У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.05.2018 Справа №607/5820/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тернополі клопотання у кримінальному провадженні №0000260 про застосування примусових заходів медичного характеру до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, одруженої, на утриманні 1 малолітня дитина, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої у АДРЕСА_2 , раніше не судимої

- за вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -

- за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , особи, відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2018 року о 02:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в номері №206, готелю «Галичина», що по вул. Чумацькій, 1 Б в м. Тернопіль, діючи умисно, достовірно знаючи, що поширена нею інформація є неправдивою, здійснила дзвінок із номеру телефону НОМЕР_1 на спеціальний номер «101» та завідомо неправдиво повідомила оперативного чергового управління ДСНС України в Тернопільській області про замінування кафе «Коловорот», яке розміщене за адресою м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 19, що призвело до дезорганізації функціонування закладу, порушення спокою його працівників та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

ОСОБА_3 під час судового розгляду клопотання про застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру пояснила, що кається у вчиненому діянні, винуватість свою повністю визнає, повідомила, що нещодавно проходила лікування в умовах 5-го психіатричного відділення ТОККПНЛ.

Прокурор в судовому засіданні прокурор просить застосувати примусовий захід медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку з огляду на те, що ОСОБА_3 в період з 28.01.2018 року по 07.03.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні в умовах 5-го психіатричного відділення ТОККПНЛ.

Захисник ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_6 підтримують позицію щодо застосування щодо ОСОБА_3 примусового заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Разом з тим, суд приходить до переконання про те, що ОСОБА_3 своїми діями вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, оскільки наведене повністю доводиться сукупністю доказів, що були зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду, які були проаналізовані та оцінені судом у судовому засіданні:

- заявою диспетчера ДСНС ОСОБА_7 , відповідно до якої в м. Тернополі по вул. Шевченка невідома особа із номера НОМЕР_2 повідомила, що кафе «Коловорот» заміновано;

- протоколом огляду місця події разом із таблицею ілюстрацій до нього від 28 січня 2018 року, відповідно до якого було оглянуто місце вчинення суспільно-небезпечного діяння та зафіксовано обстановку;

- актом перевірки об`єкта (території) на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів, згідно якого на території та в приміщенні кафе «Коловорот» вибухових пристроїв та вибухових речовин не виявлено;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 березня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка того дня 28.01.2018 року у вечірній час, перебуваючи в кафе «Коловорот» поводила себе неадекватно, вчиняла з персоналом конфлікти і забула свою сумку;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 березня 2018 року, з якого видно, що ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка в період з 26.01.2018 року по 28.01.2018 року проживала в готельному номері №206 готелю «Галичина»;

- аудіозаписом телефонного дзвінка, який поступив на лінію «101» 28.01.2018 року о 01:59:35 тривалістю 01 хв. 59 с.;

- постановою від 29.01.2018 року про визнання лазерного диску, на якому збережений запис телефонної розмови про замінування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » речовим доказом;

- висновком експерта №7-119/18 від 26 березня 2018 року судової експертизи відео-, звукозапису, відповідно до якого голос і мовлення, зафіксовані у фонограмі з назвою «01-59-35 [A] 2~ (3,+0,0,0).wav, що міститься на оптичному диску RADATA CD-R 70 0 МВ 52х 80 min із наявними навколо центрального отвору номером :RFD80M-81043 належить громадянці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Таким чином, суд всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що у кримінальному провадженні достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, тобто, завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.

Проте, згідно висновку судово-психіатричного експерта №127 від 15 березня 2018 року ОСОБА_3 на період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння, а також на момент експертизи страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервного перебігу, стабільного дефекту по змішаному типу, тому вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, наявність зазначеного психічного захворювання є підставою застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарню із звичайним наглядом (Буданівська ПЛ).

Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності.

Зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи характер і тяжкість захворювання ОСОБА_3 , з урахуванням ступеня небезпечності психічнохворого для себе або інших осіб, враховуючи надану інформацію, яка відображена у довідці Тернопільської обласної комунальної лікарні Психоневрологічної лікарні від 27.04.2018р. №03-6/1689, що за станом свого психічного здоров`я вона не потребує госпіталізації до психіатричного закладу, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в закладі охорони здоров`я, який надає психіатричну допомогу за місцем проживання ОСОБА_3 .

На підставі ч. 4 ст. 95 КК України в разі видужання ОСОБА_3 на адресу Тернопільського міськрайонного суду слід направити висновок комісії лікарів-психіатрів для вирішення питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру та відновлення розгляду кримінального провадження.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: лазерний диск, на якому збережений запис телефонної розмови про замінування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що заходиться в матеріалах кримінального провадження слід залишити там же.

Згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати можуть бути стягнуті лише з обвинуваченого у разі ухвалення щодо нього обвинувального вироку. Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, процесуальні витрати за проведення судової експертизи відео-, звукозапису від 26.03.2018 року №7-119/18 в сумі 1001 грн. слід віднести на рахунок держави.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 512, 513, 516, п. 2 ч. 1 ст. 392, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, ст.ст. 92-94 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В разі видужання ОСОБА_3 на адресу Тернопільського міськрайонного суду направити висновок комісії лікарів-психіатрів для вирішення питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру та відновлення розгляду кримінального провадження.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: лазерний диск, на якому збережений запис телефонної розмови про замінування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що заходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити там же.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відео-, звукозапису від 26.03.2018 року №7-119/18 в сумі 1001 (тисяча одна ) грн. - віднести на рахунок держави.

Копію ухвали після набрання законної сили надіслати для виконання до закладу охорони здоров`я, який надає психіатричну допомогу за місцем проживання ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1