Справа № 524/8971/16-к
Провадження № 1-кп/524/33/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004863 від 31.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

1)11.12.1998 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст.. 141 ч.2, ст.. 229-6 ч.1, ст.. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 2 х років 6 місяців позбавлення волі. 24.05.2000 року звільнений згідно ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 10 днів.

2)22.12.2005 року Кременчуцьким районним судом за ст.. 142 ч.2 КК України ( в редакції 1960 року) , ст.. 187 ч.3, ст.. 70 ч.1 , ст. 71 ч.1 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 19.02.2010 року звільнений з Роменської виправної колонії № 56 по відбуттю строку покарання.

3)10.01.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 307 ч.2, 69 КК України до покарання у вигляді 1 року 10 місяців 2 днів позбавлення волі без конфіскації майна.

4)21.08.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 190 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 2-х років обмеження волі. На підставі ст.. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.2, ст.. 122 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.12.2015 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Аврора» м. Кременчука Полтавської області, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кистю правої руки зігнутої у кулак в праву частину обличчя потерпілого ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому скулової кістки справа, параорбітальної гематоми справа, які ускладнилися флегмоною правої орбіти, та відповідно до висновку експерта № 289 від 18.03.2016 року за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню.
01.07.2016 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , повторно, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, перебуваючи поряд із входом до кафе «Оковита», яке розташоване за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, проспект Лесі Українки, буд. 24, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_9 , заволодів мобільним телефоном марки «Samsung SM-J110Н» imei НОМЕР_1 чорного кольору, вартістю згідно висновку експерта з оцінки майна від 27.09.2016 року 2304 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму. З місця вчинення злочину зник , майном , яким незаконно заволодів розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчинених злочинах визнав частково, за ст. 190 ч.2 КК України вину визнає повністю, за ст.. 122 ч.1 КК України вину не визнає, та пояснив , що він 27.12.2015 року із друзями сидів у барі відпочивав, вживали спиртні напої, потім він вирішив піти додому з бару. Коли йшов з бару додому , то в районі зупинки «Аврора « зустрів 2-х знайомих хлопців , які були в стані алкогольного сп`яніння. Хлопці від нього відійшли за зупинку , він чув якісь крики , але не бачив як потерпілому ОСОБА_8 хлопець на прізвисько « ОСОБА_11 , ОСОБА_12 » наносив удари, та чув як між потерпілим і хлопецем на прізвисько « ОСОБА_11 , ОСОБА_12 « був словесний конфлікт . Він потерпілому ОСОБА_8 ніяких тілесних ушкоджень не завдавав. Наступного дня до нього додому прийшов чоловік та представився , що він є другом ОСОБА_8 і сказав йому , що бачив , як він його учора побив , тому ОСОБА_8 знаходиться у лікарні , але якщо він йому заплатить гроші , то ОСОБА_8 не буде звертатись до поліції , але він як потім з,ясував , що це був ОСОБА_13 вигнав його із квартири. Через 2-3 дні його викликали до поліції і повідомили , що він побив якогось чоловіка, але він написав пояснення , що нікого не бив . Потім він знаходився в лікарні , так як у нього була травма голови , оскільки коли він 27.12.2015 року йшов додому , то впав і вдарився головою , також його побили невідомі хлопці, але по цьому факту він в поліцію не звертався. Точної дати він не пам`ятає, він дійсно взяв у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон , щоб подзвонити своїй дівчині , але не повернув його . На наступний день , після того як він заволодів мобільним телефоном ОСОБА_9 , його брат, ОСОБА_14 заклав його в ломбард . За мобільний телефон він отримав від брата 500 грн., кошти витратив на власні потреби. Цивільний позов ні прокурора в інтересах держави до нього про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 , ні позов потерпілого ОСОБА_8 до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнає.

Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у скоєних злочинах , його вина підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні пояснив, що 01.07.2016 року близько 13 год. 00 хв. він зустрівся з ОСОБА_15 і вони вирішили відпочити у барі «Оковита» . Коли він пішов до вбиральні у барі , то ОСОБА_7 попросив у нього мобільний телефон, під приводом зателефонувати своїй дівчині, він йому дав мобільний телефон подзвонити . Коли він вийшов із вбиральні , в який знаходився приблизно 15-20 хвилин , то ОСОБА_7 у приміщенні бару вже не було . Заяву про вчинення злочину спочатку писала його мати. Матеріальні збитки йому були повністю відшкодовані ОСОБА_7 . Будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 він не має. Телефон був придбаний по кредитному договору у банку «Пумб». Телефон був чорного кольору, в чохлі «книжечкою» марки «Samsung SM-J110G». З дня зникнення його мобільного телефону він ОСОБА_16 не бачив. Просить взагалі не призначати ОСОБА_7 ніякого покарання.

