УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/14178/18

Провадження №: 1-кс/755/5147/18

"02" жовтня 2018 р.
м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0000182, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк та інше, встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого, у рамках вказаного кримінального провадження, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк, оскільки після отримання суб`єктами оскарження клопотання ОСОБА_3 від 12.09.2018 (вх. № Р-4882 від 12.09.2018) про визнання її з ОСОБА_5 потерпілими у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0000182, що було подане, у порядку ст. 220 КПК України, останнє, у строки регламентовані вказаною статтею зазначеного Кодексу, не розглянуто (вимога даного характеру відображається у мотивувальній частині скарги)

Також у скарзі в її резолютивній частині автори порушують питання про проведення у провадженні перехресного допиту у провадженні між слідчими, прокурорами, Міністром МВС та іншими особами.

Позиція сторін

У судовому засіданні особи, які подали скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останню підтримали, та просили задовольнити з акцентувавши увагу на тому, що просять зобов"язати суб`єкт оскарження розглянути звернення від 12.09.2018 згідно норм КПК України.

Інші сторони у судове засідання будучи повідомленими про нього, згідно положень ст. 135 КПК України, не прибули, тож слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті.

Встановлені обставини із посиланням на докази

У провадженні СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження унесене до ЄРДР за № 0000182.

Відповідно до витягу з ЄРДР, який сформований реєстратором ОСОБА_6 від 13.09.2018 справа розслідується з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 364 КК України. Фабула: ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.11.2017 у справі № 754/13810/17 зобов`язано уповноважену особу КМП № 3 внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 № 1538 щодо можливих неправомірних дій службових осіб під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, де ОСОБА_4 визнана потерпілою.

На витязі наявна помітка не ідентифікованої оосби з таким написом «Це і є фальшива фабула !».

12.09.2018 до УП ОСОБА_3 було подано клопотання від 12.09.2018 (вх. № Р-4882) про визнання її з ОСОБА_5 потерпілими, у порядку ст. 220 КПК України, у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0000182 з наведенням у цьому зверненні своїх мотивів, які обумовлюють наявність обставин регламентованих ст. 55 указаного Кодексу.

Дані про розгляд цього звернення, на час розгляду скарги слідчим суддю, не установлені.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Щодо скарги в частині бездіяльності, яка полягає у не розгляді заяви у порядку регламентованому ст.ст. 55, 220 КПК України, то слід відмітити таке.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

На цей час, встановлений у КПК порядок свідчить, що коли у відповідь на заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні слідчий, всупереч вимогам процесуального законодавства, надсилав особі лист, а не постанову про відмову у визнанні такої особи потерпілою, або узагалі не надав відповіді у межах розумних строків, то предметом оскарження є не лише відмова у визнанні потерпілим, а й бездіяльність, яка полягає у невчиненні процесуальних дій, реагування на які є предметом оскарження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, у світлі такого.

п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, утому числі, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Питання здійснення інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, стосується строків регламентованих вказаним Кодексом щодо розгляду клопотань, заяв сторін, у ракурсі норм ст. 220 того ж Кодексу, в їх системному зв`язку, у строк не більше трьох днів з моменту подання того чи іншого звернення, бо у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України).

Висновки тотожного характеру в частині питання заборон у ракурсі прав сторін та компетенції суду відображено і Верховним Судом України, викладені у постановах від 16 березня 2017 року №5-364кс16 та від 12 жовтня 2017 року, №5-237кс(15)17, та Верховним Судом у постанові від 22.02.2018 № 697/849/15-к.

Також слід урахувати, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає, що її застосування перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи.

А тому, у світлі наведених засад кримінального провадження, визначених частиною першою статті 7 указаного Кодексу, слідчий суддя уважає за можливе розглянути указане питання по суті, так як таке застосування норм права перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи, тобто буде справедливим.

Тим паче, що справедливість, дійсно, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні певного питання для регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

При розгляді звернення по суті, слідчий суддя акцентує увагу на тому, що в силу положень чинного кримінального процесуального законодавства України, а саме, відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

А, згідно ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом,тобто, у тому числі, зокрема, у порядку ч. 3 ст. 55 вказаного Кодексу.

У цьому випадку, як убачається з матеріалів провадження суб`єктом оскарження було отримано звернення ОСОБА_3 про визнання її та ОСОБА_5 потерпілими, однак останнє не розглянуто, у порядку ст. 55 КПК України, тим самим є недотриманий порядок визнаечний КПК з цього питання.

Суб`єкт оскарження будучи вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, правом на надання письмових заперечень до суду, з зазначенням належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б в той чи інший спосіб спростовували або ж підтверджували доводи особи, що подала скаргу, не скористався.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає за необхідне зобов`язання суб`єкт оскарження вчинити дію за зверненням, згідно ст. 55 КПК України, у строки визначені ст. 220 того ж Кодексу, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу, однак у частині, яка стосується особисто ОСОБА_3 , так як документів на представництво ОСОБА_5 справа не містить.

Запропоновані безпосередньо особою, яка подала скаргу способи захисту порушених прав не кореспондується з нормами ст.ст. 40, 55, 307 КПК України, а тому застосовані бути не можуть, так як не можуть сприйматися, як ефективні, бо статтею 307 вказаного Кодексу не передбачені, як і можливість визнання юридичної особи потерпілою, на етапі досудового розслідування, особисто слідчим суддею при розгляді скарги, у порядку ч. 1 ст. 303 зазначеного Кодексу, як наслідок, дана скарга підлягає задоволенню частково, а в іншій частині задоволена бути не може з наведених вище передумов.

Щодо скарги в частині допиту, то слід відмітити, що до скарги не долучається копія такого клопотання, яка б попередньо подавалася до слідчого.

Тим самим дані у скарзі та долучені до неї матеріалів не вказують на те, що скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого.

А тому, у контексті наведеного, на думку слідчого судді, у світлі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає урахуванню позиція ВССУ відображена в пункті 1.3 - оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» в частині того, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, бо зазначена норма не передбачає оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до «неналежного досудового розслідування».

Водночас слід зазначити, що бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових), дій може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого.

Як наслідок, у цій частині скарга задоволена бути не може, так як не установлений факт попередньо ініціював вчинення таких дій. З цих же підстав підлягає відхиленню і скарга у частині вимог ОСОБА_4 , адже не установлено, ані факту її попередньо звернення, ані того, що вона має певні процесуальні права та обв`язки у цьому кримінальному провадженні.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, постановив:

скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000182, вчинити одну з дій передбачених ст.ст. 55, 220 КПК України (клопотання задовольнити, визнати особу потерпілою та ознайомити з правами передбаченими КПК України або відмовити у визнанні потерпілою шляхом постановлення умотивованої постанови) за клопотанням ОСОБА_3 від 12.09.2018 (надійшло до УП 12.09.2018 зав вх. № Р-4882) в частині, яка стосується питання визнання потерпілою особисто ОСОБА_3 в строки визначені ст. 220 даного Кодексу та з урахуванням положень ст. 28 КПК України.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13:30 год. 05.10.2018.
Слідчий суддя: ОСОБА_1