Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/399/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001252 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2018 року.

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, громадянин України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:14.03.2012 року Хмельницьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 198, ч. 1, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі, 16.07.2015 року умовно достроково звільнений з не відбутим строком 1 рік 6 місяців 7 днів,
визнаний винуватим та засуджений:

за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького районного суду Хмельницької області від 14.03.2012 року строком 6 місяців і остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 15.03.2018 р.
Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання перебування під вартою в період з 14.09.2015 року по 31.10.2016 року включно та з 09.05.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання перебування під вартою в період з 21.06.2017 року по 01.11.2017 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_9 на період апеляційного оскарження залишено тримання під вартою.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Новий Стародуб, Петрівського району Кіровоградської області, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз: 16.05.2012 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі, 18.01.2014 року звільнений по закінченню строку відбуття покарання,
визнаний винуватим та засуджений:

за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його затримання.
Зараховано ОСОБА_11 у строк відбування покарання перебування під вартою в період з 15.09.2015 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_11 у строк відбування покарання перебування під вартою в період з 21.06.2017 року по 01.11.2017 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_11 на період апеляційного оскарження залишено домашній арешт.
Стягнуто з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн., солідарно.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати по справі за проведення судово-хімічної експертизи в сумі 460 грн. 80 коп. та за проведення судово-товарознавчої експертизи 40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати по справі за проведення судово-хімічної експертизи в сумі 460 грн. 80 коп. та за проведення судово-товарознавчої експертизи 40 грн.
Питання речових доказів вирішене відповідно до ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 та ОСОБА_9 визнано винуватими та засуджено за відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинений повторно та за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за наступних обставин.

13 вересня 2015 року, приблизно о 21.00 год. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, цілеспрямовано, за попередньою змовою між собою, прийшли до будинку АДРЕСА_3 , попередньо розподіливши ролі, згідно яких ОСОБА_9 тримав собаку, щоб та не заважала протиправним діям ОСОБА_11 , який наніс правою рукою два удари в область голови потерпілої ОСОБА_7 , та відкрито, повторно, викрав з рук потерпілої господарську сумку, в якій знаходилися гроші в сумі 10000 грн., мобільний телефон «Samsung Е13100М», вартістю 54 грн., мобільний телефон «Samsung Е13100М», вартістю 54 грн., плеєр ТМ Samsung YP-U6, вартістю 1050 грн. 68 коп., жіноча косметичка, вартістю 36 грн. 25 коп., жіноча косметичка, вартістю 43 грн. 75 коп., жіночі буси, вартістю 70 грн. 20 коп., одноразовий станок для гоління «Джилет», вартістю 25 грн., паспорт, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , дві картки «ПриватБанку», паспорти на рогату худобу та документи на ім`я ОСОБА_7 .
З місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 11333 грн. 88 коп.
Крім того, восени 2015 року, за невстановлених слідством обставин та часу, ОСОБА_11 , маючи намір на незаконне придбання наркотичного засобу, на території с. Покровське Кіровоградського району та області, назбирав рослини коноплі, які помістив до паперового згортка та поклав його до задньої лівої кишені джинсів, в які був одягнений. В подальшому зберігав без мети збуту для власного вживання, в приміщенні кімнати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_11 вчинив незаконне придбання і зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
14.09.2015 року, приблизно о 18 год. 00 хв., працівниками міліції, за добровільною згодою власника будинку та в присутності двох понятих, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні кімнати, з джинсів, було вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 832 від 24.09.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 12,524 грама, яку ОСОБА_11 незаконно придбав та зберігав без мети збуту, для власного вживання.
Крім того, ОСОБА_9 у 2015 році, за невстановлених слідством обставин та часу, придбав наркотичний засіб - коноплю, яку помістив до картонної коробки, та в подальшому зберігав без мети збуту для власного вживання в приміщенні коридору по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_9 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
14.09.2015 року, близько 12 год. 00 хв., працівниками міліції, за добровільною згодою власника будинку та в присутності двох понятих, в ході огляду місця події за адресою: вул. Леніна, 31 с. Покровське Кіровоградського району та області, в приміщенні коридору виявлено та вилучено картонну коробку з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 833 від 24.09.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 43,40 грама, яку ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав без мети збуту для власного вживання.
Також, в ході огляду місця події, за вказаною адресою виявлено та вилучено ПЕТ пляшки з нашаруванням речовини темного кольору, які згідно висновку експерта № 833 від 24.09.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу. Маса екстракта канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,472 грама, яку ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав без мети збуту для власного вживання.
В апеляційних скаргах:

Прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій обвинувачених та доведеності вини, просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, ухвалити новий вирок, яким:
ОСОБА_9 визнати винним за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького районного суду Хмельницької області від 14.03.2012 р., та призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.
ОСОБА_11 визнати винним за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що призначаючи покарання ОСОБА_9 судом не в достатній мірі враховано, що він вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин, не має постійного місця проживання, не працює, не має постійного джерела доходів. Раніше неодноразово судимий за вчинення умисних закінчених злочинів проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, вчинив кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення.
В ході досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_9 вину не визнав, цивільний позов потерпілої не визнав. В судовому засіданні давав неправдиві показання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Під час судового розгляду неодноразово ухилявся від явки в судові засідання без поважних причин, порушував умови обраного запобіжного заходу, двічі оголошувався у розшук.
Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, не має постійного місця проживання, не працює та не має постійного джерела доходів. Раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став. В ході досудового розслідування та судового розгляду вину не визнав, цивільний позов потерпілої не визнав. Під час судового розгляду надавав неправдиві показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.
Матеріальна шкода, завдана потерпілій ОСОБА_7 обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не відшкодована.
Потерпіла ОСОБА_7 відповідно до змісту апеляційної скарги просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 з домашнього арешту на тримання під вартою.
При цьому посилається на те, що дії обвинувачених неправильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки кваліфікуючи дії обвинувачених, місцевим судом не враховано, що їй було нанесено два удари кулаком в життєво важливий орган голову, та спосіб нападу, отже дії ОСОБА_11 та ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України.
Посилається на те, що ухвалою місцевого суду від 17.05.2017 року призначено комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградського обласного бюро СМЄ. Проте, вказана ухвала суду невиконана, що вплинуло на неправильну кваліфікацію дій обвинувачених.

Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків, показання яких мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Також, вказує що обвинуваченим призначено занадто м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх особам, зокрема не враховано що обвинувачені раніше судимі.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив її цивільний позов у повному обсязі.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлено достатніх доказів для доведеності винуватості обвинуваченого в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що показаннями потерпілої та свідків встановлено що ОСОБА_9 не вчиняв правопорушень, які йому інкримінуються. Показання свідків та потерпілої не підтверджують вину та доводи обвинувачення, а навпаки спростовують їх.
Протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.09.2015 року де свідок ОСОБА_13 впізнала пред`явлені їй туфлі для впізнання світлого кольору, вказавши їх належність ОСОБА_9 є недопустимим доказом оскільки свідок не допитувалася в судовому засіданні щоб підтвердити чи спростувати свої покази. Дані речові докази не були оглянуті в судовому засіданні в зв`язку з тим, що були втрачені на стадії досудового слідства та з цього приводу було порушено кримінальне провадження.
Вказує, що по епізоду незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, протокол огляду місця події від 14.09.2015 року є недопустимим доказом, оскільки протокол складений 14.09.2015 року, а відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені лише 15.09.2015 року, що підтверджується витягом з ЄРДР, тобто з порушенням вимог ст. 214 КПК України, відповідно до яких здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.
Захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині визнання ОСОБА_11 винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України і в цій частині закрити кримінальне провадження. Запобіжний захід обраний ОСОБА_11 у виді домашнього арешту скасувати.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що жоден зі свідків обвинувачення не підтвердив, що ОСОБА_11 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України. Посилання суду на протоколи пред`явлення речей для впізнання є недопустимими доказами, оскільки вони отримані з істотним порушенням КПК.
Зокрема, речові докази стороні захисту пред`явлено не було, до суду надано відомості про їх зникнення, проте суд послався на вказані речові докази як на доказ вини ОСОБА_11 .
Підтвердження належності пари білого взуття саме ОСОБА_9 стороною обвинувачення не доведено, ексклюзивність або штучність їх не підтверджена, доказ оглянутий у суді не був.
Запальничка, яка була знайдена на місці злочину також не доводить факт належності її саме ОСОБА_11 , тому, що стороною обвинувачення не доведено, що це якась незвичайна запальничка і що вона не реалізовується через торгову мережу, а є якась особлива з особливими прикметами, вона в суді оглянута не була.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_11 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України вину визнав, надав суду покази та розкаявся. Після зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт запобіжний захід не порушував, скарг від мешканців с. Покровське до сільської ради на нього не надходило, позитивно характеризується.
Під час знаходження у СІЗО м. Кропивницького у ОСОБА_11 діагностували тяжкі хвороби - вірусний гепатит «С» та ВІЛ інфекція клінічна стадія III, потребує APT та постійного нагляду інфекціоніста за межами КУВП № 14.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 та заперечувла проти задоволення апеляцій сторони захисту, потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, просила вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, захисника-адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 , які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, обговоривши доводи апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг прокурора, потерпілої ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 без задоволення, а вироку суду першої інстанції без зміни, з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у відкритому заволодінні чужим майном (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчиненому повторно та у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту,за обставин, встановлених вироком під час судового розгляду, є правильним, ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю та пояснив, що на території села Покровське біля ставку, восени 2015 року назбирав коноплю, приніс її додому та поклав на горище будинку, де вона висохла. Через деякий час перетер іі та поклав у паперовий пакет де зберігав в задньому кармані джинсів. Коноплю назбирав для власного вживання. В подальшому працівники міліції вилучили у нього наркотичний засіб.
Відносно вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вину не визнав і показав, що 13.09.2015 року він разом з ОСОБА_9 на кладовищі села Покровське відпрацьовував громадські роботи. Після чого вони разом пішли до ОСОБА_14 , де допомагали їй по господарству до 20 год. 00 хв. та вживали спиртні напої. Згодом пішли в магазин, де в борг взяли пиво та пішли до свого знайомого ОСОБА_15 , який проживає по АДРЕСА_4 , де пили пиво до 22 год. 00 хв. Після чого вечеряли у нього вдома та приблизно о 23 год. 00 хв. приїхали працівники міліції разом з ОСОБА_16 і затримали ОСОБА_9 . Він був сильно п`яний та залишився вдома. Наступного дня близько 08 год. 00 хв. був затриманий працівниками міліції. Категорично заперечив свою причетність до нападу на ОСОБА_7 , заперечив про належність йому речей, які були вилучені з місця події. Показав, що до нього застосовувався тиск з боку працівників міліції.
Обвинувачений ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються вину не визнав та показав, що 13.09.2015 року разом з ОСОБА_11 та його співмешканкою перебував на кладовищі у с. Покровське, де вживали пиво, а потім разом пішли до ОСОБА_14 , де рубали дрова та вживали горілку до 20 год. 00 хв. Після чого пішли в магазин де взяли в борг пиво і пішли до свого знайомого ОСОБА_15 , де перебували до 22 год. 00 хв. Після цього він пішов до ОСОБА_11 , куди приблизно о 23 год. 00 хв. приїхали працівники міліції разом з ОСОБА_16 , привели його до ОСОБА_7 , яка його не впізнала. Після чого, він повернувся додому. Заперечив напад на потерпілу, при цьому показав, що його били працівники міліції та підкинули в його будинок наркотичні засоби. Речі, які були виявлені при огляді місця події, йому не належать. В той день він був взутий у кросівки чорного кольору.
На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими у суді належними та допустимими доказами, на підставі яких судом першої інстанції зроблено правильний висновок про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