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив, що 27.12.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв. він повертався з другом ОСОБА_17 з корпоративу, проходячи поруч зупинки громадського транспорту «Аврора м. Кременчука », його з невідомих йому причин , вдарили в обличчя кулаком. Він не побачив, хто саме його вдарив, але особа, була чоловічої статті. Після удару він впав на землю та його почали бити ногами. Люди, які були на зупинці почали, щось кричати, і зловмисники втекли. Він зателефонував дружині, щоб вона приїхала і забрала його додому. Де був в момент бійки ОСОБА_13 він не знає, але по словам ОСОБА_13 невідомі особи, його також били. В момент нападу він стояв спиною до зупинки громадського транспорту, а ОСОБА_13 стояв спиною до дороги . Від удару в обличчя він впав на землю,при цьому закриваючи руками обличчя , свідомість не втрачав. Кількість осіб, які на нього напали, він не бачив , при цьому коли він від удару в обличчя впав на асфальт , то закрив руками обличчя ,щоб удари йому не потрапили по обличчю , які наносили невідомі особи . До лікарні після події він звернувся перший раз 30.12.2015 року, але 06-07.01.2016 року, його направили на стаціонарне лікування, оскільки спочатку на обличчі був просто синець, а потім пухлина на обличчі почала збільшуватись. До правоохоронних органів він звернувся 30.12.2015 року. 28.12.2015 року він спілкувався з ОСОБА_13 , який йому повідомив, що напав на них ОСОБА_7 . ОСОБА_13 на його прохання ходив до ОСОБА_7 для вирішення питання про відшкодування шкоди, але ОСОБА_7 відмовився відшкодовувати будь яку шкоду . Цивільний позов , який він пред,явив до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує у повному обсязі. Матеріальна шкода виявляється в тому , що ним було затрачено на лікування 7317, 34 грн. Моральна шкода виявляється в тому , що він не міг нормально працювати в період лікування,2 місяці він знаходився на лікуванні , змінився його уклад життя після події, він відчував біль, не міг нормально вживати їжу,соромився так як на обличчі був синець , він єдиний годувальник у сім`ї, дружина не працює , також він має на утриманні неповнолітнього сина. Просить призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на розсуд суду , на призначенні суворого покарання не наполягає.
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що 27 грудня 2015 року, у вечірній час, приблизно о 21 -22 годині , повертаючись з корпоративну, разом з потерпілим ОСОБА_8 , проходячи повз зупинки громадського транспорту «Аврора» м. Кременчука вони зупинились чекати транспорт. Зі сторони магазину «АТБ» м. Кременчука направлялась група молодих людей, від 7 до 9 чоловік, серед яких був обвинувачений ОСОБА_7 .. Він стояв спиною до проїжджої частини, а потерпілий ОСОБА_8 стояв спиною до зупинки громадського транспорту. Молоді люди разом із обвинуваченим ОСОБА_7 виражались нецензурною лайкою , голосно кричали. Він зробив їм зауваження і до них відразу підійшов ОСОБА_7 та наніс удар правою рукою в праву частину обличчя ОСОБА_8 , а саме в район ока та носу, від чого останній впав на ліву частину спини та до нього підійшли двоє невідомих людей і почали наносити йому удари . Він намагався заспокоїти ОСОБА_7 , внаслідок чого ОСОБА_7 штовхнув його і він оступився через тротуар та впав на проїжджу частину, і отримав ще декілька ударів від невідомої особи. На зупинці знаходились невідомі люди, які почали кричати, щоб припинити бійку і невідомі особи разом з обвинуваченим ОСОБА_7 розбіглись. Наступного дня знаючи де проживає ОСОБА_7 він пішов до нього за місцем проживання, для вирішення питання про відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 Квартиру йому відкрив саме обвинувачений ОСОБА_7 . Він намагався з ним домовитись, але ОСОБА_7 вигнав його. В день події ОСОБА_7 був одягнутий у дублянку чорного кольору .Події також бачив друг його доньки , ОСОБА_18 , який стояв навпроти , на зупинці . У нього немає ніяких підстав обумовлювати ОСОБА_7
