пр. № 1-кс/759/3277/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2018 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000016, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.08.2018 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про накладення арешту на речові докази, а саме: грошові кошти у розмірі 6 723 274 грн., що знаходяться на рахунках ТОВ «Велес-Агро ЛТД» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкритих в банківській установі АТ «ОТП Банк» (МФО 300528), та рахунках № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 відкритих в банківській установі Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк»(МФО 328704), за винятком здійснення видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів, державних цільових фондів та виплати заробітної плати.

При цьому прокурор також просить слідчого суддю зобов`язати Київський АТ «ОТП Банк» (МФО 300528), Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 328704) надати слідчому слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 довідку щодо залишку грошових коштів на рахунках.

В оґрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що під час фінансово-господарських взаємовідносин з підприємством з ознаками фіктивності ТОВ «Райдек» (ТОВ «Ремонтний центр «Перос») () службові особи ТОВ «Велес-Агро ЛТД» () за період серпень-вересень 2016 року занизили податок на прибуток підприємства на загальну суму 3 434 057 грн, податок на додану вартість на загальну суму 3 289 217 грн, а всього на суму 6 723 274 грн, що підтверджується актом документальної перевірки №132/28/10-49-14/31427962 від 28.12.2017. Допитана як свідок директор ТОВ «Райдек» (ТОВ «Ремонтний центр «Перос») () ОСОБА_5 повідомила, що до фінансово-господарської діяльності не причетна. Вироком Святошинського районного суду м. Києва директора ТОВ «Райдек» (ТОВ «Ремонтний центр «Перос») () ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України. Таким чином, на думку прокурора, за участі службових осіб ТОВ «Велес-Агро ЛТД» () формується виключно документальне оформлення операцій з поставки ТМЦ. Висновком судового експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 22/7 від 18.07.2018 підтверджено факт ухилення службовими особами ТОВ «Велес-Агро ЛТД» при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Райдек» (ТОВ «Ремонтний центр «Перос») за період серпень-вересень 2016 року від сплати податків на загальну суму 6 723 274 грн.

Прокурор вважає, що ТОВ «Велес-Агро ЛТД» здійснює незаконну діяльність, що виразилась в ухиленні від сплати податків в значних розмірах, грошові кошти на рахунках вказаного товариства у вигляді 6 723 274 грн, використовуються для вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а метою застосування арешту грошових коштів у розмірі 6 723 274 грн, що знаходяться на рахунках ТОВ «Велес-Агро ЛТД» () відкритих в банківських установах АТ «ОТП Банк» (МФО 300528) та ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 328704) є забезпечення збереження речових доказів та подальше відшкодування збитків, завданих державі службовими особами ТОВ «Велес-Агро ЛТД» (). На думку прокурора в разі не накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Велес-Агро ЛТД» є вірогідність того, що службові особи цього підприємства будуть усіляко намагатись ухилитися від сплати податків.

Представник ТОВ Велес-агро ЛТД надав до суду письмові пояснення, у яких підтвердив, що органами досудового слідства ведеться розслідування у кримінальному провадженні №0000016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, яке нібито скоєне посадовими особами ТОВ Велес-агро ЛТД під час фінансово-господарських взаємовідносин підприємства з ТОВ Райдек та ТОВ Дормен. Відомості про це кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще 01.02.2018 року, але за 6 місяців слідства жодної підозри про вчинення злочину будь-кому з службових осіб ТОВ Велес-агро ЛТД не пред`явлено. ТОВ Велес-агро ЛТД є реально працюючим підприємством, відомим українським виробником сільськогосподарського обладнання та запасних частин до нього. Грошові кошти на рахунках ТОВ Велес-агро ЛТД є його надбанням за результатами правомірної господарської діяльності. Однак з червня місяця поточного року прокурори Київської місцевої прокуратури №8 започаткували практику неодноразового звернення до Святошинського районного суду м.Києва з майже однаковими клопотаннями про накладення арештів на безготівкові кошти ТОВ Велес-агро ЛТД у різніх банківських установах як на речові докази, які не були достатньою мірою мотивовані і по суті своїй є безпідставними. За клопотаннями ТОВ Велес-Агро ЛТД ухвалами слідчого судді Святошинского районного суду м.Києва ОСОБА_1 від 26 липня 2018 року по справі №759/11009/18 та ухвалою слідчого судді Святошинского районного суду м.Києва ОСОБА_6 від 30 липня 2018 року по справі №759/11556/18 арешти безготівкових грошових коштів, ТОВ Велес-Агро ЛТД скасовано. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_7 від 01 серпня 2018 року по справі №759/11924/18 було відмовлено у задоволенні чергового клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Велес-Агро ЛТД» у сумі 6 723 274 гривень, що знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 в банківській установі АТ «ОТП Банк» (МФО 300528), та рахунках № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 в банківській установі Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 328704). На думку представника ТОВ Велес-Агро ЛТД працівники прокуратури зловживають своїми процесуальними правами шляхом неодноразового звернення до суду з однаковими клопотаннями з метою отримання бажаного рішення.

