1-кс/381/12/17
381/77/17

У Х В А Л А
м. Фастів Київська область 11 січня 2017 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю серетаря ОСОБА_2 ,
за участю слідчого СВ Фастівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3
розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна.

Перевірив надані матеріали клопотання, заслухав думку учасників судового провадження, дослідивши докази по даних матеріалах,

В С Т А Н О В И В :
10.01.2017 року до Фастівського міськрайонного суду надійшло клопотання ст.слідчого СВ Фастівського ВП Васильківського відділу ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 за погодженням заступника керівника Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.

Як вбачається з матеріалів клопотання 09.01.2017 року до ЧЧ Фастівського відділення поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що 09.01.2017 року близько 14 години водій автомобіля марки «DAF» д.н.з НОМЕР_1 з ніпівпричіпом д.н.з. НОМЕР_2 , між лісопосадкою та полем на території земель належних Дідівщинській сільській раді Фастівського району Київської області, розвантажив з напівпричепу сміття.

09.01.2017 року дані відомості внесені до ЄРДР за № 0000030, правова кваліфікація за ч.1 ст.239 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «DAF» д.н.з НОМЕР_1 (який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу перебуває у власності ОСОБА_7 , прож.: АДРЕСА_2 ) з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 (який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу перебуває у власності ОСОБА_8 , прож. АДРЕСА_3 ), завантаженими сміттям, порушуючи спеціальні правила, розвантажив сміття між лісопосадкою та полем на території Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, чим здійснив забруднення земель відходами, шкідливими для довкілля.

Під час виїзду СОГ на місце події було затримано автомобіль марки «DAF» д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 , який постановою старшого слідчого про визнання та передачу речових доказів від 09.01.2017 року визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132,173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, всупереч ч.2 ст.171 КПК України слідчим не доведено правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Так, автомобілем керував ОСОБА_6 , однак, виходячі з наданих документів, автомобіль та причеп, на який слідчий просить накласти арешт належить іншим особам.

В своєму клопотанні та в судовому засіданні слідчий зазначив, що вказане майно є тимчасово вилученим майном але не надано інформації про місцезнаходження власників майна (місце його реєстрації, проживання), що позбавило суд здійснити виклик даної особи в судове засідання як передбачає ч.1 ст.172 КПК України.

Разом з тим, диспозицією ст.239 КК України, за якою кримінальне провадження №0000030 від 09.01.2017 року зареєстроване в ЄРДР, передбачено, що склад такого кримінального правопорушення становить "забруднення або псування земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля".

Склад злочину може мати місце за наявності таких обставин: має місце забруднення чи псування земель внаслідок порушення спеціальних правил; забруднення, псування земель відбувається речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля; забруднення або псування земель шкідливими речовинами створило небезпеку для життя, здоров`я людей або довкілля.

Згідно ст.131 КПК України, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачене обов`язкове зазначення у клопотанні слідчого, прокурора правову підставу та мету відповідно положень ст.170 цього Кодексу для арешту майна та відповідне обґрунтування арешту майна, що також, не було доведено слідчим в судовому засіданні.

Відповідно до ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також ризиків, передбачених абзацем другим частини першої статті 170 КПК України.

За таких обставин, клопотання про арешт майна не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.170-174,309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Фастівського ВП ГУНП в Київській області про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1