Справа№751/7272/18
Провадження №1-кс/751/3125/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2018 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, -

Встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про постановлення ухвали, якою негайно звільнити його з-під варти із Чернігівського СІЗО м. Чернігова.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.04.2018 року Чернігівський районний суд Чернігівської області своїм вироком у кримінальній справі № 734/3228/16-к по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України, визнав винним ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначив йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією усього належного йому майна. Цим же вироком було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок було оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області, після чого справу було направлено до Апеляційного суду Чернігівської області та зазначено, що обвинувачений вже рахується за Апеляційним судом Чернігівської області.

До 16.10.2018 року суди більше не розглядали питання про продовження дії запобіжного заходу відносно заявника. Не зважаючи на відсутність будь-яких ухвал про наявність підстав тримати заявника під вартою в Чернігівському СІЗО його не випустили із слідчого ізолятора, хоча будь-яких підстав утримувати його не було. Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.04.2018 року у кримінальній справі № 734/3228/16-к законної сили не набув, особливого порядку щодо набрання чинності чи виконання вироку в частині продовження дії запобіжного заходу судом не визначено, не визначеного такого порядку і нормами КПК України. Отже рішення суду, що набрало законної сили, яким визначено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для заявника після 25.04.2018 року немає. Заявник вважає, що його незаконно тримають під вартою без будь-яких законних рішень суду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав. Пояснив, що має три смертельні хвороби, в умовах слідчого ізолятора медична допомога не надається. Тримання в слідчому ізоляторі здійснюється без будь-якого рішення суду, яке набрало законної сили, а тому слідчий ізолятор протиправно утримає.

Захисник в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 підтримав. Зазначив, що рішення суду вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.04.2018 року не набрав законної сили, з його змісту не вбачається визначення судом окремого порядку набрання законної сили. Понад шість місяців в апеляційному суді не розглядається провадження, а його підзахисний незаконно тримається під вартою. Відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, щодо обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 ..

Представник державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» в судовому засіданні просив відмовити у задоволені клопотання, оскільки ОСОБА_3 перебуває в слідчому ізоляторі на підставі вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.04.2018 року, яке відповідно до ст. 205 КПК України набрало законної сили в частині запобіжного заходу негайно.

Прокурор просила в задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчим суддею встановлено, що згідно вироку Чернігівський районний суд Чернігівської області від 25.04.2018 року ( провадження №1-кп/748/15/18, єдиний унікальний № 734/3228/16-к) ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією усього належного йому майна. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишено тримання під вартою. Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 05 липня 2016 року. Визначений загальний порядок оскарження вироку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до вищенаведених норм слідчий суддя не уповноважений на здійснення перевірки законність прийнятого судом рішення в частині обґрунтованості, строку запобіжного заходу та порядок набрання вироком законної сили. Також слідчий суддя не вирішує питання про звільнення за хворобою.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині у разі визнання особи винуватою, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження. Згідно п.9 ч. 2 ст. 131 КПК України тримання під вартою є видом заходу забезпечення кримінального провадження.

Строки тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили кримінально процесуальним законодавством не встановлені.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України .

З урахуванням вищенаведених норм, положень п. «а» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.31, п.32, п.46, п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Руслан Яковенко проти України» від 04.06.2015 року, слідчий суддя визнає, що Державна установа «Чернігівський слідчий ізолятор» правомірно, на підставі судового рішення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.04.2018 року ( провадження №1-кп/748/15/18, єдиний унікальний № 734/3228/16-к) тримає ОСОБА_3 під вартою, а тому відсутні підстави визначені ч.3 ст. 206 КПК України для задоволення клопотання про зобов`язання звільнення позбавлену свободи особу.

Довільне тлумачення норм кримінально процесуального кодексу України, в частині набрання законної сили вироку суду, в частині запобіжного заходу, ні є підставою для задоволення заявленого клопотання.

Слідчим суддею не застосовується п. 74 рішення ЕСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, оскільки оцінка правомірності тримання особи під вартою у даному пункті стосувалося стадії судового провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про негайне звільнення з-під варти відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Слідчий cуддя ОСОБА_1