По епізоду зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вина обвинувачених підтверджується:
Показаннями свідка ОСОБА_17 , відповідно до яких, вона проживає за адресою АДРЕСА_5 . В її власності є також житловий будинок за адресою АДРЕСА_6 у цьому ж селі, який протягом двох місяців наймав ОСОБА_9 14 вересня 2015 року її викликав дільничний інспектор за адресою АДРЕСА_6 . Коли вона прийшла за вказаною адресою, то від дільничного дізналась про пограбування літньої жінки, що проживала по цій же вулиці. З її дозволу працівники міліції провели огляд вказаного домоволодіння. В ході якого ОСОБА_9 зізнався, що в будинку маються заборонені речовини та вказав місце у веранді, де співробітники міліції знайшли речовину рослинного походження. ОСОБА_9 повідомив, що знайдена речовина - це конопля, і він її зберігав для власного вживання. Під час огляду ОСОБА_9 надавав пояснення добровільно, без стороннього впливу або тиску.
Показаннями свідка ОСОБА_18 , який будучи допитаний у суді першої інстанції пояснив, що 14.09.2015 року він в якості понятого брав участь в огляді домоволодіння, в якому проживав ОСОБА_9 по АДРЕСА_6 . Під час огляду приміщення будинку в коридорі працівниками міліції було виявлено висушену рослину. ОСОБА_9 пояснив, що вказану висушену рослину він зберігав для власного вживання. Знайдене було описано, опечатано та скріплено підписами понятих. Жодного тиску чи впливу на ОСОБА_9 з боку працівників міліції не відбувалось. Про події, пов`язані з нападом на ОСОБА_7 , йому відомо без подробиць зі слів інших мешканців села.
Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка під час допиту у суді першої інстанції показала, що у вересні 2015 року дільничний інспектор запросив її та ОСОБА_18 бути понятими при огляді будинку, в якому проживав ОСОБА_9 по АДРЕСА_6 . В ході слідчої дії працівниками міліції в будинку було виявлено коробку, в якій знаходилася висушена речовина рослинного походження, зеленого кольору. Після завершення огляду, вказану рослину опечатали. З приводу пограбування ОСОБА_7 , дізналась від свого сина - ОСОБА_20 вранці 14.09.2015 року. Наступного дня вона пішла до ОСОБА_7 , яка підтвердила факт пограбування та скаржилась на погане самопочуття через завдане їй фізичне насильство, проте видимих ушкоджень на ОСОБА_7 вона не помітила. Крім того, вранці біля веранди будинку потерпілої, бачила білі чоловічі туфлі. На її запитання ОСОБА_7 повідомила, що взуття залишено нападниками та нападник представився ОСОБА_21 . Через два дні ОСОБА_7 залишилась на ночівлю у неї та під час спілкування потерпіла не уточняла, яку суму у неї викрали.
Показаннями свідка ОСОБА_22 , згідно яких її та ОСОБА_23 у вересні 2015 року запросили в якості понятих для проведення слідчої дії в будинку за адресою АДРЕСА_2 , в якому проживав ОСОБА_11 разом із співмешканкою. Під час огляду працівники міліції, в присутності понятих з кишені штанів ОСОБА_11 , які знаходились на стільці, дістали прозорий пакунок із зеленою травою. Належність штанів ОСОБА_11 підтвердила його співмешканка. Знайдений пакунок, після огляду був опечатаний працівниками міліції.
Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується:
протоколом огляду місця події від 14.09.2015 року, відповідно до якого в будинку АДРЕСА_2 та області виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, з фото таблицями (т.2 арк.к.п.131-136);
висновком судово-хімічної експертизи № 832 від 24.09.2015 року, згідно якого речовина вилучена з будинку АДРЕСА_2 та області є наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 12,524 гр. (т.2 арк.к.п.148-151);
протоколом огляду місця події від 14.09.2015 року, відповідно до якого по місцю проживання ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_2 та області виявлено та вилучено картонну коробку з речовиною рослинного походження та пластикову пляшку (т.2 арк.к.п.162-167);
висновком судово-хімічної експертизи № 833 від 24.09.2015 року, згідно якого речовина вилучена з будинку АДРЕСА_2 та області є наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 43,40 гр, та речовина нашарована на ПЕТ пляшці містить екстракт канабісу, в перерахунку на суху речовину становить 0,472 гр. (т.2 арк.к.п.176-179).
По епізоду відкритого заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчиненим повторно, вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтверджується:
Показаннями потерпілої, яка під час допиту у суді першої інстанції показала, що восени 2015 року від продажу корів отримала 10000 грн., які зберігала при собі. 13 вересня 2015 року у вечірній час, вказані кошти, вона поклала під подушку та лягла відпочивати. Близько 21 год. 00 хв. під вікном почула тріск зламаного шиферу, потім почула стук у вікно веранди хати. Роздивитися кого-небудь крізь вікно вона не могла, через відсутність освітлення в будинку та на подвір`ї. На її запитання невідома особа представилась ОСОБА_21 та попросила відчинити двері. Вона не відчинила, але бачила та чула, як під вікнами хтось ходить та світить ліхтариком, злякавшись за своє життя, поклала до сумки гроші в сумі 10000 грн., мобільні телефони, музичний плеєр, пенсійне посвідчення та паспорт, дві платіжні картки «ПриватБанку», інші особисті речі та намагалась вийти зі свого двору до сусідського будинку, в якому горіло світло. Коли вона відчинила вхідні двері, то нікого не побачила і вийшла на подвір`я. Раптово, за дверима, з правої сторони, хтось вискочив на неї. Момент нападу згадати не може, пам`ятає, як вже лежала притиснута до землі обличчям вниз і не могла рухатись. Нападник, своїм тілом притиснув її до землі, лівою рукою стискав шию, а правою наніс три удари по голові, від яких у неї все запаморочилось. Коли вона лежала на землі, то помітила, що інший чоловік тримав собаку. Щоб привернути увагу людей, вона почала голосно кричати. Нападник зліз з неї, вирвав з її рук сумку з грошима та побіг з подвір`я. Після чого, із-за будинку вибіг інший невідомий чоловік і також втік з подвір`я. Вона підвелась та пішла до сусіда ОСОБА_24 , якому розповіла про зазначені події і викликала міліцію. А коли приїхали співробітники міліції, то на подвір`ї її будинку виявили пару чоловічого взуття білого кольору. Вже пізніше від ОСОБА_25 вона почула, що напад на неї скоїли ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Вказала, що під час судового розгляду справи, впізнала голос ОСОБА_11 , як голос особи, яка вчинила на неї напад.
