Справа № 466/1799/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/369/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 березня 2018 року, -

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 березня 2018 року відмовлено у зв`язку з його безпідставністю в задоволенні спільного подання в.о. начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та в.о. голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання у виді обмеження волі, щодо засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання в.о. начальника арештного дому державної установи „Личаківська виправна колонія (№30) та в.о. голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про зміну не відбутої частини покарання більш мяким видом покарання у виді обмеження волі, щодо засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у Личаківський виправній колонії № 30.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за період відбування покарання засуджений ОСОБА_10 , правил внутрішнього розпорядку дотримується під контролем. Знаходячись в установі порушення вимог установленого режиму утримання не допускав, один раз заохочувався представниками адміністрації. З представниками адміністрації установи ввічливий, тактовний.

За період відбування покарання ОСОБА_10 вимог відбування покарання не порушував, а це доводить, що ОСОБА_10 став на шлях виправлення.

Вказує, що початок строку покарання 11.04.2014 року, кінець строку покарання 28.05.2021 року, тобто ОСОБА_10 , відбув 2/3 строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, встановлених у Загальній частині КК для даного виду покарання і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного судом.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в даному конкретному випадку немає усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни засудженому ОСОБА_6 покарання більш м`яким, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, наявність у засудженого лише одного заохочення за весь час відбування покарання не являються підставою для звільнення. Крім того у засудженого ОСОБА_6 це вже друга судимість, раніше до нього вже застосовувалися заохочувальні норми передбачені ст. 82 КК України, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не ставав та вчиняв нові злочини.

Крім цього, як слушно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, адміністрація колонії та спостережна комісія не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення. Належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправно-трудової установи під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне відношення до праці є для нього обов`язком впродовж всього строку відбуття покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє засудженому ОСОБА_6 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 березня 2018 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4