Справа № 645/1365/16-к
Провадження №1-кп/645/48/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.

В судовому засіданні суд поставив на вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, який спливає 19.08.2018 р., у зв`язку з неможливістю завершення судового розгляду до вказаного строку.
Прокурор просив суд продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою, посилаючись на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити його на домашній арешт, посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, відсутність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України та недоведеність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, вважає за доцільне продовжити обраний стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, оскільки в судовому засіданні не встановлено підстав для його скасування або зміни.
Так, обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та даним про особу обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризик того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

За таких обставин інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням ОСОБА_7 під вартою, не може запобігти вказаному ризику, на який послався прокурор, відтак продовження запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, є доцільним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 183, 331, 484-496 КПК України , судова колегія -
П о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 04 жовтня 2018 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3