Справа №639/1545/18
Провадження №1-кс/639/1236/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2018 року м. Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про призначення судово-імунологічної експертизи за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000593 від 22.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.146, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч. 1 ст. 299 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про призначення судово-імунологічної експертизи за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000593 від 22.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.146, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч. 1 ст. 299 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, в провадженні СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000593 від 22.03.2018 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.152, ч.1 ст.146, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч. 1 ст. 299 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 22.03.2018, приблизно 09 годині перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також перебувала проживаюча за вищезазначеною адресою на ОСОБА_5 , яка через хворобу ніг погано пересувалася самостійно, та фактично вела лежачий образ життя. Саме в той час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , користуючись тим, що більше в квартирі нікого не має та ніхто не зможе завадити доведенню його умислу до кінця, підійшов до ОСОБА_5 , яка лежала на ліжку, та погрожуючи ножом, який утримував в своїй правій руці, наказав не чинити йому опір. Після чого, ОСОБА_4 заклеїв ОСОБА_5 рота липкою стрічкою, перевернув її на живіт, зв`язав їй руки пластиковими хомутами та всупереч волі ОСОБА_5 , вступив із нею у природні зносини з застосуванням фізичного насильства.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч.1 ст.152 КК України - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.
Крім того. ОСОБА_4 , 22.03.2018 року, приблизно о 09.00 годині перебував за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також перебувала ОСОБА_5 , яка через хворобу ніг погано пересувалася самостійно та фактично вела лежачий образ життя. Саме в той час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , користуючись тим, що більше в квартирі нікого не має та ніхто не зможе завадити доведенню його умислу до кінця, підійшов до ОСОБА_5 , яка лежала на ліжку, та погрожуючи ножем, який утримував у своїй правій руці, наказав не чинити йому опір. Після чого, ОСОБА_4 заклеїв ОСОБА_5 рота липкою стрічкою, перевернув її на живіт та зв`язав їй руки пластиковими хомутами.
Таким чином, ОСОБА_4 , зв`язавши ОСОБА_5 , виключив їй можливість вільно обирати за своєю волею місце свого знаходження та пересування. В такому положенні ОСОБА_4 утримував ОСОБА_5 приблизно до 13.00 години 22.03.2018року, протягом біля чотирьох годин, доки ці дії не були припинені її донькою ОСОБА_6 , яка повернулась до дому.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст.146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, схильним до скоєння злочинів різного ступеня тяжкості, за вчинення яких неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, вчинив злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості у відношенні малолітньої дитини за наступних обставин:
Так. ОСОБА_4 , розуміючи суть, покладених на нього вимог щодо забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, а також піклування про її здоров`я та безпеку життя, необхідність їх реального виконання, проживаючи з листопада 2015 року разом зі співмешканкою ОСОБА_6 та її дітьми, донькою, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сином, ОСОБА_8 , 2011 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з першої декади січня 2016 року, вирішив стати на шлях спричинення шкоди нормальному моральному та фізичному становленню, а також формуванню антиморальних поглядів малолітньої ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у період з першої декади січня 2016 року по 08 серпня 2017 року, перебуваючи за місцем свого мешкання за вищевказаною адресою систематично, незалежно від часу доби, у сукупності своїх умисних злочинних дій здійснював розбещування у вигляді фізичної та інтелектуальної розпусти малолітньої ОСОБА_7 .
При цьому, ОСОБА_4 , будучи впевненим у своїй безкарності через неможливість вчинити спротив чи повідомити про вчинення протиправних дій до правоохоронних органів ОСОБА_7 в силу малолітнього віку, на протязі вказаного періоду часу, а також, використовуючи ту обставину, що дитина не може протистояти його фізичному та психологічному впливу, бажаючи задовольнити свої статеві пристрасті та збудження у малолітньої особи статевого інстинкту, проти волі дитини торкався її статевих органів своїми руками, губами та статевим органом.
Крім того ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх діянь, у зазначений вище період часу, нехтуючи малолітнім віком ОСОБА_7 , бажаючи досягти своєї злочинної мети, спрямованої на інтелектуальне розбещення дівчинки, вів з нею ще й цинічні розмови на сексуальні теми.
