Справа № 591/7358/17
Провадження № 1-кс/591/4274/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості внесення застави щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Глухів Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.2 ст.156, ч.4 ст.301 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000209 від 13.11.2017 року, та в якому ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.2 ст.156, ч.4 ст.301 КК України. 23.09.2018 року ОСОБА_5 було затримано. Також, слідчий у клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтовує неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник, не заперечуючи обґрунтованість оголошеної підозри, вважав, що прокурором не обґрунтовано наявність ризиків та взагалі не мотивовано недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Враховуючи дані про особу його підзахисного, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний погоджувався з позицією свого захисника, наполягаючи на тому, що він не має намірів тиснути на потерпілих, перешкоджати досудовому розслідуванню та переховуватись від слідства та суду. Натомість має намір у цивілізований і законний спосіб доводити свою позицію у справі.

Заслухавши учасників процесу, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000209 про те, що:

-протягом 2017 року громадянин ОСОБА_7 під час занять репетиторством вчиняв розпусні дії відносно малолітньої ОСОБА_8 , 2006 року народження. Попередня правова кваліфікація: ч.2 ст.156 КК України;

-протягом 2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи наявну комп`ютерну техніку розповсюджував матеріали порнографічного характеру малолітнім особам, правова кваліфікація: ч.4 ст.301 КК України;

-у період з травня по жовтень 2017 року, ОСОБА_5 , проводячи заняття з малолітньою ОСОБА_9 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи її малолітній вік, внаслідок якого вона не розумітиме характеру і значення вчинених нею дій та не зможе чинити активний опір, а отже перебуває у безпорадному стані, задовольнив з нею статеву пристрасть неприродним способом. Правова кваліфікація ч.3 ст.153 КК України.

23.09.2018 року, о 13-00 годині ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та о 13-55 год. по зазначеному кримінальному провадженню ОСОБА_5 затримано у приміщенні Глухівського ВП ГУНП в Сумській області та згідно відповідного протоколу підставою для такого затримання вказано п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Проте, вважаю, що таке затримання не відповідало вимогам чинного процесуального законодавства з огляду на наступне.

Так, як вбачається з Витягу з ЄРДР події відбувались протягом січня-жовтня 2017 року та досудове розслідування було розпочато майже рік тому, 13.11.2017 року за ст.156 ч.2 КК України, 21.12.2017 року за ч.4 ст.301 КК України. Відомості за ч.3 ст.153 КК України щодо задоволення статевої пристрасті неприродним способом, яке мало місце у період з травня по жовтень 2017 року були внесені до ЄРДР 21.09.2018 року.

За таких обставин, підстав для затримання ОСОБА_5 , передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.208 КПК України, в даному випадку не було.

Посилання ж у протоколі про затримання ОСОБА_5 на п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод як на підставу для затримання є необґрунтованим, оскільки національні органи, суди, повинні застосовувати в першу чергу національне законодавство, а саме: ч.1 ст.208 КПК України, в якій, доречи, чітко визначено вичерпний перелік підстав для затримання особи. При цьому, як-то передбачено у ч.5 ст.9 КПК: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Перевіркою ж того, чи дотримано національного закону стосовно затримання особи у розумінні положень ст.5 Конвенції, займається Європейський суд з прав людини. При цьому, у своїх рішеннях ( як, наприклад : Чанєв проти України , Ассанідзе проти Грузії) ЄСПЛ повторював, що слово законний і словосполучення відповідно до процедури, встановленої законом у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм.

Як вбачається з наданого протоколу затримання ОСОБА_5 та доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, підстав для затримання ОСОБА_5 в порядку та згідно положень, передбачених ч.1 ст.208 КПК України, не було. Таким чином, органами досудового розслідування не було дотримано вимог та процедури, встановленої КПК України щодо затримання ОСОБА_5 .

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_5 безпосередньо перед затриманням було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.2 ст.156, ч.4 ст.301 КК України.

