Справа № 347/1198/15
Провадження № 1-кс/346/885/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ст.125 ч.1 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
До Коломийського міськрайонного суду поступило кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України. Автоматизованою системою розподілу справ дане провадження було розподілено судді ОСОБА_6 ,а в подальшому судді ОСОБА_5 . 9.07.2018 року обвинувачений по справі ОСОБА_4 заявив судді ОСОБА_5 відвід, обгрунтовуючи тим, що в судовому засіданні суддя задовольнила клопотання прокурора про його привід до суду,хоча він належним чином не був повідомлений про день,час та місце слухання справи.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився без поважної причини,хоча про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений,про що свідчить рекомендоване повідомлення,яке повернулось до суду.

Прокурор в судовому засіданні покладається на рішення суду у відповідності до вимог КПК України, однак просить заяву обвинуваченого відхилити, оскільки вважає що суддя ОСОБА_5 під час судового процесу діє у відповідності до діючого кримінально-процесуального законодавства.

Розглянувши матеріали справи та заяву про відвід судді ОСОБА_5 , заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 п.4 ст.75 КПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді.

Як вбачається з заяви про відвід судді ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що в судовому засіданні 8 травня 2018 року суддя задовольнила клопотання прокурора ,винесла ухвалу про привід, про яку він не знав, жодних повісток про виклик до суду він не отримував, відповідно вважає дії судді такими,що не відповідають чинному КПК України. Крім цього, вказує,що слідство щодо нього велось упереджено і незаконно, і потерпілий в судові засідання не з`являється.Вважає,що головуюча в справі є упередженою до нього, відповідно його заяву слід задовольнити, оскільки він їй не довіряє.

Як вбачається з матеріалів справи , справа з 2014 року знаходилась в Косівському районному суді, і обвинувачений ОСОБА_4 ,як вбачається з матеріалів справи, подавав до Косівсього районного суду велику кількість клопотань, в тому числі по відводам суддям Косівського районного суду та працівникам Косівського районного суду, які можна розцінювати, як затягування розгляду даної справи. Після заявлених відводів суддям Косівського районного суду справа була скерована до слухання в Коломийський міськрайонний суд 23.02.2017 року і поступила на розгляд судді ОСОБА_6 ..

В період з березня по червень 2017 року судові засідання призначались 5 разів і відкладались або за неявкою учасників процесу, або за клопотанням обвинуваченого. В липні 2017 року справа була передана судді ОСОБА_5 ,в зв`язку з відставкою судді ОСОБА_6 , відповідно з липня 2017 року по травень 2018 року, обвинувачений заявляв однакові клопотання про відкладення розгляду справи та повернення обвинувального акту прокурору, та неодноразові відводи судді ОСОБА_5 ( 2 рази) та прокурору.

Таким чином, суд приходить до висновку,що суддя ОСОБА_5 не в стані просто розпочати слухання справи по суті, оскільки обвинувачений своїми діями, зловживаючи своїми процесуальними правами , поданням необгрунтованих клопотань про відводи, не дає можливості навіть розглянути подані ним же клопотання.

Підстави для арешту та приводу передбачені нормами чинного КК України та КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основних свобод людини, а саме ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду по правам людини. Основна мета вказаної ст.5 Конвенції заключається в тому, щоб виключити необгрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі «Маккей проти Великобританії»). ЄСПЛ звертає увагу , що вимога законності тримання під вартою чи привід до суду, не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства,а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа «Плесо проти Угорщини»). В рішенні по справі «Джессіус проти Литви» ЄСПЛ роз`яснив , що в розумінні ст.5 Конвенції особа може бути взята під варту на підставі підпункта «с» пункта 1 цієї статті тільки в рамках кримінального судочинства з метою, щоб дана особа предстала перед компетентним органом за наявності обгрунтованої підозри. Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.
Таким чином, доставка до компетентного правоохоронного органу особи, щодо якої існує підозра у вчиненні кримінального правопорушення, якщо особа ухиляється або може ухилитись від покладених на неї обов`язків , передбачених законом, є належним засобом.

Щодо застосування до обвинуваченого такої міри запобіжного заходу як привід до суду, то суд зазначає, що в кожному окремому випадку суддя, який розглядає певну кримінальну справу, діючи у відповідності до закону, розглядає всі можливі ризики, а також «за» і «проти» застосування того чи іншого запобіжного заходу,в тому числі і приводу в судове засідання обвинуваченого.

У відповідності до ст.6 ч.1 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Згідно ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь який спосіб забороняється.
Крім цього, суд зауважує, що це вже третє клопотання обвинуваченого , яке стосується відводу судді, яке є аналогічним попереднім клопотанням, що суд розцінює як зловживання обвинуваченого своїми правами.
За таких обставин , суд приходить до висновку, що заявлений судді ОСОБА_5 відвід є необґрунтованим і безпідставним, суддя діє у суворій відповідності до чинного процесуального законодавства України. Вищенаведені дані дають суду підстави, керуючись ст.ст.75,76 КПК України відмовити у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.75,80,81 КПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 , поданою обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1