Таким чином. ОСОБА_4 , являючись вітчимом малолітньої ОСОБА_7 ,нехтуючи покладеними на нього обов`язками щодо піклування про неї та належне її виховання, у період з першої декади січня 2016 року по 08 серпня 2017 року виконав всі дії для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на розпусту падчерки, які відносяться до непристойних та викликають статеве збудження, в цілях задоволення своєї статевої пристрасті за рахунок дитини.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.156 КК України, тобто розбещення, шляхом вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи вітчимом.
Крім того, ОСОБА_4 являючись вітчимом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нехтуючи покладеними на нього вимогами щодо забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, а також піклування про її здоров`я та безпеку життя, необхідність їх реального виконання, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану проти статевої свободи та статевої недоторканості падчерки, перебуваючи за місцем свого сумісного проживання з матір`ю дівчинки, ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , за мовчазної згоди та в присутності співмешканки, в нічний час доби, вирішив вчинити насильне задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом, у відношенні малолітньої ОСОБА_7 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , спочатку розбудив сплячу у спальній дальній кімнаті падчерку, а потім, бажаючи задовольнити свої статеві пристрасті із застосуванням погрози застосування фізичного насилля шляхом використання в якості знаряддя злочину наявного у нього на той час пістолета, який не являється вогнепальною зброєю, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, вірно знаючи про малолітній вік дівчинки, діючи умисно, примусив малолітню ОСОБА_7 задовольнити один раз його статеву пристрасть неприродним, а саме оральним, протягом декількох хвилин.
Надалі, ОСОБА_4 , після того, як падчерка разом з матір`ю пішли у ванну та почали митися, бажаючи продовжити свої злочинні дії, спрямовані на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, увійшов до ванни та, бажаючи задовольнити свої статеві пристрасті із застосуванням погроз фізичного насилля шляхом використання в якості знаряддя злочину наявного у нього пістолета, який не являється вогнепальною зброєю, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, достовірно знаючи про малолітній вік дівчинки, умисно, примусив малолітню ОСОБА_7 задовольнити вдруге його статеву пристрасть неприродним способом, а саме оральним, протягом декількох хвилин.
Після цього, ОСОБА_4 , вважаючи виконаними за необхідне всі протиправні дії для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої потерпілої, припинив свої злочинні дії.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ч. 3 ст.153 КК України, тобто насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо малолітньої.
З огляду на викладене слідчий зазначає, що для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання в галузі судової медицини, у зв`язку з чим просить призначити судово-імунологічну експертизу для встановлення групової належності.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, що відповідно до ч. 3 ст. 244 КПК України не є перешкодою для розгляду справи.
Дослідивши додані до клопотання матеріали та матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Згідно ст. 243 КПК України експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.
Як вбачається з ч.1 ст. 244 КПК України у разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, сторони кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 КПК України клопотання розглядається слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, не пізніше п`яти днів із дня його надходження до суду. Особа, яка подала клопотання, повідомляється про місце та час його розгляду, проте її неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання, крім випадків, коли її участь визнана слідчим суддею обов`язковою.
Відповідно до абзацу 2 ч. 6 ст. 244 КПК України слідчий суддя самостійно визначає експерта, якого необхідно залучити, або експертну установу, якій необхідно доручити проведення експертизи.
Згідно з главою 3 параграфу 2 ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування є стороною обвинувачення, тобто є стороною кримінального провадження та має право звернутись з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання в галузі судової медицини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність призначення судово-медичної експертизи, в зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 242-244 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про призначення судово-імунологічної експертизи за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000593 від 22.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.146, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч. 1 ст. 299 КК України задовольнити.
Призначити судово-імунологічну експертизу, проведення якої доручити судово-медичним експертам ХОБСМЕ.
На вирішення експерта поставити наступні питання:
- Яка групова належність крові потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?
Копію цієї постанови направити експертам ХОБСМЕ.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1