Показаннями допитаної у суді першої інстанції свідка ОСОБА_26 , яка пояснила, що восени 2015 року вона працювала в кафе по АДРЕСА_2 . Зі слів мешканців села вона дізналась, що ОСОБА_11 когось пограбував. За час її роботи ОСОБА_11 та ОСОБА_9 до кафе не заходили і гроші там не витрачали.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 13.09.2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв. до нього прибігла схвильована сусідка ОСОБА_7 та пояснила, що її пограбували двоє осіб, яких вона не впізнала. З його мобільного телефону ОСОБА_7 викликала міліцію. Потім вони пішли до перехрестя вулиць, де діти їм повідомили, що двоє чоловіків, серед яких був «Лимон» пробігли повз них зі сторони будинку ОСОБА_7 , а один із чоловіків біг без взуття. Знає, що «Лимоном» називають ОСОБА_11 . Він прийшов до місця проживання ОСОБА_11 , де побачив ОСОБА_9 . Працівники міліції, які прибули на виклик, допитали ОСОБА_9 та відпустили. Потім він прийшов додому ОСОБА_27 , де побачив ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які заперечили своє відношення до нападу на ОСОБА_7 .
Показаннями свідка ОСОБА_28 , який пояснив, що він є сусідом ОСОБА_7 , в вечорі 13.09.2015 року побачив потерпілу на вулиці, яка була дуже занепокоєна. Вона пояснила, що на неї напали двоє чоловіків та викрали її майно. Після чого, він з дружиною пішли по особистих справах. По дорозі сусідські діти повідомили, що бачили двох чоловіків, які бігли зі сторони будинку ОСОБА_7 в напрямку дитячого садка. Наступного дня о 11 год. 30 хв., біля дитячого садка він почув дзвін телефону, а в траві знайшов господарську сумку. Після приїзду працівників міліції, зі знайденої сумки були вилучені речі і документи, що належать ОСОБА_7 .
Показаннями свідка ОСОБА_29 , яка пояснила суду, що 14.09.2015 року вранці від дочки дізналась, що о 23 год. 30 хв. 13 вересня 2015 року до них приходив ОСОБА_11 та повідомив, що ОСОБА_7 обікрали на 80 000 грн., проте інші подробиці цієї події, їй не відомі. Крім того, зазначила, що в минулому ОСОБА_11 , після продажу нею худоби, викрав у неї гроші, за що поніс кримінальне покарання.
Показаннями свідка ОСОБА_30 , який суду пояснив, що ОСОБА_11 знає з 2012 року, як односельчанина. У 2015 році познайомився з ОСОБА_9 , який потребував житла. Він в свою чергу запропонував ОСОБА_9 оселитися в його будинку по АДРЕСА_6 . 14.09.2015 року його викликав дільничний, від якого він дізнався про пограбування ОСОБА_7 .
Показаннями свідка ОСОБА_31 , яка пояснила суду, що 13.09.2015 року приблизно о 23 год. 30 хв. до неї прийшов її родич ОСОБА_11 та розповів, що у вечорі обікрали ОСОБА_7 . Після приїзду міліції, ОСОБА_11 було звинувачено у скоєнні вказаної події. Крім того, восени 2015 року разом з ОСОБА_32 була присутня в якості понятої при проведенні слідчої дії, під час якої ОСОБА_13 впізнала туфлі білого кольору, які належали ОСОБА_9 та запальничку, яка належала ОСОБА_11 .
Показаннями свідка ОСОБА_33 , який пояснив, що 13.09.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. зустрів в с. Покровське ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння. Вони обмінялись кількома загальними фразами і розійшлись.
Показаннями свідка ОСОБА_34 , який суду пояснив, що інколи за гроші допомагав ОСОБА_7 по домогосподарству, оскільки вона тримала декілька корів. В ході спілкування зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_9 він обговорював, що ОСОБА_7 після продажу корів має гроші, і він має намір позичити у неї певну суму для придбання у ОСОБА_9 телевізора. Приблизно через місяць після такої розмови, а саме: 13.09.2015 року у вечірній час в селі він бачив ОСОБА_9 у стані сп`яніння, але з ним не спілкувався та пішов додому. Цього ж вечора йому зателефонував сусід ОСОБА_7 ОСОБА_16 та повідомив, що трапилось пограбування ОСОБА_7 .
Показаннями свідка ОСОБА_35 , яка суду пояснила, що у вересні 2015 року вона мала в оренді два магазина у с. Покровське. З 09 вересня в господарському магазині вона працювала особисто, а в продовольчому - інший продавець. Вона не може стверджувати, коли і де саме, ОСОБА_11 або ОСОБА_9 купували продукти в одному з орендованих магазинів, в тому числі і 13.09.2015 року. Продукти харчування вона надавала в борг дружині ОСОБА_11 ОСОБА_13 .
Показаннями свідка ОСОБА_36 , яка суду пояснила суду, що 13.09.2015 року ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на її прохання допомагали їй по господарству. Вона їх нагодувала, дала на горілку, і коли вже смеркалось, вони пішли. Вранці наступного дня, приблизно о 07 год. 00 хв. вона дізналася від ОСОБА_7 , що останню було пограбовано. Крім того, ОСОБА_7 повідомила, що нападника вона не бачила, однак один з них носить прізвисько « ОСОБА_37 », проте звідки така обізнаність, потерпіла не повідомила.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила суду, що вона проживає за адресою АДРЕСА_5 . В її власності є також житловий будинок за адресою АДРЕСА_6 у цьому ж селі, який протягом двох місяців наймав ОСОБА_9 14 вересня 2015 року її викликав дільничний інспектор за адресою АДРЕСА_6 . Коли вона прийшла за вказаною адресою, то від дільничного дізналась про пограбування літньої жінки, що проживала по цій же вулиці. З її дозволу працівники міліції провели огляд вказаного домоволодіння. В ході якого ОСОБА_9 зізнався, що в будинку маються заборонені речовини та вказав місце у веранді, де співробітники міліції знайшли речовину рослинного походження. ОСОБА_9 повідомив, що знайдена речовина - це конопля, і він її зберігав для власного вживання. Під час огляду ОСОБА_9 надавав пояснення добровільно, без стороннього впливу або тиску.

