Справа № 1-72/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2010 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Каліберди В.А.,

з участю секретаря - Пушкар І.М.

прокурора - Пономаренка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутську кримінальну справу за звинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Березівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого головним інженером МПЦ ТОВ „Ра-2", проживаючого АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

2 січня 2010 року, близько 16 год. 40 хв., ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в напрямку смт. Краснокутськ, в с. Любівка по вул. Кірова, поблизу будинку № 69, порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України, що виразилось в тому, що він не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну швидкість руху автомобіля, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_2, якому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці пригоди, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яким були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, ОСОБА_5, якому були спричинені легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, однак заперечував факт вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння, пояснивши при цьому, що 2 січня 2010 року, близько 16 год. 40 хв. він рухався на власному автомобілі НОМЕР_1, по вул. Кірова в с. Любівка Краснокутського району Харківської області. Його автомобіль рухався зі швидкістю 40-50 км/год., дорожнє полотно було засніжене та мало сніговий накат, видимість дорожнього полотна становила приблизно 30 м. Зустрічного транспорту не було. Попереду, в попутному напрямку рухався автомобіль ВАЗ - 2101 зі швидкістю приблизно 30-40 км/год., який він вирішив обігнати. Для цього він увімкнув лівий поворот та виконуючи маневр обгону по смузі, передбаченій для руху зустрічного транспорту, він помітив пішохода, який рухався йому назустріч. Намагаючись уникнути зіткнення, він різко повернув руль автомобіля вліво, але втратив контроль над автомобілем, який продовжував рухатися по інерції. Його автомобіль занесло і він, обертаючи навколо своєї осі, збив пішохода. Подальші події він пояснити не може, оскільки перебував у шоковому стані. Окрім цього, після ДТП, але до медичного огляду на стан сп"яніння, для того, щоб заспокоїтися, він приймав ліки, які містять спирт.

Крім повного визнання підсудним своєї вини, його вина повністю підтверджується такими доказами:

?протоколом огляду місця пригоди, схемою та фототаблицею до нього, згідно яких було встановлено, що 2 січня 2010 року, близько 16 год. 40 хв., по вул. Кірова в с. Любівка Краснокутського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій „Шевроле-Лачетті", д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1 здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Крім того, в ході огляду оглянутий труп ОСОБА_2, автомобіль НОМЕР_1 та описано пошкодження автомобіля;

?висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 2 січня 2010 року, згідно якого підсудний ОСОБА_1 в день скоєння ДТП знаходився в стані алкогольного сп"яніння;

?висновком судово-медичної експертизи № 1/14-Дм/10 від 21 січня 2010 року , з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_2 являється травма тіла, отримана в результаті ДТП;

?висновком судово-медичної експертизи № 175-А/10 від 24 лютого 2010 року, згідно якого в результаті наїзду автомобіля „Шевроле-Лачетті" потерпілому ОСОБА_5 були спричинені легкі тілесні пошкодження;

?висновком судово-медичної експертизи № 157-А/10 від 17 лютого 2010 року, згідно якого в результаті наїзду автомобіля „Шевроле-Лачетті" потерпілому ОСОБА_3 були спричинені тілесні пошкодження середнього ступеню тяжкості;

?висновком судово-медичної експертизи № 158-А/10 від 17 лютого 2010 року, згідно якого в результаті наїзду автомобіля „Шевроле-Лачетті" потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні пошкодження середнього ступеню тяжкості;

?висновком автотехнічної експертизи № 134 від 24 лютого 2010 року про те, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля „Шевроле-Лачетті" ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути даного зіткнення шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія вимогам п. 12.1 ПДР України знаходиться в причинному зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 2 січня 2010 року;

?протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю водія ОСОБА_1 від 12 лютого 2010 року, де він розповів та показав на місці про обставини скоєння ДТП;

?показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5, який пояснив, що 2 січня 2010 року, близько 16 год. 40 хв. він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йшли по лівій стороні вул. Кірова в с. Любівка Краснокутського району Харківської області в напрямку смт. Краснокутськ. Назустріч їм також по лівій стороні дороги йшов ОСОБА_4 Надворі в цей час було темно, вуличне освітлення не працювало, дорожнє полотно було покрите укатаним снігом, зустрічного транспорту не було. Поблизу будинку № 69 він почув позаду шум. Обернувшись, він помітив, що прямо на них в заносі рухається автомобіль темного кольору. Проїжджаючи мимо, автомобіль контактував передньою частиною з пішоходами. Від удару їх викинуло на дорогу. Більше пояснити нічого не може, так як втратив свідомість та не пам"ятає, що відбувалося потім;

?аналогічними свідченнями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3, даними ним в ході досудового слідства;

?свідченнями потерпілого ОСОБА_4, який пояснив, що 2 січня 2010 року, приблизно в 16 год. 40 хв. він йшов по обочині вул. Кірова в с. Любівка Краснокутського району Харківської області в напрямку с. Колонтаїв. Під час руху він розминувся зі ОСОБА_6, якій подивився вслід, а коли повернув голову, то помітив, що прямо на нього рухається в заносі автомобіль. Намагаючись уникнути зіткнення, він відстрибнув назад, але не встиг. Від контакту з автомобілем він впав на обочину та став гукати на допомогу;