- показаннями свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні пояснив, що точної дати не пам`ятає, в 2015 році, взимку, ввечері, після 22 год. 00 хв., він перебував поруч з магазином «Кутовий» м. Кременчука , біля зупинки громадського транспорту «Аврора», побачив як б`ються 4 чоловіки. Він бачив, що один чоловік впав біля зупинки, його бив обвинувачений ОСОБА_7 , а інші чоловіки билися на дорозі. Після того, як чоловік впав, ОСОБА_7 пішов битися із іншим чоловіком, який бився на дорозі, який також впав. Він підійшов до місця бійки і чоловіки зупинили бійку. Він знаходився на протилежній стороні вулиці від зупинки громадського транспорту «Аврора». Він бачив як ОСОБА_7 наносив удари руками потерпілому ОСОБА_8 , куди саме він не пам`ятає. Йому здалося , що потерпілий лежав обличчям до асфальту, а потилицею до нападників. Відразу після бійки підійшли ще невідомі чоловіки, почали кричати, щоб всі розходились і всі розійшлись.
- показаннями свідка ОСОБА_19 , який у судовому засіданні пояснив, що рік назад він проживав у м. Комсомольськ, він зустрівся із братом ОСОБА_7 , який попрохав його закласти у ломбард мобільний телефон, оскільки в останнього немає паспорта. Він думав, що це його мобільний телефон, оскільки вони збирались його викупити і брали не всю суму кредиту. Мобільний телефон був чорного кольору, сенсорний,бувший у використанні. Здав він телефон в ломбард «Благо», який знаходиться по вул. Аврори м.Кременчука, отримав суму у розмірі 1000 грн., але точно не пам,ятає , гроші віддав брату.
- показаннями експерта ОСОБА_20 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_21 ), яка у судовому засіданні пояснила, що повністю підтверджує раніше наданий нею висновок відносно потерпілого ОСОБА_8 .Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_8 виявленні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому скулової кістки справа, параорбітальна гематома справа, які ускладнилися флегмоною правої орбіти, та які за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від не менш, як однократної ударної дії тупих твердих предметів, з обмеженою поверхнею контактування, яким не виключно могли бути руки, кисті яких були зжаті в кулак, ноги взуті у взуття, або інші предмети з подібними характеристиками, про що свідчить їх характер. Вищеописані тілесні ушкодження не характерні по утворенню в результаті падіння потерпілого з висоти власного зросту, як з придатним тілу прискоренням так і без такого, про що свідчить їх характер та механізм утворення. Показання свідка ОСОБА_13 під час слідчого експерименту , відповідають виявленим у потерпілого ОСОБА_8 тілесним ушкодженням, по механізму та їх локалізації. Огляд обвинуваченого ОСОБА_7 вона не проводила. При огляді потерпілого ОСОБА_8 вона з`ясовувала у нього короткий виклад обставин, який повідомив, що йому наносив удари невідомий чоловік. Не виключається можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 27.12.2015 року.
Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєних злочинах підтверджується матеріалами кримінального провадження , дослідженого у судовому засіданні , а саме
- висновком експерта № 289 від 10.03.2016 року із якого убачається, що на момент судово-медичної експертизи та даних медичної документації у ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження: закритий перелом скулової кістки справа, параорбітальна гематома справа, які ускладнилися флегмоною правої орбіти та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню за ознакою довготривалого розладу здоров,я. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від не менш, як однократної ударної дії тупих твердих предметів, з обмеженою поверхнею контактування, яким не виключно могли бути руки, кисті яких були зжаті в кулак, ноги взуті у взуття, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо у вказаний строк, про що свідчить їх характер. Вищеописані тілесні ушкодження не характерні по утворенню в результаті падіння потерпілого з висоти власного зросту, як з придатним тілу прискоренням так і без такого, про що свідчить їх характер та механізм утворення. (а.с. 157-158)
