АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1323/18 Справа № 171/649/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши 17 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000118 за апеляційною скаргою прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 17.01.2013 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 15.11.2016 року умовно-достроково на 2 місяці 9 днів на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 07.11.2016 року,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляції:
- прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації, обставин справи та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом допущено невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого, оскільки ОСОБА_7 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість, скоїв умисний корисливий злочин. Крім того, обвинувачений не працює, суспільно-корисною працею не займається. А тому призначене покарання є м`яким та недостатнім для виправлення.
Цим вироком дії ОСОБА_7 кваліфіковані, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладено відповідно до положень п.п. 1,2, ч. 1 ст.76 КК України певні обов`язки.
Питання щодо речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог закону.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

24 січня 2018 року близько 13 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на перехресті вул. Ветеранів та вул. Музична в м. Апостолове Дніпропетровської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_8 . В ході розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_8 між ними почалась сварка, під час якої вони стали штовхати один одного. В цей час ОСОБА_7 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з карману куртки ОСОБА_8 мобільний телефон «Nokia 220», вартістю 575 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_8 на загальну суму 575 грн.
Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора з приводу того, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з посиланням на м`якість призначеного судом покарання, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується задовільно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не працює. Обставинами, що пом`якшують покарання, визнано щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.
На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції, при зазначеному, є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ствердження прокурора, що суд мав обрати більш тяжче покарання враховуючи ті обставини, що обвинувачений раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість, скоїв умисний корисливий злочин, а також те, що обвинувачений не працює, суспільно-корисною працею не займається, колегія суддів, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, оскільки під час ухвалення вироку вказані обставини судом першої інстанції враховані, та саме з їх урахуванням було призначено покарання обвинуваченому.

Тому, підстав для скасування вироку і призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за апеляційною скаргою прокурора колегія суддів не вбачає.

З огляду на вище наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для погіршення становища обвинуваченого з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, оскільки судом призначене покарання є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4