У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах і організаціях державної форми власності та органів державної влади та управління строком на три роки та від конфіскації майна, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2010 року.
В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції зазначив, що клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з тих підстав, що засуджений документально не підтвердив суду про виконання вироку Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2010 року в частині стягнення з нього судових витрат, про виконання в частині речових доказів, а також відкриття чи закриття провадження ВДВС в частині виконання чи не виконання додаткової міри покарання в частині конфіскації майна, яке належить засудженому ОСОБА_5 на праві особистої власності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року та направити матеріали клопотання на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений ОСОБА_5 вказує на те, що суддя Дарницького районного суду м. Києва не дослідив всі обставини по суті клопотання та прийняв необґрунтоване та невмотивоване рішення.
Також засуджений ОСОБА_5 звертає увагу на те, що відсутність у матеріалах клопотання даних про можливість працевлаштування після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не може бути підставою для відмови у задоволення клопотання. А також зазначає, що платіжні документи щодо сплати їм судових витрат містяться у матеріалах висновку комісії Мєнської виправної колонії № 91, які розглядалися під час прийняття рішення, щодо пом`якшення умов перебування.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому засудженим у суді апеляційної інстанції.

Положеннями ст. 370 КПК України задекларована законність, вмотивованість та обґрунтованість судового рішення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте, даних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Так, як убачається зі змісту ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року, підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах і організаціях державної форми власності та органів державної влади та управління строком на три роки та від конфіскації майна, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2010 року стало те, що засуджений документально не підтвердив суду про виконання вироку Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2010 року в частині стягнення з нього судових витрат, про виконання в частині речових доказів, а також відкриття чи закриття провадження ВДВС в частині виконання чи не виконання додаткової міри покарання в частині конфіскації майна, яке належить засудженому ОСОБА_5 на праві особистої власності.

Як убачається з журналу судового засідання під час розгляду клопотання був представник органу пробації ОСОБА_8 , який підтримав клопотання засудженого.

Разом з тим, суд при прийнятті рішення не роз?яснив ОСОБА_5 , які необхідно додати документи безпосередньо засудженим чи шляхом подачі клопотань про їх витребування для вирішення його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, чим фактично була допущена неповнота судового розгляду, яка перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв?язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді.

За наведеним апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах і організаціях державної форми власності та органів державної влади та управління строком на три роки та від конфіскації майна, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2010 року - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3