Справа №295/5053/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.05.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового
засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , засудженого вироком Промислового районного суду м. Оренбурга від 21.12.2016 року за ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом в розмірі 100.000 рублів з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -
Заступник директора начальник Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням в порядку ст.606 КПК України про приведення вироку Промислового районного суду м. Оренбурга від 21.12.2016 року у відповідність із законодавством України, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом 100.000 рублів, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просить про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до положень ч.1 ст.610 КПК України неявка представника Міністерства юстиції не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність заявника, виходячи з доводів клопотання та додатків до нього.
Засуджений ОСОБА_6 , як вбачається з внесеного клопотання, відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №5 ГУФСВП Росії по Оренбургській області. Матеріали клопотання місять заяву засудженого про переведення його для подальшого відбування покарання на територію України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення, просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Вивчивши клопотання та долучені до нього документа, заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст.610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
За вироком Промислового районного суду м. Оренбурга від 21 грудня 2016 року ОСОБА_6 вчинив замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та засуджено до покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом в розмірі 100.000 грн., з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбуття покарання визначено рахувати з 21 грудня 2016 року, при цьому зараховано в строк відбуття покарання його перебування під вартою з 30 серпня 2016 року по 20 грудня 2016 року.
Відповідно до законодавства України відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення передбачена ч.2 ст. 307 КК України, а саме «незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст.ст. 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини».
Крім того, необхідно врахувати ту обставину, що злочин не було доведено до кінця, з причин, які не залежали від волі особи, а отже, необхідно застосувати ч.2 ст.15 КК України «замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі».
Отже, дії ОСОБА_6 відповідно до Кримінального кодексу України необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, якщо таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, за попередньою змовою групою осіб.
Згідно ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1)якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2)якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Окрім положень ч.4 ст.610 КПК України, суд при визначенні засудженому ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України враховує вимоги ч.3 ст.68 КК України, згідно яких за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Також враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесенні вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене ч.2 ст.307 КК України як обов`язкове додаткове покарання, оскільки за вироком Російської Федерації таке покарання ОСОБА_6 не призначалось.
Відповідно до ч.5 ст. 610 КПК України до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України.
Згідно вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, як основне, так і додаткове, у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Санкція статті 307 ч.2 КК України не передбачає додаткове покарання у вигляді штрафу, з огляду на наведене, суд не застосовує до ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді штрафу.
При цьому підлягають застосуванню положення ст.69 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.603,610 КПК України, суд,-
Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.
Визнати та виконати на території України вирок Промислового районного суду м. Оренбурга від 21 грудня 2016 року у відповідності із законодавством України, яким громадянин України ОСОБА_6 , засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом в розмірі 100.000 рублів, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ч.3 ст.68 та ч.2 ст.69 КК України до покарання у виді 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна та без штрафу.
Строк відбування покарання рахувати з 21 грудня 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 30 серпня 2016 року по 20 грудня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21 грудня 2016 року по 16 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, захисником та прокурором протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1