Показаннями свідка ОСОБА_38 , відповідно до яких він приймав участь у слідчій дії, в якості понятого восени 2015 року у с. Покровське. В ході впізнання предметів була присутня ОСОБА_39 , прізвище якої він не знає. Що впізнавали він також не пам`ятає. Протокол він підписав особисто.
Також, винуватість обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, об`єктивно підтверджується належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, а саме:

протоколом огляду місця події від 13.09.2015 року на території домоволодіння АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено запальничку та білі туфлі, з фототаблицями доданими до нього (т.2 арк.к.п.13-16);
протоколом огляду місця події від 14.09.2015 року на території огороду по АДРЕСА_7 , під час якого виявлено та вилучено викрадені речі, які належать потерпілій ОСОБА_7 , з фототаблицями доданими до нього (т.2 арк.к.п.20-25);
протоколом слідчого експерименту від 10.10.2015 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 показала при яких обставинах на неї був здійснений напад (т.2 арк.к.п.31-34);
висновками судово-медичної експертизи № 1380 від 15.09.2015 року та додаткової судово-медичної експертизи № 1411 від 13.10.2015 р. про наявність у потерпілої ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень (т.2 арк.к.п.39, 41-42);
протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23.09.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнала пред`явлену їй запальничку, вказавши її приналежність ОСОБА_11 (т.2 арк.к.п.83-84);
протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20.09.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнала пред`явлені їй туфлі світлого кольору, вказавши їх приналежність ОСОБА_9 (т.2 арк.к.п.86-87);
висновком товарознавчої експертизи № 434 від 24.09.2015 року, яким встановлена вартість викраденого майна потерпілої ОСОБА_7 (т.2 арк.к.п.107-119).
Наведені вище та досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час та спосіб вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186 КК України.
Перевіривши та оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційних скарг сторони захисту в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена.

