АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1375/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, неодруженого, в силу ст..89 КК України є особою що немає судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст.121 КК України 7 років позбавлення волі.

Згідно вироку, 17 вересня 2014 р. о 14.30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у б. АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли в ході сварки між ним та його матір`ю ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та діючи з умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_11 , яка лежала на ліжку, не менш п`яти ударів нижньою частиною долоні обох рук в область голови, після чого припинивши свої дії покинув місце вчинення злочину. В наслідок дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 отримала травму голови з наявністю синців та саден на обличчі, осередків синців м`яких тканин волосяної частини голови, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки, забиття повного мозку. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 померла о 23.00 год. 23 вересня 2014 р. у комунальному закладі охорони здоров`я «Харківська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. Мещанінова», причиною смерті останньої явилась важка черепно-мозкова травма, яка ускладнилась у своєму перебігу набряком-набуханням головного мозку, набряком легенів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання, і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування зазначає про те, що судом при призначені покарання не враховане те, що він визнав вину, розкаявся у скоєному, має тяжкі захворювання, переніс важку операцію на судинах серця, а також те, що потерпіла просила суворо не наказувати його і призначити покарання із застосуванням ст..69 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок у відношенні ОСОБА_9 змінити, призначити йому покарання із застосуванням ст..69 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_12 щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину, потерпіла цивільного позову до обвинуваченого не заявляла. В даний час ОСОБА_9 важко хворіє, переніс операцію.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляцій та просив вирок залишити без змін, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_9 в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином відповідно до положень ст.12 КК України, його характер та ставлення обвинуваченого до скоєного.

Судом не було встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого. В якості обтяжуючої обставини суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння відповідно до ст. 67 КК України .
Наведені в апеляційних скаргах стороною захисту доводи про наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Так, під час судового слідства ОСОБА_9 визнавав вину частково,вважав можливим настання смерті потерпілої не від його дій, а через наявні хвороби, про що правильно вказав суд у мотивувальній частині вироку. Згідно із дослідженими в суді висновками судово-психіатричної експертизи в період вчинення злочину обвинувачений знаходився у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, але у нього не було якого-небудь хворобливого розладу психічної діяльності та він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Попри його заяву про каяття, така позиція обвинуваченого свідчить про відсутність критичної оцінки ним своєї поведінки, на чому базується щире каяття.

Не встановлено також фактів сприяння розкриттю злочину обвинуваченим. Сприяння розкриттю злочину має бути активним, тобто ініціативним та енергійним.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про ініціативне сприяння обвинуваченого розкриттю даних злочинів, а неспростовні докази причетності обвинуваченого до вчинення злочинів здобуті під час проведення слідчих дій органом досудового слідства без його ініціативи.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду про відсутність пом`якшуючих обставин.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, способу його вчинення та тяжких наслідків - смерть потерпілої, наявності обтяжуючої обставини, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що суд правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі.
Судом в повній мірі враховані відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України є несудимим, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, та позицію потерпілої ОСОБА_7 , з урахуванням чого покарання було призначено в найнижчій межі санкції, встановленої ч.2 ст. 121 КК України.
Колегією суддів не було встановлено пом`якшуючих обставин, що обумовлюють можливість призначення обвинуваченому більш м`якого покарання. Надана стороною захисту інформація про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , який погіршився після його ув`язнення, не характеризує знижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння, а тому не визнається апеляційним судом як пом`якшуюча обставина.
З огляду на викладене, відсутні передбачені ст.69 КК України підстави для призначення ОСОБА_9 більш м`якого покарання - нижче від найнижчої межі, встановленої ч.2 ст.121 КК України, а тому апеляційні скарги сторони захисту не підлягають задоволенню як безпідставні.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення. Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред.. 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.10. .2014 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою з дня вручення копії ухвали.

Головуючий -

Судді: