КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/448/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
11 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року, -
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та продовжено строк домашнього арештуз 22 години до 06 години, що полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 03 листопада 2018 року включно, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Засулля Полтавської області, має громадянство України, не працює, неодружена, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необґрунтованість та невмотивованість, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що повідомлення про підозру є необгрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, додає про відсутність необхідності застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу.
Також захисник вказує про відсутність доказів існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначає, що прокурором не доведено, що застосування іншого запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не зможе забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків. Крім цього посилається на відсутність відомостей про неналежну процесуальну поведінку підозрюваної.
У підсумку автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 є адвокатом, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше не судима, на обліку у психіатра не перебуває, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
05 липня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
06 липня 2018 року Печерським районним судом м. Києва стосовно підозрюваної ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з часу 22 год. 00 хв. до 06 години 00 хв. наступної доби.
Прокурор другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_11 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року задоволено та продовжено ОСОБА_11 строк домашнього арешту на строк з 22 години до 06 години, що полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, до 03 листопада 2018 року включно.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_11 під домашнім арештом, слідчий суддяправильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури,встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні прокурора.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї такого обмежувального заходу, як домашній арешт, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_11 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Посилання захисника на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_11 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена фактами та обставинами, що містяться в доданих до клопотання матеріалах, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі ідентифікації грошових коштів від 05.06.2018, протоколі обшуку від 04.07.2018 житла ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , протоколі обшуку від 04.07.2018 житла ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , протоколі обшуку від 04.07.2018 житла ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , показах свідка - представника КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади» ОСОБА_12 .
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної ОСОБА_11 .
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_11 на свободу.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищезазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_11 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_8 є адвокатом, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше не судима, на обліку у психіатра не перебуває, не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути визнані самостійною підставою для задоволення апеляційної скарги захисника, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.
Доводи апелянта про відсутність відомостей про неналежну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_8 , не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та свідчить про правильність застосованого запобіжного заходу, з урахуванням доданих для клопотання матеріалів та обставин даного провадження.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, на переконання колегії суддів, є непереконливими.
Доводи апеляційної скарги в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального кодексу України.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк домашнього арешту на строк з 22 години до 06 години, що полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, до 03 листопада 2018 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4