Долучені органами досудового розслідування до клопотання документи (протоколи допиту неповнолітньої потерпілої та її законного представника, висновки експертів) у їх сукупності містять інформацію та факти, які вказують на те, що ОСОБА_5 міг вчиняти правопорушення, які йому інкримінують органи досудового розслідування, і такі документи можуть бути підставою для підозри.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Проте, як з`ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_5 дізнався про те, що здійснюється досудове розслідування даного кримінального правопорушення ще в січні 2018 року, коли йому зачитали ухвалу слідчого судді, на підставі якої за місцем його мешкання проводили обшук. Після цього, він чекав, що його будуть викликати слідчий чи прокурор для проведення слідчих дій, проте, його не викликали. За таких обставин, а також, враховуючи, що він працює неофіційно на охоронній фірмі вахтовим методом, то в середині серпня 2018 року він їздив на вахту та 15 вересня повернувся.

Крім того, з доданих до клопотання матеріалів та відомостей, про які зазначив підозрюваний в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає з матір`ю, має номер телефону, який з самого початку відомий органам досудового розслідування та який він не змінював.

Враховуючи такі обставини, вважаю, що як слідчим у клопотанні, так і прокурором у судовому засіданні не доведено того, що існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування.

В клопотанні слідчий наполягав щодо наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, наявність такого ризику обґрунтована поданою заявою законного представника потерпілої від 22.09.2018 року поданою на ім`я слідчого, тобто, напередодні вручення ОСОБА_5 підозри та затримання останнього. При цьому, в заяві представник просила вжити відповідних заходів, посилаючись на те, що від ОСОБА_5 на її адресу надходили погрози життю та здоров`ю щодо неї та її доньки; про те, що ОСОБА_5 не знав хто звернувся із заявою о поліції стосовно його неправомірних дій, але побоюється, що коли його затримають, то з боку його рідних, знайомих може відбуватись тиск.

Вказана у заяві інформація належними і допустимими доказами не підтверджена. Крім того, слідчий, навіть, не допитала вказану особу щодо обставин зазначених у заяві, попередивши про кримінальну відповідальність, не з`ясувала: коли такі погрози надходили, чому представник до цього часу не зверталась з такою заявою, що стало підставою для звернення із заявою саме 22.09.2018 року.

Крім того, слідчому судді не зрозуміло: чому органи досудового розслідування, здійснюючи досудове розслідування, де потерпілою особою є неповнолітня, до цього часу не вжили заходів забезпечення кримінального провадження з метою недопущення розголошення відомостей стосовно такої неповнолітньої.

Як повідомив підозрюваний ОСОБА_5 : з моменту, коли він дізнався про вказане кримінальне провадження, і до цього часу він весь час спілкувався як з матір`ю неповнолітньої потерпілої, так і з самою потерпілою. При цьому, з матір`ю неповнолітньої потерпілої вони не тільки проводили разом час у колі спільних знайомих, а й продовжували зустрічі інтимного характеру. Органи ж досудового розслідування за десять місяців проведення слідства так і не з`ясували: чому мати дитини з одного боку ініціює стосовно ОСОБА_5 кримінальне провадження, а з іншого продовжує інтимні стосунки з цим чоловіком.

Враховуючи такі обставини, суд не може прийняти як належний, допустимий і достовірний доказ відомості, що містяться у заяві законного представника потерпілої від 22.09.2018 року.

Натомість, враховуючи характер таких відносин ОСОБА_5 з матір`ю неповнолітньої потерпілої слідчий суддя вважає, що ризик впливу підозрюваного на дитину існує.

Враховуючи такі обставини, а також встановлені у судовому засіданні дані щодо міцності зв`язків та особи підозрюваного, а саме: що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, матір-пенсіонера на утриманні, вважаю, що в даному випадку до ОСОБА_5 можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, який надасть можливість запобігти ризику, встановленому у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , а також покласти на ОСОБА_5 такі обовязки:

- не відлучатися із м.Глухів без дозволу слідчого, прокурора та суду ;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання і місця перебування;

- утримуватись від спілкування з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 22.11.2018 року включно.

Організацію виконання ухвали в частині застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на прокурора.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з моменту її вручення, а особами, що не були присутні під час її оголошення з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1