Суд першої інстанції розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту таза ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинений повторно.
Посилання сторони захисту на недопустимість протоколів пред`явлення речей для впізнання від 23.09.2015 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_13 впізнала пред`явлену їй запальничку, вказавши її приналежність ОСОБА_11 та впізнала пред`явлені їй туфлі світлого кольору, вказавши їх приналежність ОСОБА_9 , не заслуговують на увагу, виходячи з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.09.2015 року з фототаблицями до нього на території домоволодіння АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено запальничку та білі туфлі (т.2 арк.к.п.13-16).
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 23.09.2015 року, свідок ОСОБА_13 впізнала пред`явлену їй запальничку, вказавши її приналежність ОСОБА_11 (т.2 арк.к.п.83).
Також, відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 20.09.2015 року, свідок ОСОБА_13 впізнала пред`явлені їй туфлі світлого кольору, вказавши їх приналежність ОСОБА_9 (т.2 арк.к.п.86).
Вказана процесуальна дія проведена у присутності двох понятих, ОСОБА_38 та ОСОБА_40 . Свідок та поняті з протоколом ознайомлені, заяв, зауважень та клопотань не заявляли.
В подальшому чоловіче взуття та запальничка, вилучені в ході огляду місця події від 14.09.2015 року, з домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , визнані речовими доказами та долучені до матеріалів справи (т.2 арк.к.п.122-123).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначила, що ОСОБА_11 доводиться їй чоловіком, а тому відмовилась надавати показання, користуючись ст. 63 Конституції України.
Свідок ОСОБА_41 суду показала, що восени 2015 року разом з ОСОБА_32 була присутня в якості понятої при проведенні слідчої дії, під час якої ОСОБА_13 впізнала туфлі білого кольору, які належали ОСОБА_9 та запальничку, яка належала ОСОБА_11 .
Вказані предмети були вилучені в ході огляду з місця вчинення кримінального правопорушення. Проте місцевий суд був позбавлений можливості безпосередньо оглянути запальничку та туфлі в ході судового розгляду, оскільки значені речові докази, були втрачені на стадії досудового слідства та з цього приводу було порушено кримінальне провадження (т.5 арк.к.п.11, 29-30).
Відсутність вказаних речових доказів на момент судового розгляду не викликає сумніву у їх існуванні на момент проведення протоколу огляду місця події, пред`явлення речей для впізнання, визнання речовими доказами та долучення до матеріалів справи.
З матеріалів провадження вбачається, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопрушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ґрунтуються, окрім оспорюваних, і на інших доказах, яким дана належна оцінка судом першої інстанції.

