Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1222/17
Провадження № 1-кп/209/58/18
ВИРОК
іменем України

"05" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
цивільного позивача ОСОБА_6
представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9
представника цивільного відповідача ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/209/241/17 (номер провадження 209/1222/17) внесене до ЄРДР за № 0000260 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Градизьк Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, який має повну загально-середню освіту, на даний час не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.10.2016 року, о 19 годині 15 хвилин - у темний час доби, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz ATEGO 815» н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «ПРІОР ДЕВЕЛОПМЕНТ», рухався в м. Кам`янське по проїжджій частині дамби ГEC м. Кам`янське, що має двосторонню організацію руху, зі сторони правобережної частини м.Кам`янське в напрямку лівобережної частини, зі швидкістю близько 45 км/год.

У зустрічному водієві ОСОБА_8 , напрямку по своїй смузі для руху зі сторони лівобережної частини міста в напрямку правобережної частини з включеним ближнім світлом фар зі швидкістю 40 км/год рухався автомобіль «ВАЗ-2109» д.нз.. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 .

При русі в ділянці звуження проїжджої частини дороги в районі шлюзів та машинного відсіку дамби ГEC, ОСОБА_8 , як водій механічного транспортного засобу, перед здійсненням маневру виїзду на смугу призначену для руху транспортних засобів у зустрічному напрямку, повинен був переконатися в його безпеці з метою уникнути скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Іншими словами, водієві ОСОБА_8 необхідно було діяти відповідно до вимог п.10.1. і 11.3. Правил дорожнього руху України, де вказано:

«п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

«п. 11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу руху зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу».

Однак, в порушення вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України, ОСОБА_8 , не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, здійснюючи рух на технічно справному автомобілі, маючи об`єктивну можливість бачити зустрічно рухомий автомобіль «ВАЗ-2109», проявляючи злочинну недбалість, не переконавшись у безпеці виконуваного маневру, виїхав на смугу, призначену для руху транспортних засобів у зустрічному напрямку, в безпосередній близькості від зустрічно рухомого автомобіля «ВАЗ-2109» д.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 який, на момент здійснення водієм ОСОБА_8 вищевказаного маневру, не мав можливості уникнути зіткнення, оскільки ОСОБА_8 , проявляючи бездіяльність, як водій, після виїзду на смугу зустрічного руху, не робив гальмування аж до зіткнення. В результаті чого, сталося зіткнення вищевказаних автомобілів.

Внаслідок цього зіткнення водієві автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1385-Е від 09.11.2016 року заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми з ранами на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку; тупої травми грудної клітини з переломом 3-го ребра ліворуч; численні ділянки шкіри на лівому плечі смугастої форми, розташовані хаотично між собою, переважно вертикально, яскраво-рожевого кольору, гладкі, блискучі, на рівні оточуючих тканин, розміром від 0,5x0,1 см до 4x0,5 см, які є слідом загоєння саден - відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я понад 21 дня.

Згідно висновку судово - автотехнічної експертизи № 6/10.1-326 від 21.04.2017 року, дії водія автомобіля «Мегсеdеs-Веnz АТЕGО 815» ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 10.1. і 11.3. Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.

У прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 знаходиться порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, оскільки зазначені порушення, безпосередньо спричинили настання даної події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 спочатку свою провину не визнавав, потім свою провину визнав частково, в тій частині, що дійсно він виїхав на зустрічну смугу руху, але водій другого автомобіля міг би уникнути аварії, якщо б прийняв ближче до узбіччя. Пояснив, що 24.10.2016 року він їхав на автомобілі Мерседес Atego , який належить підприємству, на якому він працює. Біля 16 години він проїжджав дамбу, їхав у бік м. Полтава. Разом із ним їхали експедитор ОСОБА_11 та менеджер ОСОБА_12 . Він завжди їздить із експедитором, менеджер з ними постійно не їздить. Їхав він зі швидкістю приблизно 40-45 км/годину, він їздить із такою швидкістю постійно. Водійській стаж у нього з 1992 року, категорії ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Їхав він по своїй полосі руху, на відстані приблизно 50 см від краю узбіччя. Вже почало сутінити. Назустріч йому їхав автомобіль, оскільки він бачив