Провадження № 11-кп/792/540/18
Справа № 681/566/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 16 квітня 2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Полонського районного суду від 21 червня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Полонського районного суду від 21 червня 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Поляни, Шепетівського району, Хмельницької області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, одружену, на утриманні має четверо малолітніх дітей, раніше не судиму, -
визнано винною та призначено покарання за:
за ч.1 ст.185 КК України 100 годин громадських робіт.
за ч.1 ст.357 КК України штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимого ст.100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_7 12 квітня 2018 року приблизно о 09 годині, в місці свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , в спальній кімнаті таємно викрала гаманець фіолетового кольору, котрий був залишений там ОСОБА_8 , та в якому знаходились гроші в сумі 2000 грн., мобільний телефон марки «Нокіа 610» вартістю 700 грн., який був у силіконовому чохлі вартістю 30 грн. та сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., банківська картка Райффайзен «Банк Аваль» № НОМЕР_1 на рахунку якої знаходились гроші в сумі 623,56 грн. Цього ж дня обвинувачена о 10 год. 05 хв. знаючи пін-код до зазначеної банківської картки, із банкомату «ПриватБанку», що розміщений на вулиці Перемоги, 34 в смт. Понінка, зняла гроші із картки в сумі 600 грн., та у вказаний вище спосіб всього заволоділа майном потерпілої на загальну суму 3455 грн.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок змінити, перекваліфікувати її дії з ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України на ч.1 ст.190 КК України та пом`якшити призначене покарання. При цьому вказує, що потерпіла залишила у неї вдома телефон, картку, гроші і гаманець і вона помітивши все це привласнила їх для себе. Стверджує, що її дії були спрямовані на заволодіння чужим майном, а не на крадіжку. Крім того зазначає, що судом не враховано як пом`якшуючі обставини те, що вона добровільно відшкодувала потерпілій шкоду, на її утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, чоловік сирота, скрутне матеріальне становище.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає в силу наступних підстав.

Вина обвинуваченої ОСОБА_7 при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненому визнала повністю.
Потерпіла ОСОБА_8 показала, що 12.04.2018 року у ранковий час вона залишила у місці проживання ОСОБА_7 свій гаманець, в якому знаходились вище перелічені гроші, мобільний телефон, та банківська картка. На її звернення до обвинуваченої повернути вказані речі, остання стала заперечувати, що вона їх взяла, і лише після повідомлення про злочин в поліцію, ОСОБА_7 зізналась, що вона викрала вище перелічене майно, яке на даний час їй все повернула.
Об`єктивно вина обвинуваченої ОСОБА_7 підтверджується даними заяви написаної 17.04.2018 року обвинуваченою, про те, що вона добровільна видала працівникам поліції викрадений у потерпілої мобільний телефон; даними виписки по картковому рахунку ОСОБА_8 із якого вбачається, що 12.04.2018 року з вказаного рахунку було здійснена операція по зняттю готівки на суму 600 грн.
Суд дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам у їх сукупності, вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу (банківської картки).
Покарання обвинуваченій ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступені тяжкості вчинених злочинів, мотиви та причини їх вчинення, наслідки, що настали, дані про особу обвинуваченої, її сімейний та матеріальний стан, та обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і тих, на які посилається обвинувачена. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, не знаходить таких і суд апеляційної інстанції.

З цих підстав не можуть бути задоволеними доводи обвинуваченої про необхідність призначення їй ще більш м`якого покарання, оскільки суд за наявності цілої низки обставин, що пом`якшують покарання, призначив його ближче до мінімальної межі санкцій за якою та обвинувачується. Підстав для ще більшого пом`якшення покарання, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі обвинувачена, колегія суддів не знаходить.
При цьому колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_7 є цілком достатнім для виправлення останньої та запобігання вчинення нових злочинів.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про необхідність перекваліфікації її дій з ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України на ст.193 КК України або ч.1 ст.190 КК України є безпідставними та перевірені судом апеляційної інстанції.
Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року, обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження встановлено, що добровільної передачі гаманця з грошовими коштами, мобільного телефону та банківської картки потерпілою ОСОБА_8 обвинуваченій ОСОБА_7 не було, а остання сама таємно викрала зазначене майно.
Крім того, відповідно до ст.193 КК України предметом злочину може бути лише: 1) чуже для винного майно, яке знайдене ним чи випадково опинилося в нього, або 2) скарб, - які мають особливу історичну, наукову, художню, культурну цінність.
За таких обставин підстав до скасування або зміни вироку, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Полонського районного суду від 21 червня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2