Зокрема, відповідно до показань свідка ОСОБА_34 він інколи за гроші допомагав ОСОБА_7 по домогосподарству. В ході спілкування зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_9 він обговорював, що ОСОБА_7 , після продажу корів має гроші.
Свідок ОСОБА_16 , показав що 13.09.2015 року, знаходячись на вулиці в с. Покровське разом з ОСОБА_7 , їм повідомили діти, що двоє чоловіків, серед яких був ОСОБА_11 , пробігли повз них зі сторони будинку ОСОБА_7 , а один із чоловіків біг без взуття.
Вказані показання узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, за яких обставин був скоєний злочин, що підтверджується тілесними ушкодженнями, які встановлені судово-медичною експертизою.
Відомостей, які б вказували на те, що у потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_16 ,були підстави обмовити обвинувачених, як судом першої інстанції так і під час перевірки матеріалів провадження апеляційним судом, не встановлено. Підстав не довіряти або ставити під сумнів достовірність повідомлених останніми даних немає.

Вказані докази здобуті у порядку, визначеному КПК України, під час судового розгляду обвинуваченим була забезпечена належна можливість заперечувати та спростовувати докази, а тому використання наведених доказів, саме по собі не суперечить критеріям справедливого судового розгляду.

Твердження захисника ОСОБА_10 про те, що свідок ОСОБА_13 хворіє на психічні розлади, тому її показання не можуть бути враховані судом, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали провадження не містять відомостей щодо обмеження процесуальної дієздатності свідка ОСОБА_13 .
Викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_42 доводи про незаконність протоколу огляду місця події від 14.09.2015 року по епізоду незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту ОСОБА_9 , не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вказаний огляд місця події проведено за добровільної згоди власників домоволодіння за участі ОСОБА_9 у присутності понятих.
В подальшому 14.09.2015 року Начальником СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_43 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001258 за фактом того, що до чергової частини Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області надійшов рапорт про те, що під час огляду домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено картонну коробку з речовиною рослинного походження, зеленого кольору з різким запахом, ззовні схожі на рослини коноплі та пластикову пляшку із нашаруванням коричневого кольору.
Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 309 КК України.Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за № 0001258.
За таких обставин, процедура виявлення обставин вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи потерпілої ОСОБА_7 про те, що невиконана ухвала місцевого суду від 17.05.2017 року якою призначено комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградського обласного бюро СМЄ, що вплинуло на неправильну кваліфікацію дій обвинувачених, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду судом першої інстанції, потерпілою ОСОБА_7 заявлено клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи.
Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2017 року була призначена додаткова комісійна судово-медична експертиза з приводу тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 . Проведення експертизи доручено Кіровоградському обласному бюро СМЕ.
30.08.2017 року на адресу суду надійшло повідомлення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 2122 від 30.08.2017 року про необхідність надати на адресу бюро СМЕ: рентген знімок МРТ та СД-диск головного мозку та шийного відділу хребта від 24.09.2015 р.; рентген знімки нижньої щелепи від 06.10.2015 р.; оригінал амбулаторної карти з даними про стан здоров`я до травми за 15 років на ім`я гр. ОСОБА_7 , 1954 р.н., які необхідні для проведення вищевказаної експертизи.
Кіровоградським районним судом Кіровоградської області 30.08.2017 року потерпілій ОСОБА_7 направлено повідомлення про необхідність надання на адресу суду вищезазначених медичних документів для проведення експертизи.
04.09.2017 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області на адресу Кіровоградського обласного бюро СМЕ направлено ряд медичних документів, які були надані суду потерпілою ОСОБА_7
17.10.2017 року на адресу суду надійшло повторне повідомлення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» про необхідність надання вищевказаних медичних документів.
19.10.2017 року потерпілій ОСОБА_7 направлено повторно повідомлення про необхідність надання на адресу суду медичних документів, а саме: рентген знімок МРТ та СД-диск головного мозку та шийного відділу хребта від 24.09.2015 р.; рентген знімки нижньої щелепи від 06.10.2015 р.; оригінал амбулаторної карти з даними про стан здоров`я до травми за 15 років на ім`я ОСОБА_7 , 1954 р.н., оскільки потерпілою ОСОБА_7 зазначені документи не були надані суду.
В судовому засіданні 01.11.2017 року потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що СД -диску головного мозку та шийного відділу хребта в неї не має та вона не розписувалася про його отримання, проте, вона може надати рентген знімки та знімок МРТ експерту особисто під час проведення експертизи, в зв`язку з чим просила повідомити її про день, час та місце проведення експертизи.
15.11.2017 року на ім`я потерпілої ОСОБА_7 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області був направлений лист про термінове надання медичних документів до суду для подальшого їх направлення до експертної установи, оскільки медичні документи, які необхідні для проведення експертизи, можуть бути прийняті експертною установою тільки безпосередньо від суду разом із супровідним листом.
30.11.2017 року до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з ненаданням додаткових медичних документів.
13.12.2017 року під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_7 заявлено, що вона не довіряє суду, її медичні документи є її власністю та вона відмовляється їх надати до суду.
За таких, обставин, на переконання колегії суддів, місцевий суд вжив всі необхідні, передбачені законом заходи для проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи, однак відсутність наведених вище медичних документів, унеможливлює проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи з приводу тяжкості тілесних ушкоджень наявних у потерпілої ОСОБА_7 .
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що у матеріалах провадження є висновок судово-медичної експертизи № 1380 від 15.09.2015 року та додатковий висновок судово-медичної експертизи № 1411 від 13.10.2015 р. про наявність у потерпілої ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, які на переконання колегії суддів є повними та всебічними (т.2 арк.к.п.39, 41-42).
Щодо посилання потерпілої ОСОБА_7 про задоволення цивільного позову у повному обсязі, колегія суддів зауважує наступне.