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке що готується від 30.12.2015 року із якого убачається, що ОСОБА_8 заявив, що 27.12.2015 року о 21 год. 00 хв. на зупинці громадського транспорту «Аврора», по проспекту 50 років Жовтня, він отримав тілесні ушкодження від невідомого чоловіка. (а.с. 159)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2016 року із якого убачається, що свідок ОСОБА_13 на фото № 2 впізнає невідомого чоловіка, за рисами обличчя, овальною формою обличчя, русявим кольором волосся, рівним носом, губами середньої форми, який 27.12.2015 року близько 21 год. 00 хв. на зупинці громадського транспорту «Аврора» в м. Кременчуці наніс потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження. На фото № 2 зображений ОСОБА_7 (а.с. 160-162)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2016 року із якого убачається, що ОСОБА_13 розповів та показав ,як обвинувачений ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 (а.с. 163-169)
- висновком експерта № 683 від 23.06.2016 року із якого убачається, що на основі даних представленого слідчого експерименту показання свідка ОСОБА_13 , відповідають об,єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 , а саме: щодо локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень у вигляді: закритого перелому скулової кістки справа та параорбітальної гематоми справа. На момент судово-медичної експертизи з урахуванням даних медичної документації (історія хвороби № 120 очного відділення 2-ої міської лікарні м. Кременчука) будь-яких інших тілесних ушкоджень не виявлено. (а.с. 170)
- висновком експерта з оцінки майна ПМП «ШАР» від 27.09.2016 року із якого убачається, що на підставі аналізу результатів, проведених техніко-економічних розрахунків, середня ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung SM-J110H» imei НОМЕР_1 чорного кольору, придбаного 12.06.2016 року, бувшого у використанні з 12.06.2016 року, у справному стані без пошкоджень становить - 2304 грн. (а.с. 171)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.09.2016 року із якого убачається, що потерпілий ОСОБА_9 на фотознімку № 4 впізнає особу за формою обличчя, зачіскою, розрізом очей, яка викрала у нього мобільний телефон. На фотознімку № 4 зображений ОСОБА_7 (а.с. 172-173).
- товарним чеком № КРМ0003878 від 12.06.2016 року із якого убачається, що вартість мобільного телефону марки «Samsung SM-J110H» на момент купівлі складає 2800 грн. (а.с. 174)
- листом генерального директора ПТ «Донкредит» ОСОБА_22 від 25.08.2016 року № 4193 із якого убачається, що ОСОБА_14 отримував у товариства фінансовий кредит, а саме: по договору від 01.07.2016 року 1 предмет застави, телефон «Samsung SM-J110H» оціночною вартістю 1402,50 грн. (а.с. 175)
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.09.2016 року із кого убачається, що ОСОБА_9 повідомив, що 01.07.2016 року близько 13 год. 00 хв. за адресою: проспект Лесі Українки, буд. 24, в кафе-барі «Оковита» малознайомий чоловік на призвісько «Карета» шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном марки «Samsung SM-J110H» imei НОМЕР_1 чорного кольору. (а.с. 176)
- протоколом пред,явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2016 року із якого убачається, що свідок ОСОБА_18 на фотознімку № 3 за зовнішніми загальними рисами обличчя, розрізом очей, носом, формою зачіски, впізнає особу, яка 27.12.2015 року близько 21 год. 00 хв. на зупинці громадського транспорту «Аврора» по проспекту Лесі Українки нанесла тілесне ушкодження невідомому чоловіку. На фотознімку № 3 зображений ОСОБА_7 (а.с. 177-179).
Вищевказані докази , які були досліджені у судовому засіданні суд вважає відповідно до вимог ст..86 КПК України допустимими , оскільки вони не були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами. Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року).

