Провадження № 1-кс/344/7290/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000003 від 15.02.2018 , -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обгрунтування якого посилалася на те, що у 2017 році ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок отримання грошової винагороди під виглядом надання реабілітації хворим від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму, шляхом незаконного позбавлення їх волі, вступив в злочинну змову із жителями м. Маріуполь, Донецької області, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, з якими організував на території м. Коломия та Коломийського району, Івано-Франківської області, декілька закладів закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції осіб вказаної категорії.

Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та з іншими невстановленими особами, незаконно позбавили волі в період часу з грудня 2017 року по березень 2018 року ОСОБА_11 , який перебував в алкогольній залежності, якого утримували за адресою: АДРЕСА_1 , упродовж 10.05.2018 - 20.06.2018 року, ОСОБА_12 , який перебував в наркотичній залежності, в період часу 11.06.2018 - 01.07.2018 року, ОСОБА_13 , який перебував в алкогольній залежності, з 09.07.2018 по серпень 2018 року, ОСОБА_14 , який перебував в алкогольній залежності, у період часу з 07.08.2018 по 25.09.2018, ОСОБА_15 , яка перебувала в наркотичній залежності, у період часу з 24.09.2018 по 25.09.2018, ОСОБА_16 , який перебував в алкогольній залежності, яких утримували за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім цього, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, незаконно позбавили волі ОСОБА_17 , який перебував в алкогольній залежності та якого утримували за адресою АДРЕСА_3 , а упродовж15.09.2018-25.09.2018 ОСОБА_14 , який перебував в алкогольній залежності та якого утримували за адресою: АДРЕСА_4 .

Також, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок одержання прибутку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки, у вигляді завдання шкоди охоронюваним законом інтересам громадян України і бажаючи їх настання, у 2017 році вступив у злочинну змову із жителями м. Маріуполь, Донецької області, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та з іншими невстановленими слідством особами, з яким домовились вчинити вербування осіб з використанням їх уразливого стану з метою залучення до примусової праці.

Так, у січні 2018 року ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами, використовуючи уразливий стан ОСОБА_11 зумовлений незаконним позбавленням його волі, а також психічною вразливістю, внаслідок алкогольної залежності, завербували останнього до його трудової експлуатації.

У період часу з січня 2018 по березень 2018 року ОСОБА_11 , будучи завербованим, примусово працював у військовій частині в АДРЕСА_1 , де виконував малярні роботи, за які ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені слідством особи отримали грошову оплату.

Окрім цього, 11-12 липня 2018 року ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами, діючи повторно, використовуючи уразливий стан ОСОБА_14 , зумовлений незаконним позбавленням його волі, а також психічною вразливістю внаслідок алкогольної залежності, завербували останнього до його трудової експлуатації шляхом добровільної домовленості.

З 12 липня 2018 по серпень 2018 року ОСОБА_14 , будучи завербованим, примусово працював на різних підсобних роботах у м. Коломия, за які

ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 та інші невстановлені слідством особи отримали грошову оплату.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель

АДРЕСА_5 , українець, громадянин України, не працюючий, з середньою спеціальною освітою, несудимий.

25 вересня 2018 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 26.09.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України.

Один із злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , зокрема злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті - дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої..

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Абзацом 175 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено термін «обґрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, згідно яких ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали ОСОБА_4 , як особу яка вчинили щодо них злочин, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами обшуків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також, Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-п. 1 - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 149 КК України передбачає покарання тільки у вигляді позбавлення волі, а також те, що він являється жителем м. Маріуполь, Донецької області, який межує з територією проведення ООС, тому може скритись на непідконтрольну Україні територію;

-п. 3 - незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки знає їх анкетні відомості так як особисто знайомий з ними;

-п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-п.5- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, не має міцних соціальних зв`язків та в подальшому може займатися злочинною діяльністю.

Враховуючи вищенаведені ризики, репутацію підозрюваного, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - неможливе.

На сьогоднішній день до органу досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. У зв`язку з цим неможливо застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосувати відносно підозрюваного неможливо, оскільки ОСОБА_4 являється жителем м. Маріуполь, Донецької області, який межує з територією проведення ООС, тому, перебуваючи під домашнім арештом може скритись на непідконтрольну Україні територію.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Згідно матеріалів кримінального провадження кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 були вчинені ним із застосуванням фізичної сили.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставини, просив задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту, оскільки підозра щодо ч. 2 вказаних правопорушень є необгрунтованою, підозрюваний має де проживати на території Івано-Франківської області.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника., пояснив, що жодного злочину він не вчиняв.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 25 вересня 2018 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 26.09.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 149 КК України.

При цьому доводи захисника підозрюваного фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності вини ОСОБА_4 .

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаних вище злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність постійного місця проживання, а також відсутність судимості.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_5 , громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 23 листопада 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1