Провадження № 1-в/317/159/2018
Справа № 317/1332/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Володимирівське Запорізького району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
19.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст..ст. 75, 76, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
25.05.2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 304, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
14.12.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі. Клопотання вмотивоване тим, що засуджений працевлаштований, має заохочення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що він став на шлях виправлення. Працює в колонії на дільниці «Поліетилен», раніше був днювальним. Також він навчався у школі, навчається у начальному центрі з метою отримання професії «швачка». Бажає, щоб його перевели до виправного центру.

У судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_5 у повній мірі не став на шлях виправлення. До праці він ставиться посередньо, виконує роботу під наглядом, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що клопотання засудженого слід задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника колонії із соціально-виховної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.05.2016 року. Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. У період з 07.07.2016 р. по 07.08.2016 р. відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав. У період з 07.08.2016 р. по 25.02.2017 р. тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі. За даний період часу характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 25.02.2017 р. відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання встановлених правил три рази заохочувався правами начальника установи. На виробництві установи працевлаштований на дільниці «Поліетилен», вказану роботу виконує самостійно, але під наглядом представників адміністрації. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи посереднє, не завжди здійснює за ними належний догляд. Ініціативи до виконання робіт із благоустрою установи не проявляє. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування. Участі у програмах диференційованого виховного впливу та у секціях самодіяльної організації не приймає і намірів не має. На заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо. Бібліотеку в установі не відвідує. Підгримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них передачі. За характером не завжди спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених не конфліктний. Дотримується вимоги санітарії та гігієни. У скоєному злочині вину визнає повністю, розкаюється, але робить це з метою скористатися передбаченими законом заохочувальними нормами та отримати поблажливість. За вироком суду має позов на суму 2239,75 грн., який не відшкодований, виконавчі листи в бухгалтерії установи відсутні. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не було.

Характеристика вказує на те, що засуджений наразі все ще потребує постійного нагляду адміністрації установи виконання покарань, поведінка засудженого є вкрай пасивною, ставлення до праці також є посереднім.

Аналогічною є й характеристика на засудженого від 14.02.2018 р., що міститься в особовій справі засудженого.

Особливої уваги це заслуговує з огляду на вік засудженого, а також на те, що ОСОБА_5 у 2015-2016 р.р. тричі засуджено за умисні тяжкі злочини та злочини середньої тяжкості.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має три заохочення, стягнень немає.

Разом з тим, підлягає урахуванню й те, що засуджений ОСОБА_5 працює лише з січня 2018 року. До цього з травня по грудень 2017 року на виробництві установи він працевлаштований не був, а загалом у 2017 році працював лише два місяці з нормою виробітку менше трьох відсотків.

Сам лише факт працевлаштування та формальне виконання вимог адміністрації установи не є підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

За вказаних обставин суд погоджується із доводами адміністрації виправної колонії, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1