Справа № 339/325/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2018 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадженням № 0000566 від 12.09.2018 року щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого
за ч.1 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в:
09.09.2018 ОСОБА_4 , перебував в будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , де в нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_1 банківський рахунок № НОМЕР_2 , належної ОСОБА_5 , яку раніше вона надала йому для зняття грошових коштів та вказувала пін- код до неї.
Достовірно знаючи місце зберігання належної ОСОБА_5 банківської картки банку «Ощад Банк», ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов у спальну кімнату будинку, де з комода взяв банківську картку, після чого вийшов з будинку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 , обвинувачений 10.09.2018 року о 01 год. 07 хв., перебуваючи в м.Болехів попросив свого знайомого ОСОБА_7 зняти з банківської картки через банкомат грошові кошти в сумі 500 грн. та передав йому банківську картку належну ОСОБА_5 та вказав пін-код до неї, при цьому не повідомивши, що дана картка йому не належить. Після цього ОСОБА_7 не будучи обізнаним із злочинним умислом ОСОБА_4 через банкомат зняв грошові кошти в сумі 500 грн., які передав ОСОБА_4 ,
Маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд ОСОБА_4 викрадені кошти витратив на власні потреби.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 , обвинувачений 10.09.2018 року о 13 год.14 хв., перебуваючи в м.Болехів, знову попросив ОСОБА_7 , передавши йому банківську картку потерпілої зняти з неї через банкомат грошові кошти в сумі 200 грн. при цьому знову не повідомивши, що дана картка йому не належить. Після цього ОСОБА_7 не будучи обізнаним із злочинним умислом ОСОБА_4 , через банкомат зняв грошові кошти в сумі 200 грн., які передав ОСОБА_4 ,
Маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд ОСОБА_4 , викрадені грошові кошти витратив на власні потреби, чим довів свій злочинний умисел до кінця. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 700 грн.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час проведення досудового слідства 17 вересня 2018 року в даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено угоду про примирення відповідно до вимог ч.1 ст.468, ст.471 КПК України.
Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що твердій грошовій сумі становить 850 грн.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В підготовчому засіданні прокурор надав суду матеріали досудового розслідування і просить постановити вирок, яким затвердити вказану угоду і призначити обвинуваченому покарання, узгоджене між потерпілою і обвинуваченим в угоді про примирення.
ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на її затвердженні. Свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю .
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просила затвердити зазначену угоду.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільною, кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1ст. 185 КК Україниє правильною.
Так, обвинувачений розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є: обмеження права на оскарження вироку згідно з положенням ст.394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4ст.474 КПК України.
А для потерпілої - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.394,424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов"язаний довести кожну обставину, інкримінованого ОСОБА_4 злочину, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявка клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому ОСОБА_4 роз"яснено і є зрозумілими.
У разі невиконання угоди про примирення потерпіла відповідно до ст. 476 КПК України має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 389 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Суд вважає, що узгоджене обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненного злочину, даних про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, непрацевлаштований та обставин, що пом`якшують покарання( щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку), відсутності обставин, що його обтяжують, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що твердій грошовій сумі становить 850 грн., буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Судом перевірено, що угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.
Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, відсутні підстави вважати, що обвинувачений не виконає взяті на себе зобов`язання, а тому угода підлягає затвердженню судом.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.314,370,373,374,469,471,474-475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17.09.2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000566.
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехіський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення :
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не виконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;
- потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6, 7 ст. 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого,ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1