Провадження № 11-сс/795/223/2018 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 22.00 години 20 липня 2018 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Не погодившись із рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі, посилаючись на безпідставність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звернув увагу на відсутність доказів причетності його до скоєння кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів провадження слідує, що 16 лютого 2013 року до ЄРДР за №0000227 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Оскільки останній 21 березня 2013 року за місцем мешкання був відсутній, того ж дня копію повідомлення про підозру у кримінальному провадженні було вручено його матері - ОСОБА_10 .

Постановою слідчого від 22 березня 2013 року ОСОБА_9 був оголошений у розшук, а 06 квітня 2017 року у міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

23 жовтня 2017 року ОСОБА_9 був затриманий на території Російської Федерації та в подальшому виданий компетентним органам України.

21 червня 2018 року ОСОБА_9 доставлений до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», та цього ж дня доставлений до ІТТ Ніжинського відділу поліції - місця кримінального провадження.

21.06.2018 року ОСОБА_9 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

А тому твердження підозрюваного про відсутність доказів вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, є безпідставним, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати в тому, що ОСОБА_9 міг вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Також, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступний стадії процесу кримінального розслідування.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

При прийнятті рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимог ст.ст.178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, даних про особу підозрюваного, який понад п`ять років переховувався від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення; та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як інший запобіжний захід не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, слідчим суддею, при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначений розмір застави.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4