За змістом ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, місцевий суд обгрунтовано задовольнив його частково, задовольнивши вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 10000 грн., оскільки вказані вимоги підтверджені відповідними доказами. Під час досудового слідства майно потерпілій було повернуто. В іншій частині потерпіла не надала доказів на підтвердження спричинення їй майнової шкоди.

При визначенні розміру грошового стягнення в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, на переконання колегії суддів, місцевий суд у повній мірі врахував характер тривалість страждань потерпілої, ступінь фізичного болю, який відчувала потерпіла ОСОБА_7 внаслідок заподіяних їй травм, істотність вимушених змін в її життєвих стосунках, негативні емоції, які отримала потерпіла у зв`язку з лікуванням та майновий стан обвинувачених.

Застосовуючи принципи розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції з урахуванням майнового стану обвинувачених, прийшов правильного висновку про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, в сумі 20000 грн.

Саме у такій сумі моральна шкода у сукупності відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань та іншим негативним наслідкам, що настали внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану потерпілій моральну шкоду.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 необґрунтовано призначено занадто м`яке покарання не заслуговують на увагу, оскільки покарання обвинуваченим судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України.

Зокрема, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості.

Характеризуючи особи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , суд прийняв до уваги, що вони за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше неодноразово судимі, на шлях виправлення не стали та певних висновків для себе не зробили. ОСОБА_9 вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про порушення обвинуваченим умов звільнення. Обвинувачені хворіють на тяжкі хвороби.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді складеній Кіровоградським районним сектором Кропивницького міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції від 17.04.2018 року, виправлення ОСОБА_11 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
Враховуючи наведене, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, суспільну небезпеку скоєного, наслідки що настали, дані що характеризують їх особу, суб`єктивне ставлення до вчиненого, відсутність каяття та бажання уникнути відповідальності за скоєний тяжкий злочин, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, місцевий суд дійшов правильного висновку що виправлення і перевиховання обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільстваі призначив ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покарання, яке на переконання колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченими, так і іншими особами.

Підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Зворотна дія закону означає, що новий закон застосовується як до тих фактів і правовідносин, які виникли чи продовжують існувати після набрання цим актом законної сили, так і тих, що існували до цього. Водночас цей принцип не може тлумачитися як такий, що забороняє пряму дію закону, тобто дію або застосування цього закону до фактів і правовідносин, які виникли або тривають після набрання законом чинності.
Враховуючи, що попереднє ув`язнення має триваючий у часі характер і застосовувалося щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 як до 20 червня 2017 року включно (тобто під час дії ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII, який визначав правило зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), так і після того, починаючи з 21 червня 2017 року (коли набрав чинності Закон України № 2046-УІ11, яким ч. 5 ст. 72 КК України викладена в новій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі), місцевим судом з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 КК України було прийнято правильне рішення про зарахування обвинуваченим періоду попереднього ув`язнення, який мав місце до 20 червня 2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-УПІ (з урахування принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи»), а періоду попереднього ув`язнення, який тривав, починаючи з 21 червня 2017 року, - за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 2046-У1І1 (відповідно до принципу прямої дії закону).
За таких обставин, місцевий суд прийшов правильного висновку, про зарахування перебування ОСОБА_9 під вартою в період з 14.09.2015 року по 31.10.2016 року включно, та з 09.05.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі та зарахування строку перебування ОСОБА_11 під вартою в період з 15.09.2015 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, місцевий суд правильно застосував положення ч. 5 ст. 72 КК України, а тому підстави для зміни вироку в цій частині відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Інших переконливих доводів, які б могли свідчити про незаконність вироку суду першої інстанції, сторони обвинувачення та захисту не навели в апеляційних скаргах та не надали при апеляційному розгляді кримінального провадження.
За таких обставин апеляційніскарги прокурора, потерпілої ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задоволенню не підлягають, а вироку суду першої інстанції без зміни, з таких підстав.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2018 року, стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченими з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4