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності суд приходить до висновку , що винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень , передбачених ст.. 122 ч.1, ст. 190 ч.2 КК України доказана . Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини за ст.. 122 ч.1 КК України суд оцінює критично , як його бажання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення та тактику захисту,оскільки у судовому засіданні було встановлено , що саме він наніс потерпілому ОСОБА_8 кулаком руки у праву частину обличчя тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому скулової кістки справа, параорбітальної гематоми справа , що у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_23 , які акцентували увагу суду , що бачили , як саме ОСОБА_7 наніс кулаком руки удар в праву частину обличчя потерпілого ОСОБА_8 , не вірити показанням вищевказаних свідків суд не находить підстав , так як вони є логічними, послідовними та не суперечать дослідженим судом матеріалам кримінального провадження , а саме : висновку експерта № 289 від 10.03.2016 року із якого убачається, що на момент судово-медичної експертизи та даних медичної документації у ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження: закритий перелом скулової кістки справа, параорбітальна гематома справа, які ускладнилися флегмоною правої орбіти та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню за ознакою довготривалого розладу здоров,я( а.с. 157-158) , який у судовому засіданні підтвердила експерт ОСОБА_20 ( ОСОБА_24 ), яка також наголосила на тому, що у потерпілого ОСОБА_8 не виявлено будь яких тілесних ушкоджень характерних для падіння на площину з положення стоячи і не виключається можливість утворення у потерпілого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень саме 27.12.2015 року від однократної дії тупих твердих предметів, з обмеженою поверхнею контактування, які можуть бути руки, кисті яких були зжаті в кулак, протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_13 особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2016 року (а.с. 160-162), протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 23.06.2016 року (а.с. 163-169), висновку експерта № 683 від 23.06.2016 року із якого убачається, що на основі даних представленого слідчого експерименту показання свідка ОСОБА_13 , відповідають об,єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 , а саме: щодо локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень у вигляді: закритого перелому скулової кістки справа та параорбітальної гематоми справа. (а.с. 170), протоколу пред,явлення свідку ОСОБА_18 особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2016 року (а.с. 177-179).
Суд, вважає, доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим злочинів середньої тяжкості і кваліфікує його дії по епізоду від 27.12.2015 року по факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, по епізоду від 01.07.2016 року по факту заволодіння мобільним телефоном у потерпілого ОСОБА_9 за ст. 190 ч.2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особистість обвинуваченого,який задовільно характеризується за місцем проживання, на час досудового розслідування і судового розгляду справи офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості , стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_10 які на суворому покаранні не наполягають, думку потерпілого ОСОБА_9 , який просить взагалі не призначати ніякого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлені .
У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Наведені приписи закону стосуються призначення, як основного так і додаткового покарання.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статей, по яким кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді обмеження волі , але не на максимальний строк , так як обвинуваченим скоєні злочини середньої тяжкості, потерпілі на призначенні суворого покарання не наполягають. Також покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути призначене з урахуванням вимог ст.70 ч.1 КК України ,за сукупністю злочинів, оскільки обвинуваченим вчинено декілька злочинів. Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути призначено із застосуванням ст. 71 ч.1 КК України, оскільки він раніше судимий 21.08.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.190 ч. 2 КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців і в період іспитового строку скоїв нові злочини , тому суд вважає до призначеного покарання частково приєднати за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.08.2015 року покарання у вигляді 2-х місяців обмеження волі. На думку суду , саме призначення такого покарання обвинуваченому відповідає загальним засадам призначення кримінального покарання, зокрема принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 3000,25 грн. підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.. 1206 ЦК України та п.2 Постанови КМУ від 16.07.1993 року №545 зі змінами " Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" де зазначено , що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Із довідки Кременчуцької першої міської лікарні ім. О.Богаєвського ( а.с. 46 ) убачається , що ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні Кременчуцької 1-ої міської лікарні ім. О.Богаєвського з 08.01.2016 року по 19.01.2016 року в офтамологічному відділенні і витрати на його лікування складають 3000,25 грн., тому ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.
Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної і відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню . В частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 7317,34 грн. відповідно до вимог ст.. 1166 ЦК України підлягає задоволенню у повному обсязі , так як потерпілому була завдана матеріальна шкода на вищевказану суму діями обвинуваченого ОСОБА_7 внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень, він знаходився на лікуванні і згідно виписки лікарів ( а.с. 55-58) та квитанцій, які містяться на аркушах справи 51-54 ним було затрачено на лікування 7317,34 грн.
Суд вважає цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. підлягає частковому задоволенню у розмірі 8000 грн., відповідно до вимог ст. 23, 1168 ЦК України , так як моральна шкода , яка була завдана потерпілому ОСОБА_8 виявляється в тому , що після нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 змінився уклад його життя, так як працюючи водієм вантажного транспорту на дальні відстані, він був змушений вживати додаткових заходів для нормального харчування, враховуючи специфіку його роботи, він майже 2 місяці був непрацездатним і не міг працювати, знаходився на стаціонарному лікуванні у період 08.01.2016 року по 19.01.2016 року , потім продовжував амбулаторне лікування , відчував сильний біль , не міг нормально вживати їжу ,соромився спілкуватись із друзями ,колегами по роботі , так як на обличчі був великий синець та гематома , йому обвинуваченим були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження ,тому при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь отриманих потерпілим моральних страждань, характер незручностей, які потерпілий зазнав внаслідок завдання йому тілесних ушкоджень , та враховуючи принцип розумності і справедливості, який закріплений ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 8000 грн., оскільки саме такий розмір відшкодування, на думку суду, є адекватним обсягу та характеру немайнових втрат , яких зазнав потерпілий ОСОБА_8 .
Процесуальні витрати по справі відсутні .
Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ст. 190 ч.2, ст.. 122 ч.1 КК України та призначити йому покарання :

- за ст.190 ч.2 КК України 2 роки 6 місяців обмеження волі ;

-за ст.122 ч.1 КК України 2 роки 2 місяці обмеження волі

На підставі ст.. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання 2 роки 6 місяців обмеження волі .

Відповідно до ст.. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднати за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.08.2015 року покарання у вигляді 2 -х ( двох ) місяців обмеження волі і остаточно призначити покарання 2 роки 8 місяців обмеження волі .
Позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 3000,25 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 7317,34 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином в розмірі 8000 грн., а усього 15317 ,34 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: