Справа № 145/356/18
У Х В А Л А

16 травня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3

розглянувши заяву слідчого судді Тиврівського районного суду ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні №145/356/18 (провадження № 1-кс/145/149/18) за скаргою в порядку ст.303 КПК України ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30.03.2018 року, -

встановив:

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшли матеріали кримінального провадження № 1-кс/145/149/18 з заявою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 про самовідвід у розгляді кримінального провадження за скаргою в порядку ст.303 КПК України ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30.03.2018 року.

10.05.2018 року відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень згідно із ст.35 КПК України, заява слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 про самовідвід передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи заяву про самовідвід слідчий суддя ОСОБА_4 зазначає, що не може розглядати скаргу у даному кримінальному провадженні, оскільки щодо заяви ОСОБА_3 від 17.04.2014 року про викрадення майна з господарства її покійної сестри ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , тобто фактично з приводу тих самих обставин, про які йдеться у заяві ОСОБА_3 від 26.10.2017 року нею як слідчим суддею 13.10.2016 року розглядалася скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 24.06.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04.11.2014 року за № 0000007, в задоволенні якої було відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.81 КПК України, при розгляді відводу суд має вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
У судове засідання слідчий суддя ОСОБА_4 , яка заявила самовідвід не з`явилася, але від неї до суду поступило клопотання про розгляд заяви в її відсутності (а.п. 50).

Скаржник ОСОБА_3 не заперечує щодо розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід у її відсутності і вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя ОСОБА_4 вже розглядала її скарги на дії і бездіяльність органу досудового розслідування про факту викрадення майна з господарства її покійної сестри ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , і висловила свою думку, відмовивши у скасуванні постанови про закриття кримінального провадження від 24.06.2016 року.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути заяву слідчого судді Тиврівського районного суду ОСОБА_4 про самовідвід в її відсутності.
Суд, вивчивши заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід, вислухавши думку ОСОБА_3 , оглянувши матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Частина 1 статті 80 КПК України зобов`язує суддю, у разі наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу заявити самовідвід.

Судом встановлено, що 24.01.2018 року за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР внесено дані по факту викрадення майна з господарства її покійної сестри ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , з правовою кваліфікацією ч.3 ст. 185 КК України та з фабулою, ідентичною фабулі у кримінальному провадженні № 0000007 від 04.11.2014 року, провадження по якому закрито постановою слідчого СВ Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 24.06.2016 року.

На вказану постанову слідчого, ОСОБА_3 було подано скаргу, яку розглядала слідчий суддя ОСОБА_4 .

Вказані обставини підтверджуються копією ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.10.2016 року (а.п. 17 - 21).

За аналогічною заявою ОСОБА_3 від 26.10.2017 року по факту викрадення майна з домогосподарства її покійної сестри ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , 24.01.2018 року внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження за № 0000007.

Постановою слідчого Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 30.03.2018 року вказане кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.п. 5 - 6).

16.04.2018 року в провадження Тиврівського районного суду поступила скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000007, яка відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень згідно із ст.35 КПК України передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_4 (а.п.1 3, 15).

Отже, зазначені у заяві про самовідвід факти знайшли своє підтвердження.

За таких обставин, суд вважає, що заява слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід від 17.04.2018 року та висловлені нею доводи у ній, ґрунтуються на вимогах ст. ст.75, 76 КПК України та узгоджуються із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п. 161), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" від 21.07.2011 року).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії п. 43).

У п. 97 рішення по справі "Фельдман проти України" від 08 квітня 2010 року Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі "Ле Комт, Ван Левен и Де Мейер проти Бельгії"), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" 18 червня 2015 року вказав на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження) (див. також рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"; рішення ЄСПЛ у справі "Коробов проти України" від 21.07.2011 року).

У даному випадку, з точки зору об`єктивного критерію, вказані у заяві про самовідвід слідчим суддею ОСОБА_4 доводи є об`єктивно обґрунтованими і підлягають задоволення з огляду на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини та положень КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, ст.ст. 1,2, 7 29, 75, 76, 80, 81, 82, 371, 372 КПК України, суд, -

ухвалив :

Заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід задовольнити

Відвести слідчого суддю Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від участі в розгляді кримінального провадження єдиний унікальний номер 145/356/18 (провадження № 1-кс/145/149/18) за скаргою в порядку ст.303 КПК України ОСОБА_3 на постанову слідчого Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 30.03.2018 року.

Кримінальне провадження №145/356/18 (провадження № 1-кс/145/149/18) за скаргою ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 30.03.2018 року передати до канцелярії Тиврівського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення у справі.
Ухвали, які не можуть бути оскаржені, в силу вимог ч.5 ст.532 КПК України, набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Суддя: ОСОБА_1