фари. Цей автомобіль він побачив на початку дамби. Водій цього автомобіля на відстані приблизно 30 метрів виїхав на зустрічну смугу руху. Він не зміг нічого зробити, не міг загальмувати. Відбувся удар, після удару автомобіль ВАЗ стояв на своїй смузі руху. Автомобіль яким керував він ударився лівим боком, та від удару заклінино колеса вліво. Він так думає, оскільки він не зміг вивернути руль вправо, гальм не було. На другий день, коли вони забирали автомобіль, то не змогли повернути колеса, вони так і залишилися в тому положенні. При проведенні слідчого експерименту за його участі він давав показання добровільно. Чому слід від коліс автомобіля йде спочатку вправо, він не може пояснити. При проведенні слідчого експерименту був автомобіль Мерседес Атего, заміряли за швидкістю, заміряли місце, де було зіткнення, але були розбіжності з цього приводу. Він показував не місце зіткнення, де воно було. Зіткнення було на смузі руху автомобіля ВАЗ під керуванням потерпілого. Визнав, що виїхав на смугу зустрічного руху, але вважає, що він та потерпілий винуваті обоє, оскільки не витримали необхідний інтервал, потерпілий міг уникнути зіткнення. Можливості ближче рухатися до правого краю у нього не було, оскільки там був відбійник, він їхав на вантажному автомобілі. На місці зіткнення ніяких слідів не було. Точку зіткнення він показував не з автомобіля, а просто пальцем. Слідчий експеримент проводився у світлу пору дня. Автомобіль в тому місці де він показував точку зіткнення автомобілів, не ставили, а просто виміряли за скільки часу він проїде відстань зі швидкістю 40-45 км/год. Коли він показував точку зіткнення автомобілів, то він не мав на увазі частину автомобіля, а мав на увазі то місце, коли автомобіль ВАЗ в`їхав в його автомобіль. При проведенні слідчого експерименту, його попереджували про кримінальну відповідальність. Надалі, провину свою не визнав повністю, просив його виправдати. У нього на утриманні є неповнолітня донька. У разі визнання судом його винним, просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив в судовому засіданні, що 24 жовтня 2015 року він їхав до сестри на своєму автомобілі "ВАЗ -2109" біля 19 години, вже було темно, він їхав з увімкненими фарами ближнього світла. Автомобіль його був справним, блокуючої системи на автомобілі не було. Автомобілем він керував за довіреністю . Їхав зі швидкістю 40 км/год по своїй смузі руху на відстані 40 см від узбіччя. Спочатку назустріч проїхав один автомобіль, потім він побачив, що по зустрічній смузі рухається ще один автомобіль на відстані приблизно 20-ти метрів. Потім він побачив, що цей автомобіль з білою кабіною виїхав на його смугу руху10-15 метрів. Він намагався уникнути зіткнення , намагався гальмувати та прийняти праворуч, але там були відбійники. Він бачив, що цей автомобіль спочатку їхав по своїй смузі руху, а потім різко виїхав назустріч. Склалося таке враження, що водій або задрімав за кермом, або за чим-то нахилився. Ніяких перешкоду у русі для автомобіля не було, інших автомобілів не було. Відстань між автомобілями для роз`їзду біля 1 метра. Вперед він бачив на відстані біля 100 метрів. Заявляє цивільний позов на суму 43373,14 грн. відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль та витрати на придбання ліків , та 50000 грн. відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позивач ОСОБА_6 пояснила в судовому засіданні, що 24 жовтня 2016 року вони їхали по дамбі на автомобілі "ВАЗ-2109" під керуванням ОСОБА_5 . Вона дивилася на поїзд, що проїжджав, коли почула , як ОСОБА_15 крикнув: "Дивись, що робить". Вона повернулася і побачила, що по діагоналі на них їхав автомобіль прямо перед їх автомобілем на відстані 1 метра. До зіткнення вона по руху їхнього автомобіля не відчула зміну напрямку чи гальмування. Заявляє цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, оскільки у неї рвані рани обличчя, вона відчуває себе уродливою. Крім того, вона мала можливість займатися спортом, на даний час в зв`язу із отриманими травмами, у неї немає такої змоги. Просить стягнути витрати на ліки в сумі 2003,03 грн. та моральну шкоду в сумі 20000 грн.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він їхав в якості експедитора разом із водієм ОСОБА_8 та менеджером ОСОБА_17 на автомобіля Мерседес Атего, який належить підприємству Рітейменеджмент . Він розмовляв із менеджером ОСОБА_18 . Він сидів посередині між водієм та ОСОБА_18 . У їхньому автомобіля був увімкнений ближній світ фар, їхали зі швидкістю від 40 до 50 км/год. Відстань від автомобіля до узбіччя біля 1 метру. Поруч їхав потяг і він переключив увагу на потяг . Чи їхали перед їх автомобілем інші автомобілі не знає, на дорогу не дивився. Коли він повернувся, то побачив світло фар перед автомобілем на відстані 2-3 метрів , потім відчув удар. Їх автомобіль понесло ліворуч, потім ще удар, автомобіль винесло за межі проїжджої частини. Після удару їх автомобіль був на зустрічній смузі руху.
Допитаний в якості свідка експерт ОСОБА_19 пояснив в судовому засіданні, що ним була проведена трасологічна та автотехнічна експертизи по даному кримінальному провадженню. У висновку трасологічної експертизи він дійсно вказав місце зіткнення - смуга руху автомобіля марки "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 . Це стандартна фраза, оскільки експертом не було встановлене місце зіткнення автомобілів відносно проїжджої частини, як точки. Тільки був встановлений кут контакту. На схемі до протоколу огляду місця ДТП відображена смуга, сліди зносу. Місце зіткнення не встановлене. Саме на якій смузі руху відбулось зіткнення, він не встановив. Аналогічно можна сказати, що зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля "ВАЗ 2109" під керуванням ОСОБА_5 .Також він не може стверджувати, що саме автомобіль марки "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 , виїхав на зустрічну смугу руху. Експертизою встановлені кут та зони зіткнення. Висновки автотехнічної експертизи підтверджує. Уточнив, що у висновку трасологічної експертизи на 3 сторінці ним допущено технічну помилку, вірним є встановлена дія деформуючої сили зліва-направо, спереду - назад обох транспортних засобів. У висновку він допустив технічну помилку та вказав дію деформуючої сили - справа -наліво. Встановлений кут зіткнення 5,5 градусів, це є практично зустрічне зіткнення. Згідно проведеного дослідження контактуюча пара не встановлена. Контактуюча пара - це коли чітко слідоутворюючий об`єкт відобразився на слідоприймаючому об`єкті. В даному випадку контактуючу пару не знайдено. Але за сукупністю пошкоджень, їх локалізацією та їх характеру змогли встановити кут зіткнення . Яким чином вимірювали кут зіткнення, викладено у таблиці до висновку автотехнічної експертизи. Вони встановлювали автомобілі, вздовж поздовжніх осей автомобілів були натягнуті шнури , у місці їх перетинання був покладений аркуш паперу, зафіксоване дане положення шнурів. Після чого транспортиром був виміряний кут. Отримали кут 5,5 градусів. Щодо питання про розвернутого кута у 180 градусів, то може сказати, що згідно геометричних вимірів, кут у 0 градусів дорівнює куту у 180 градусів. В схемі до протоколу місця ДТП зафіксований слід правого переднього колеса автомобіля "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 . Все одно за наявності даного сліду колеса, місце зіткнення неможливо встановити. Воно могло бути до початку цього сліду. Перекриття автомобілів було мінімальне. При проведення експертного дослідження в наявності були чіткі пошкодження та встановлений кут зіткнення. Щодо розбіжностей, а саме в тому, що при проведення трасологічної експертизи він вказував, що зіткнення відбулося в межах смуги руху автомобіля марки "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 , а у висновку автотехнічної експертизи при дослідженні вказав, що водій даного автомобіля виїхав на зустрічну смугу руху, оскільки вихідні дані були задані у постанові слідчого від 06 квітня 2017 року. Експерт лише аналізує вихідні дані, проводить дослідження по заданим вихідним даним, а потім пише висновок. Експерт працює за постановою, де заданий варіант подій. Відступити він немає права. Якщо б щось не відповідало дійсності, то він все одно провів би дослідження по заданим варіантам подій, але вказав свій висновок. Якщо б було вказано, що автомобіль "ВАЗ 2109" виїхав на зустрічну смугу руху, то висновки були такі б, тільки при цьому були б змінені прізвища водіїв, тобто навпаки. Але в даному випадку слідчим не були задані дані, які б суперечили тому, що автомобіль марки "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 , виїхав на зустрічну смугу , тому він і надав такий висновок.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, його провина доведена повністю та підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження, які за клопотанням прокурора та за згодою сторін кримінального провадження досліджені безпосередньо судом під час судового розгляду , а саме:
-витягом з кримінального провадження № 0000260 (а.к.п.1)
-протоколом дорожньо-транспортної пригоди від 24.10.2016 року, відповідно до якого оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю автомобілів"Мерседес Бенц Атего" д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 та "ВАЗ-2109" д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , схемою до протоколу, фототаблицею (а.к.п.6-11, 12, 13-23)
