Дата документу Справа № 310/6855/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/6855/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1095/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 249 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 березня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бердянськ Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, інвалід другої групи, одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 30 жовтня 1990 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України (за редакцією 1960 року) до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
2) 15 червня 1995 року Бердянським міським судом Запорізької області за ст.ст. 86-1, 44 КК України (за редакцією 1960 року) до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;
3) 30 вересня 1999 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України (за редакцією 1960 року) до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
4) 20 лютого 2004 року Бердянським міським судом Запорізької область за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
5) 6 серпня 2004 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
6) 27 вересня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Цивільний позов Азовського басейну Управління Державного агентства рибного господарства залишено без розгляду.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України за наступних обставин.

25 травня 2017 року в період часу приблизно з 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись в акваторії Азовського моря, на відстані приблизно 2 км. від урізу води, в районі ближньої Бердянської коси, в порушення ст.ст. 27, 63 Закону України «Про тваринний світ» від 13 грудня 2001 року № 2894-III, п.3.14 та п.3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом державного рибного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством Юстиції України 28 квітня 1999 року, займався незаконним рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову ліскових сіток.
Внаслідок незаконного рибного добувного промислу ОСОБА_8 виловив водні живі ресурси особливо цінної породи, саме: «Азовський калкан» у кількості 208 штук, вартістю 850 гривень за 1 штуку, на загальну суму 167440 гривень, чим завдав шкоду внаслідок незаконного добування цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України на зазначену суму, що згідно такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного добування цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року, є істотною шкодою.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікацію судом його дій, вважає оскаржуваний вирок незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині вирішення питання щодо речових доказів.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було враховано норми ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, у зв`язку з чим неправильно вирішено долю речових доказів.

Вважає, що 208 особин риби «Азовський калкан» є предметом злочину, а 7 ліскових сіток є знаряддям його вчинення, а тому вони підлягають спеціальній конфіскації.

Просить вирок суду змінити, вважать ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень, на підставі ст. 96-1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до незаконно виловлених водних живих ресурсів та забороненого знаряддя вилову сіток, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 249 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону, оскільки не застосовано спеціальну конфіскації до предмету злочину та знаряддя злочину, як на підставу для зміни вироку суду, заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 249 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відтак, суд, ухвалюючи вирок, безпідставно не застосував вказані норми закону, при вирішення питання про долю 208 особин риби «Азовський калкан», які є предметом злочину, та 7 ліскових сіток, які є знаряддям вчинення злочину.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора з наведених у ній мотивів підлягає задоволенню у зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, а вирок суду першої інстанції зміні в частині вирішення питання щодо речових доказів.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 березня 2018 року, задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 березня 2018 року, відносно ОСОБА_8 в частині вирішення питання щодо речових доказів, змінити.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до предмету злочину незаконно виловлених 208 особин риби «Азовський калкан» та знаряддя злочину 7 ліскових сіток.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4