У судове засідання прокурор та представник ТОВ Велес-Агро ЛТД не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно з ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали справи слідчий суддя вважає, що дане клопотання прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно з ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Але прокурором не надано достатніх підстав вважати, що майно, а саме грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ Велес-агро ЛТД у банківських установах АТ ОТП Банк та Южне ГРУ ПАТ КБ Приватбанк отримані злочинним шляхом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК.

Грошові кошти, які обліковуються на рахунку підприємства в банку, не можуть бути, самі по собі, розцінені, як речові докази в розумінні ст.98 КПК України, оскільки жодними індивідуальними ознаками не позначені, не містять на собі серійних номерів, слідів пальців рук, крові, бруду чи барвників, та не являються предметом матеріального світу.
У теорії доказування речові докази характеризуються як «німі свідки», які «не мають можливості» навмисно спотворювати відображені на них сліди вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту вимог клопотання прокурора вбачається, що він вважає безготівкові кошти ТОВ «Велес-Агро ЛТД» на рахунках у банківських установах АТ ОТП Банк та Южне ГРУ ПАТ КБ Приватбанк речовими доказами, але одночасно допускає можливість здійснення за рахунок цих речових доказів видаткових операцій з платежів до бюджетів всіх рівнів, державних цільових фондів та виплати заробітної плати. Це додатково вказує на явну безпідставність та нелогічність вимог клопотання прокурора.

Виходячи із законодавчо визначеного поняття речового доказу, зважаючи на правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення та період, у якому виникло інкриміноване кримінальне правопорушення, можна зробити висновок про те, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Велес-Агро ЛТД» не відвповідають зазначеним вище критеріям речового доказу, оскільки вони не є матеріальними об`єктами, які могли бути знаряддям вчинення крмінального правопорушення та не можуть зберігати на собі сліди такого правопорушення.

А тому відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 173 КПК України, не можливо використовувати таке майно, як безготівкові грошові кошти, в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

Прокурор, крім іншого, посилається на необхідність накладення арешту на безготівкові кошти ТОВ «Велес-Агро ЛТД» з метою подальшого відшкодування збитків. Але на даний час цивільного позову в кримінальному провадженні не подано, це підприємство не має статусу підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Не вбачається і підстав для зобов`язання службових осіб банківських установ надати слідчому довідку про залишок грошових коштів на рахунках, оскільки даний спосіб зобов`язання банківської установи не відповідає меті вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а являється по суті тимчасовим доступом до речей та документів, що є окремим заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею, до якої зокрема відносяться відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України та відомості щодо операцій, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

Під час здійснення кримінального провадження орган досудового розслідування у разі виникнення потреби щодо отримання інформації, яка становить банківську таємницю, та за наявності передбачених для цього достатніх підстав, може звернутись до суду в порядку ст. 162 КПК України з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Враховуючи наведене у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки прокурором не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000016 від 01.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського
районного суду м. Києва ОСОБА_1