- актом огляду транспортного засобу від 24.10.2016 року, відповідно до якого оглянуто автомобіль Мерседес Бенц Атего, д.н.з. НОМЕР_4 , під час якого було виявлено деформацію передньої лівої частини кабіни автомобіля, автомобіль був без вантажу, огляд стану рульового управління не проводився , огляд гальмівної системи не проводився, огляд стану освітлюваних приладів, вітрового і бокового скла автомобіля, дзеркал заднього огляду, ступень їх забруднення, наявність та стан склоочисників, положення важелів ручного гальма та переключення передач не проводився. (а.к.п.24-25)
- актом огляду транспортного засобу від 24.10.2016 року, відповідно до якого оглянуто автомобіль "ВАЗ 2109", д.н.з. НОМЕР_3 , під час якого було виявлено деформацію передньої частину , бокової лівої частини автомобіля, автомобіль був без вантажу, огляд стану рульового управління не проводився , огляд гальмівної системи не проводився, огляд стану освітлюваних приладів, вітрового і бокового скла автомобіля, дзеркал заднього огляду, ступень їх забруднення, наявність та стан склоочисників, положення важелів ручного гальма та переключення передач не проводився. (а.к.п.26-27)
-медичною довідкою щодо придатності до керування транспортним засобом ОСОБА_8 , виданої 27.04.2016 року (а.к.п.33)
- посвідченням водія на ім`я ОСОБА_8 серії НОМЕР_5 , виданого 09.02.1999 року, відповідно до якого ОСОБА_8 має право на керування В,С,D категоріями транспортних засобів. (а.к.п.34)
- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відповідно до якого транспортний засіб MERCEDES- BENZ ATEGO вантажний фургон д.н.з. НОМЕР_1 належить ТОВ "Пріор Девелопмент".(а.к.п.34)
- наказом № РЕМ000051 від 30 червня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 було прийнято на роботу водієм автотранспортного засобу відділу збуту ТОВ "Рітейл Естейт Менеджмент" (а.к.п.35)
- протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00241-02453-16 від 26.08.2016 року, відповідно до якого ТОВ "Діагностичний центр "Таксомоторсервіс" автомобіль MERCEDES- BENZ ATEGO вантажний фургон д.н.з. НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним.(а.к.п.36)
- висновком № 2/112 від 25.10.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 ознак сп`яніння не виявлено.(а.к.п.38)
- постановою від 25.10.2016 року, відповідно до якої визнано речовими доказами автомобіль MERCEDES- BENZ ATEGO вантажний фургон д.н.з. НОМЕР_1 .(а.к.п.43-45)
- постановою від 25.10.2016 року, відповідно до якої визнано речовими доказами автомобіль ВАЗ-2109 н.з. НОМЕР_3 (а.к.п.46,48)
- висновками експерта № 21/10.4-88 від 09.11.2016 року, в результаті проведення транспортно - трасологічної експертизи, відповідно до яких аналіз наведених матеріалів кримінального провадження та інформаційних джерел не дозволяє встановити місце зіткнення ТЗ як геометричної точки щодо меж проїзної частини дороги, проте, враховуючи розташування слідів "Бокового занесення" автомобіля " MERCEDES- BENZ ATEGO 815", розташування ділянки скупчення що відокремилися від ТЗ дрібних часток: осколків стекол та пластику, а також пошкоджень отриманих ТЗ в результаті їх взаємного контактування - необхідно дійти висновку, що місце зіткнення ТЗ було розташоване в межах смуги руху автомобіля " MERCEDES- BENZ ATEGO 815"; в результаті роздільного і порівняльного дослідження пошкоджень на транспортних засобах, наданих в розпорядження експерта, встановлено, що форма, локалізація, характер і спрямованість утворення пошкоджень досліджуваних транспортних засобів збігається в тому випадку, якщо при первинному контакті подовжні осі автомобілів розташовувалися під кутом 5,5+-5 градусів, при цьому, як автомобіль " MERCEDES- BENZ ATEGO 815", так і автомобіль ВАЗ-2109 контактували передніми лівими частинами .(а.к.п.77-88)
- висновком судової медичної експертизи № 1385-Е від 09.11.2016 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_5 пошкодження у вигляді сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми з ранами на обличчі, яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку, тупої травми грудної клітини з переломом 3-го ребра ліворуч; численні ділянки шкіри на лівому плечі смугастої форми, розташовані хаотично між собою, переважно вертикально, яскраво-рожевого кольору, гладкі, блискучі, на рівні оточуючих тканин розміром від 0,5 см х0,1 см до 4х0,5 см, які є слідом загоєння саден - відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більше 21 дня; вищезазначені пошкодження виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів, або при ударі о подібні; давність утворення пошкоджень може відповідати терміну, вказаному у медичних документах, при потраплянні до лікарні о 21.45 годині була взята кров для токсикологічного дослідження, при якому в крові етілового алкоголю не виявлено. (а.к.п.91-92)
- актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги від 24.10.2016 року (а.к.п.100-101)
- висновком судово-медичного експерта № 198-Е від 19.02.2018 року , відповідно до якого виявлені у ОСОБА_6 пошкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з ранами та синцями на обличчі, яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку, симптоматика якої регресувала після 16-ої доби, синці на нижніх кінцівках - відносяться до легких тілесних пошкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більш 6, але менш 21 дня (Наказ МОЗ України № 6 від17.01.1995 року).(а.с.п.)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 березня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на місці дорожньо-транспортної пригоди розповіли та показали яким чином відбулася дорожньо-транспортна пригода, схема до протоколу, фототаблиця до протоколу (а.п.к.114-119, 120-121, 122- 128)
- висновком автотехнічної експертизи № 6/10.1-326 від 21.04.2017 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля "Mercedes-Benz ATEGO 815" ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1 і11.3 Правил дорожнього руху України;в даній дорожній обстановці водій автомобіля "ВАЗ-2109" ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України; в умовах місця події технічна можливість запобігти пригоди для водії автомобіля "Mercedes-Benz ATEGO 815" ОСОБА_8 визначалася виконанням ним вимог п.п.10.1 і 11.3 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх; в умовах місця події технічна можливість уникнути пригоди не визначалася односторонніми діями водія автомобіля "ВАЗ-2109" ОСОБА_5 ; при заданому механізмі події дії водія автомобіля "Mercedes-Benz ATEGO 815" ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п.10.1 і11.3 Правил дорожнього руху України , що, з технічної точки зору, знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди; при заданому механізмі події в діях водія автомобіля "ВАЗ-2109" ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, могли б знаходитися в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.(а.к.п.139-141)
- протоколом огляду від 27.10.2017 року , відповідно до якого в присутності понятих була оглянута ділянка місцевості проїжджої частини Дамби ГЕС, фототаблиця до протоколу (а.к.п.155-156, 157)
Покази обвинуваченого про невизнання своєї вини суд розцінює, як бажання уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Сторона захисту посилається на те, що судовим медичним експертом при проведення судової медичної експертизи потерпілого ОСОБА_20 , експертом лише частково досліджена медична документація, а саме діагноз в частині черепно-мозкової травми та переламу ребра встановлювався при проведенні обстеження не судово-медичним експертом, а невідомими особами, тобто засвідчив факт наявності в історії хвороби опису рентгенівського знімку ГК, експерт не зазначає, хто саме визначив наявність перелому , хто вніс запис, чи є ця особа медиком. Крім того, сама рентгенограма експерту навіть не надана, у медичній документації відсутній опис перелому ребра, його локалізація. Відсутні дані про те, що у медичній документації знаходилася рентгенограма, при обстеженні не виявлені тілесні пошкодження в районі грудної клітини, відсутня відповідь на питання слідчого про механізм утворення тілесних пошкоджень. Висновок взагалі не відповідає вимогам ст. 102 КПК України.
Суд не приймає доводи захисту в цій частині, оскільки висновок судово-медичної експертизи № 1385-Е від 09 листопада 2016 року повністю відповідає вимогам ст. 102 КПК України, в ньому зазначено коли, де, ким на якій підставі була проведена експертиза , місце та час проведення експертизи, хто був присутній при проведенні експертизи, перелік питань, що були поставлені експертові, опис отриманих експертом матеріалів та які були використані експертом, докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка, обґрунтування відповіді на кожне поставлене питання.
Так, експерт ОСОБА_21 у своєму висновку № 1385-Е від 09.11.2016 року виконала вимоги ст. 102 КПК України. Так, експерт зазначає, що їй представлено медичну карту стаціонарного хворого КЗ "ДМЛШМД"ДОР" № 6867 на ім`я ОСОБА_5 . Щодо відсутності опису перелому 3-го ребра, не відповідає дійсності, оскільки опис вказаного пошкодження міститься в описовій частині згідно медичної документації.
Висновок експерта № 1385 від 09.11.2017 року суд розцінює як об`єктивний та правильний, належний та допустимий доказ.
Сторона захисту посилається на можливе виникнення несправності транспортного засобу, а саме автомобіля "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 , для чого необхідне було призначення та проведення автотехнічної експертизи , що не було зроблено.
Однак суд не погоджується зі стороною захисту, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявний протокол № 00241-02453-16 складений 26.08.2016 року перевірки технічного стану транспортного засобу автомобіля "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 , який в судовому засіданні досліджений, з якого вбачається, що транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним.(а.к.п.36)
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 вказує на допущення експертом ОСОБА_19 помилок та неточностей при проведенні експертиз по даному кримінальному провадженню.
Судом встановлено, згідно з даними протоколу огляду місця події та схемою до нього, встановлено факт зіткнення автомобіля «ВАЗ-2109» під керуванням ОСОБА_5 із транспортним засобом марки "Mercedes-Benz ATEGO 815" під керуванням ОСОБА_8 , про що також свідчать характер та локалізація технічних пошкоджень на транспортних засобах.
Із даних, що містяться у висновку судової автотехнічної експертизи № 6/10.1-326 від 21.04.2017 року вбачається, що в даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили б йому виконати їх. Саме дії водія ОСОБА_8 знаходилися в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Суд не приймає доводи сторони захисту, оскільки експерт ОСОБА_19 був допитаний в судовому засіданні та вказував на вказані ним неточності та виправив їх в судовому засідання, відповідно надав пояснення.
Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 вказує,що докази, на яких ґрунтується обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , є недопустимими, оскільки були отримані в період досудового розслідування, коли ОСОБА_8 перебував у статусі свідка. Це, зокрема, стосується відомостей про обставини дорожньо-транспортної пригоди, наданих ним як свідком під час проведення слідчого експерименту. Вказані докази були використані як вихідні дані при проведенні експертиз, що, на його думку, суперечить положенням зазначеної норми кримінального процесуального права.
Однак, суд не погоджується із доводами захисту по наступним підставам.
Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК.
Частиною першою статті 87 КПК передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд зауважує, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті в редакції від 13 квітня 2012 року дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.
Можливість притягнення до відповідальності особи, яка здійснила збирання доказів шляхом істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок чого такі відомості були отримані, про що йдеться у частині третій статті 87 КПК у редакції від 13 квітня 2012 року, також вказує на те, що такі діяння мають бути неправомірними.
Положення норми права, передбаченої пунктом 6 частини другої статті 87 КПК у редакції від 13 квітня 2012 року, спрямовані на реалізацію такої засади кримінального провадження, як свобода від самовикриття, право на мовчання, що є загальновизнаними міжнародними стандартами.
Згідно з вимогами частини першої статті 18 КПК жодна особа не може бути примушена визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, а відповідно до вимог частини другої цієї статті - кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.
Тобто законодавцем заборонено стороні обвинувачення вчиняти дії, спрямовані на примушування будь-якої особи до визнання винуватості або говорити з приводу підозри чи обвинувачення, а вчинення дій всупереч цій забороні має визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
Так, пунктом 6 частини другої статті 87 КПК в редакції від 13 квітня 2012 року передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод діяння з отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
В самій назві статті 87 КПК законодавець визнання доказів недопустимими обумовив їх отриманням внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ОСОБА_8 як свідком під час проведення слідчого експерименту з його участю, такими, що отримані внаслідок вчинення слідчим діянь, які б мали ознаки істотного порушення права заявника на мовчання та свободи від самовикриття, суд бере до уваги таке.
Із матеріалів кримінального провадження видно, що відомості про дорожньо-транспортну пригоду до ЄРДР були внесені по факту кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_8 . Останній, викладаючи власну версію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, твердив про відсутність своєї винуватості у її наслідках, про дотримання ним правил дорожнього руху. Такі його твердження слідчий, відповідно до вимог частини другої статті 9 КПК, зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити та у разі їх підтвердження прийняти процесуальне рішення про закриття цього кримінального провадження за реабілітуючими обставинами. Саме з метою перевірки й уточнення наданих ОСОБА_8 відомостей щодо обставин ДТП за його згодою був проведений слідчий експеримент. Його проведенню передувало роз`яснення права не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_8 була надана можливість висловити свою власну точку зору причин настання ДТП і в такий (законний) спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права.
У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_8 , або слідчий у будь-якій формі примушував би ОСОБА_8 до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі ОСОБА_8 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим. Не містять спростувань цьому й доводи заяви.
Тільки після отримання висновків автотехнічної експертизи, відповідно до яких в даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили б йому виконати їх. Саме дії водія ОСОБА_8 знаходилися в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, йому було оголошено про підозру.
Судом встановлено, що слідчий експеримент було проведено у порядку, визначеному КПК.
Відповідно до вимог частини першої статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.
Таким чином, висновок автотехнічної експертизи № 6/10.1-326 від 21.04.2017 року суд вважає допустимим, належним і достовірним доказом.
Суд приходить до висновку , що порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками .
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 5 листопада 2015 року № 5-218кс15, згідно якого у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Посилання сторони захисту на те, що згідно висновку трасологічної експертизи № 21/10.4-88 від 09.11.2016 року визначено, що зіткнення відбувалося в межах смуги руху автомобіля марки "Mercedes-Benz ATEGO 815" під керуванням ОСОБА_8 , є необґрунтованим, оскільки при проведення автотехнічної експертизи № 6/10.1-326 від 21.04.2017 року , при дослідженні питання № 2 (а.к.п.141) було встановлено, що автомобіль марки "Mercedes-Benz ATEGO 815" під керуванням ОСОБА_8 рухався в зустрічному напрямку по смузі руху автомобіля "ВАЗ-2109". Тако в судовому засіданні експерт пояснив , що у висновку транспортно-трасологічної експертизи він дійсно вказав місце зіткнення - смуга руху автомобіля марки "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 . Це стандартна фраза, оскільки експертом не було встановлене місце зіткнення автомобілів відносно проїжджої частини, як точки. Та пояснив, що при проведенні ним автотехнічної експертизі слідчим не були задані дані, які б суперечили тому, що автомобіль марки "Mercedes-Benz ATEGO 815", яким керував ОСОБА_8 , виїхав на зустрічну смугу , не було, тому він і надав такий висновок.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 вказав на те, що експерт ОСОБА_19 не міг проводити автотехнічну експертизу, оскільки він був допитаний в якості свідка, однак суд вважає, що підстав для відводу експерта під час досудового слідства не існувало згідно з нормами КПК України, оскільки допит експерта був проведений щодо наданого ним висновку транспортно-трасологічної експертизи, а не щодо обставин кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що показання потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , цивільного позивача ОСОБА_23 об`єктивно підтверджуються даними протоколів огляду місця події від 24 жовтня 2016 року із план-схемою до нього, огляду транспортних засобів, висновків судово-медичної експертизи №1385-Е від 09.11.2016 року, висновками транспортно-трасологічної та автотехнічної автотехнічних експертиз , які узгоджуються між собою та з іншими доказами.
Вищевказані докази ретельно досліджені судом та визнані достатніми та допустимими доказами, які у своїй сукупності доводять висунуте ОСОБА_8 обвинувачення. На підставі їх аналізу суд дійшов висновку про те, що зіткнення відбулося між автомобілем марки "Mercedes-Benz ATEGO 815" під керуванням ОСОБА_8 з автомобілем марки "ВАЗ 2109" під керуванням ОСОБА_5 на зустрічній смузі руху для автомобіля марки "Mercedes-Benz ATEGO 815" .
Європейський суд з прав людини у п.65 рішення по справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Оцінюючи всі надані по справі докази, пояснення потерпілого, свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_8 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доказана повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликого ступеню тяжксоті, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
ОСОБА_8 раніше не судимий (а.к.п.185),не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра( а.к.п.187, 189), має позитивні характеристики з місця роботи (а.к.п.191), має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п. 195)
Обставинами, що пом`якшують покарання, є наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Вивчивши всі вказані обставини, суд вважає, що ОСОБА_8 можливо призначити мінімальне покарання, визначене санкцією ч.1 ст.286 КК України.
Окрім того, суд враховує роз`яснення, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння необережного злочину, даних про те, що останній будь-коли скоював адміністративні правопорушення, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу - відсутні, але , враховуючи обставини скоєння злочину та його наслідки, відношення обвинуваченого до вчиненого , думку потерпілого, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого й додаткове покарання, передбачене санкцією статті, позбавивши його права керування на мінімальний передбачений строк, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Водночас, обвинувачений ОСОБА_8 звернувся із заявою, в якій просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, відповідно до ч.2 ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, у зв`язку із чим ОСОБА_8 підпадає під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
За таких обставин, суд вважає, що заява обвинуваченого підлягає задоволенню, а ОСОБА_8 звільненню від призначеного покарання, оскільки останній має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. За інформацією, наданою Виконавчим комітетом Шевченківської районної в м. Полтави ради , ОСОБА_8 не позбавлявся батьківських прав відносно своєї дитини.
Вирішуючи цивільні позиви потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та цивільного позивача ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.
За змістом ч.1 ст. 128 ЦПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу, а згідно з ч. 1 ст. 129 КПК суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням та шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Суд першої інстанції встановив , що шкоду потерпілому ОСОБА_5 та цивільному позивачу ОСОБА_6 було завдано внаслідок грубого порушення ОСОБА_8 ПДР, у результаті чого сталася ДТП, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК.
Судом встановлено, що автомобіль марки "Mercedes-Benz ATEGO 815" під керуванням ОСОБА_26 належить на праві власності підприємству ТОВ "ПРІОР ДЕВЕЛОПМЕНТ" , обвинувачений ОСОБА_8 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах та виконував перевезення товару.
З цих обставин випливає, що шкоду було завдано обвинуваченим під час виконання ним своїх трудових обов`язків, пов`язаних з експлуатацією зазначеного автомобіля.
Представник цивільного відповідача- ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 та цивільного позивача ОСОБА_6 .
Відповідно до статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Разом з тим, частиною другою статті 1187 ЦК визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Суд вважає, що положення статей 1172, 1187 ЦК є спеціальними щодо положень статей 1166, 1167 ЦК. У зв`язку з цим перевага в застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Зазначений підхід узгоджується з усталеною судовою практикою. Зокрема, до такого ж висновку дійшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-108цс13.
Отже, відповідно до положень ЦК за шкоду, заподіяну працівником власника джерела підвищеної небезпеки, має відповідати юридична особа, якій належить транспортний засіб.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу "ВАЗ 2109" в сумі 41954,86 грн., та витрат на лікування в сумі 1418,28 грн., суд вважає, що позовні вимоги належним чином підтвердженні під час судового розгляду звітом № 0089/11 від 11.11.2016 року (а.с.п.43-67) , довідкою з лікарні (а.с.п.70), чеками (а.с.п.74) , та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з цивільного відповідача ТОВ "ПРІОР ДЕВЕЛОПМЕНТ" в повному обсязі в загальній сумі 43373,14 грн.
Вирішуючи цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у відшкодування витрат на придбання лікарських засобів в сумі 2000,03 грн., суд вважає, що позовні вимоги належним чином підтвердженні під час судового розгляду наданою довідкою з лікарні (а.с.п.71) , квитанціями (а.с.п.72) , та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з цивільного відповідача ТОВ "ПРІОР ДЕВЕЛОПМЕНТ" в повному обсязі в сумі 2000,03 грн.
Вирішуючи цивільні позови потерпілого ОСОБА_5 та цивільного позивача ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди , суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянинові діями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода причинна не з його вини. Моральна шкода відшкодовується, у тому числі і в грошовій формі. Розмір відшкодування визначається судом з врахуванням вмісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних стражданнях потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Суд погоджується із доводами потерпілого ОСОБА_5 , про те, що внаслідок скоєного злочину та отримання тілесних ушкоджень, він переніс фізичний біль , душевні страждання, та задовольняє позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди повністю в сумі 50000 грн., які стягує з ТОВ "ПРІОР ДЕВЕЛОПМЕНТ" .
Суд погоджується із доводами цивільного позивача ОСОБА_6 про те, що внаслідок скоєного злочину та отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла фізичний біль та постійного душевного страждання, змушена додавати додаткових зусиль для подальшої організації свого життя вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, але позовні вимоги задовольняє частково в сумі 20000 грн. з врахування тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та вимоги розумності та справедливості , та стягує з ТОВ "ПРІОР ДЕВЕЛОПМЕНТ" .
Процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 1650,75 грн.(а.к.п.76), та автотехнічної експертизи в сумі 703,68 грн.(а.к.п.138) , які документально підтверджені, суд на підставі ст. 124 ч.2 КПК України стягує з обвинуваченого ОСОБА_8 в повному обсязі.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначити покарання у вигляді 2(двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_8 звільнити від призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 не обиралася.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта грошові кошти в загальній сумі 2354,43 грн.
Стягнути з ТОВ "ПРІОР ДЕВЕЛОПМЕНТ" на користь потерпілого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в загальній сумі 43373,14 грн. моральної шкоди - 50 000 гривень.
Стягнути з ТОВ "ПРІОР ДЕВЕЛОПМЕНТ" на користь цивільного позивача ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди- 2000,03 грн., моральної шкоди - 20 000 гривень.
Речові докази: автомобіль марки MERCEDES- BENZ ATEGO вантажний фургон д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Пріор Девелопмент" та знаходиться у відповідальному зберіганні представника ТОВ "Пріор Девелопмент" ОСОБА_10 , залишити в розпорядженні власника ТОВ "Пріор Девелопмент".
Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ "2109" н.з. НОМЕР_3 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_27 , повернули у розпорядження власника ОСОБА_5 .
На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1