?свідченнями свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що 2 січня 2010 року, близько 16 год. 40 хв. вона йшла по вул. Кірова в с. Любівка в напрямку смт. Краснокутськ. Попереду, в попутному її напрямку рухалося троє хлопців. Почувши позаду шум працюючого автомобіля та стук, вона обернулася. В цей час мимо неї проїхав автомобіль чорного кольору. Потім вона почула крик та побігла назад, де виявила чоловіка, який лежав на дорозі. Це був ОСОБА_4 Вона відразу викликала „швидку допомогу". Щодо наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пояснити нічого не може, оскільки свідком безпосередньо даної події вона була, так як надавала допомогу ОСОБА_4;

?свідченнями свідка ОСОБА_7, який пояснив, що 2 січня 2010 року він був черговим лікарем по Краснокутській ЦРЛ. Близько 19 год. 00 хв. працівниками міліції для медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп"яніння був доставлений ОСОБА_1 В ході проведення медичного огляду було встановлено, що підсудний перебуває в стані алкогольного сп"яніння, ступінь сп"яніння - легка, про що був даний відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Свідчення потерпілих та свідків суд визнає об'єктивними, так як вони повністю узгоджуються та відповідають письмовим доказам, які маються у справі, крім того, між ними відсутні будь-які суперечності, а заперечення ОСОБА_1 щодо вчинення ним злочину в стані алкогольного сп"яніння суд оцінює критично, оскільки після вчинення злочину він був доставлений в лікарню для медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння, і за результатами огляду було встановлено, що в день скоєння ДТП ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп"яніння. Це також підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 у інкримінованому йому злочині доведена повністю, а його дії органами досудового слідства були кваліфіковані правильно - за ч. 2 ст. 286 КК України, і суд також кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілого.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_1 судом встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, працює головним інженером МПЦ ТОВ „Ра-2", являється членом виконкому Рябоконівської сільської ради, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога Краснокутської ЦРЛ не перебуває.

Обставинами, що пом"якшують відповідальність підсудного ОСОБА_1, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_1, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.

При обранні виду та міри покарання, виходячи з вимог закону про достатність покарання для виправлення підсудного, запобігання вчинення інших злочинів, суд враховує наступні обставини:

- тяжкість скоєного злочину, який віднесений кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;

- характер і ступінь тяжкості наслідків злочину;

- поведінку підсудного після вчинення злочину, його ставлення до вчиненого;

- обставини, що пом"якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 суд приймає до уваги вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; вимоги п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 11 від 6 листопада 2009 року), згідно якого суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, відшкодували завдані збитки, та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 18 від 19 грудня 2008 року), відповідно до якого суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Враховує суд також і дані про особу підсудного, який раніше не судимий, вчинив злочин з необережності, у скоєному щиро кається, шкоду, завдану потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відшкодував повністю, потерпілі претензій матеріального чи морального характеру до нього не мають. ОСОБА_1 також повністю сплатив кошти за проведення лікування потерпілому ОСОБА_4 та намагався частково відшкодувати завдану шкоду і потерпілому ОСОБА_8, однак останній відмовився від відшкодування, що і особисто підтвердив в судовому засіданні. Приймає до уваги суд також і ту обставину, що перебування підсудного на волі дозволить йому повністю відшкодувати завдану злочином шкоду та вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі, але відстрочкою відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та покладенням на засудженого обов"язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами. Призначаючи додаткове покарання суд враховує позитивні характеристики ОСОБА_1, його поведінку після вчинення злочину, пом"якшуючі обставини, а також обтяжуючу обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння та вважає за необхідне застосувати до підсудного додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами терміном на рік.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлений по справі цивільний позов про стягнення з підсудного матеріальних збитків, пов"язаних з похованням сина, в розмірі 10 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. Задовольняючи повністю позов потерпілого, суд враховує вимоги п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди від 31.03.1995 року №4 ( зі змінами та доповненнями, внесеними згідно ППВС України № 1 від 27 лютого 2009 року), згідно яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховує суд стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, які стали наслідком протиправної, винної поведінки підсудного ОСОБА_1

По справі маються судові витрати за проведення автотехнічної експертизи в сумі 541,73 грн. які відповідно до ст. 93 КПК України, підлягають стягненню з підсудного з повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 5 (п"яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

В силу ст. 75 КК України, ОСОБА_1 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи КВС про зміну місця проживання, роботи; періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за проведення автотехнічної експертизи в розмірі 541 (п"ятьсот сорок одна) грн. 73 коп., які перерахувати на рахунок ГУДКУ в Харківській області, код по ОКПО 25574728, р/р № 0487, МФО 850011 з позначкою виду платежу: за автотехнічну експертизу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 матеріальні та моральні збитки в розмірі 110 000 (сто десять тисяч) грн.

Арешт, накладений згідно постанови слідчого відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в харківській області від 12 лютого 2010 року на автомобіль НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 - зняти.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення шляхом надання апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області.

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА