 року, з якої вбачається, що встановлена заборгованість по аліментам у обвинуваченого ОСОБА_6 становить 54642, 23 грн. станом на 30.09.2015 року.
-Розрахунком заборгованості по аліментам від 01.12.2017 року відповідно до якого заборгованість по аліментам боржника обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 становить 104880,23 грн. станом на 01.12.2017 року.

-Актовим записом про народження № 1557 від 27 серпня 2009 року, з якого вбачається, що батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ст. 337 ч. 1 КПК України.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст.164 КК України за кваліфікуючими ознаками злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не визнано.
Аналізуючи в сукупності зібрані вищезазначені обставини, характер скоєного злочину, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , що він в силу ст. 89 КК України не судим, характеризується за місцем роботи позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, приймає до уваги висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_6 без позбавлення його волі, та приймає до уваги останнє слово обвинуваченого в судових дебатах про визнання ОСОБА_6 в повному обсязі своєї вини та прохання суворо його не карати.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді обмеження волі та застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374,392,393,395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 ( один) рік;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1