Справа №621/16/18
Провадження №1-кп/621/84/18
УХВАЛА

іменем України

22 червня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції обвинувальний акт за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Зміївського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні зареєстрованому 10.07.2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000720 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

За вказаним обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у період з 29.07.2016 по 07.11.2016, як директор ДП «Іскра» своїми умисними діями, які виразились у розтраті державного майна, що полягало у реалізації зернових культур за укладеними договорами по штучно заниженим цінам, спричинив державним інтересам в особі Державного підприємства «Іскра» матеріальні збитки у великих розмірах на загальну суму 316413, 06 грн. Як зазначено в обвинувальному акті, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, у великих розмірах.

При з`ясуванні в учасників судового провадження думки щодо можливості призначення судового розгляду прокурор зазначив, що справа підсудна Зміївському районному суду Харківської області, підстав для закриття або зупинення провадження не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, підстав для прийняття рішень визначених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України немає, крім того, просив відповідно до ст.314-1 КПК України доручити органу пробації скласти досудову доповідь.
Представник потерпілого ОСОБА_4 думку прокурора підтримав.
Захисник заявив клопотання, згідно якого просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувальний акт не містить фактичних обставин щодо всіх ознак злочину, передбаченого ст. 191 КК України, а саме не містить відомостей про конкретне майно, яке на думку сторони обвинувачення стало предметом розтрати.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.
Вислухавши думку прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Суд зазначає, що пред`явлене обвинувачення повинно бути конкретним. Пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права особи на захист, так як захищатися від неконкретного обвинувачення не можливо.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація

злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення з викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, з обвинувального акту вбачається, що викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими не співвідносяться з диспозицією ч. 4 ст. 191 КК України, і як наслідок, формулювання обвинувачення, також є не конкретним.

Так, злочином згідно ч.4 ст. 191 КК України визнається, розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.

Проте, з обвинувального акту не вбачається яке саме майно (які саме зернові культури) та їх кількість була розтрачена. З обвинувального акту вбачається лише сума збитків, яка була спричинена продажем зернових культур за заниженими цінами.

Крім того, згідно п. 3 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Проте, в порушення зазначеної норми в обвинувальному акті не зазначена адреса місця знаходження потерпілого - Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Згідно ч.3 ст. 56 КПК України, під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні; 3) брати участь у безпосередній перевірці доказів; 4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; 5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; 7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відсутність в обвинувальному акті адреси місця знаходження потерпілого позбавляє суд можливості на дотримання прав потерпілого, які зазначені у наведеній нормі права, що є не припустимим.

При цьому, суд зазначає, що прокурор, дійсно має право змінити обвинувачення в суді, але це не позбавляє суд обов`язку під час підготовчого судового засідання перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України і в разі якщо встановлено, що цих вимог не дотримано, то положення п.3 ч.3 ст.314 КПК покладають на суд обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору.

За таких обставин, право прокурора змінити обвинувачення в суді не позбавляє його обов`язку перевірити обвинувальний акт на відповідність положенням КПК України при його затвердженні або складанні під час досудового розслідування.

Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Отже, суд приходить до висновку, що за обвинувальним актом, по-перше, обвинувачення є неконкретним, що порушує право обвинуваченого на захист, по-друге, відсутність адреси місця знаходження потерпілого, позбавляє суд можливості дотриматись прав потерпілого, а тому обвинувальний акт, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має бути повернуто прокурору, який затвердив обвинувальний акт, оскільки вищенаведені недоліки є істотними та такими, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Усунення наведених вище недоліків обвинувального акту протягом розумного строку та їх виправлення надасть суду можливість призначити справу до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні зареєстрованому 10.07.2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000720 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України повернути прокурору відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1