Справа № 460/5079/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2018м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 23.11.2017, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михнів Ізяславського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого 26.10.2017 Зарічним районним судом м.Суми за ч.4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України іспитовим строком 1 рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в :

28.08.2015 обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 за мобілізацією, в умовах особливого періоду умисно, порушуючи військову дисципліну через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків без поважних причин самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 та по 08.10.2015 проводив службовий час на власний розсуд за місцем свого проживання. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що дійсно 28.08.2015 без дозволу командування залишив військову частину і з того часу по 08.10.2018 перебував за місцем свого проживання. На даний час звільнений зі служби. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину без поважних причин .

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті за якою він обвинувачується у виді позбавлення волі.

Крім цього, до обвинуваченого слід застосувати положення ч. 4 ст.70 КК України, оскільки встановлено, що після постановлення вироку від 26.10.2017 Зарічним районним судом м. Суми ОСОБА_4 винен ще і в іншому злочині вчиненому ним до постановлення даного вироку. Відтак, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 слід остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів.

Із врахуванням особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, вчинив тяжкий злочин, але на даний час щиро розкаюється, активно сприяв його розкриттю, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 3 ( трьох) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, менш суворого, призначеного за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 26.10.2017, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (місяців) позбавлення волі

Відповідно з ст.ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року шість місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1