Провадження №1-кп/761/162/2018
В И Р О К
Іменем України
20 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 141 001 000 123 92, у якому

гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, громадянин України, українець, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-18.08.2010 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 191, ст. 70, 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

-20.01.2012 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 191, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-14.09.2012 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

у с т а н о в и в :
ОСОБА_8 вчинив низку умисних злочинів проти власності за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_8 03.10.2014, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під приводом закупки будівельного матеріалу для проведення утеплювальних робіт у вказаному будинку, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої гр. ОСОБА_4 у сумі 2500 грн.
Так, 03.10.2014 ОСОБА_4 вирішила здійснити утеплення стін будинку, які охоплюють її квартиру. Проходячи вулицею Пимоненка в м. Києві, вона звернула увагу на бригаду, яка здійснювала утеплювальні роботи у вказаному будинку, де і обговорила з ОСОБА_8 всі умови проведення вищевказаних робіт.
Далі ОСОБА_8 разом із потерпілою пройшли до будинку останньої, де ОСОБА_8 визначив об`єм робіт і сказав, що потрібно закупити будівельні матеріали для роботи, для цього йому необхідно надати грошові кошти в розмірі 30% від виконання всієї роботи, на що ОСОБА_4 погодилася. Однак ОСОБА_4 , не маючи такої суми грошових коштів, передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 грн.
У той же день 03.10.2014 ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Пимоненка, 4 в м. Києві, під час виконання робіт в даному будинку зустрів гр. ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння її грошовими коштами, повідомив, що суми грошових коштів, наданих нею, недостатньо, тому потрібно доплатити, на що остання погодилася.
Після розмови ОСОБА_4 передала ОСОБА_8 гроші у сумі 1500 грн.
ОСОБА_8 , отримавши грошові кошти в загальній сумі 2500 гривень, почав уникати зустрічей та телефонних розмов із ОСОБА_4 . Вказаними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_8 на початку жовтня 2014 року, в денний час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , під приводом закупки будівельного матеріалу для проведення утеплювальних робіт у вказаному будинку, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами в сумі 3800 гривень, які належать ОСОБА_6 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Так, ОСОБА_6 на початку жовтня 2014 року побачив, що мешканка його будинку ОСОБА_4 здійснює утеплення стін своєї квартири, вирішив спільно із нею здійснити вказані роботи. Для цього ОСОБА_4 познайомила ОСОБА_6 з ОСОБА_8 , після чого останній визначив розмір виконання робіт та сказав ОСОБА_6 , що йому потрібні грошові кошти для закупки будівельного матеріалу в сумі 3800 гривень.
ОСОБА_8 , увійшовши в довіру ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 з метою особистого збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, отримав грошові кошти в сумі 3800 гривень для закупки будівельного матеріалу.
Далі ОСОБА_8 , отримавши грошові кошти в загальній сумі 3800 гривень, почав уникати зустрічей та телефонних розмов із ОСОБА_6 . Вказаними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами на загальну суму 3800 грн., завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду.
У подальшому ОСОБА_8 взяті на себе зобов`язання не виконав, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_8 13 жовтня 2014 року, приблизно о 12 годині, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_5 під приводом закупки будівельного матеріалу для проведення утеплювальних робіт у вказаному будинку, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами в сумі 3600 гривень, які належать ОСОБА_5 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
ОСОБА_8 , реалізуючи свій умисел на заволодіння чужим майном ОСОБА_5 , повідомив останньому, що займається утепленням стін будинків і для проведення даних робіт потрібно закупити будівельні матеріали, на які потрібно витратити грошові кошти в сумі 3600 гривень, які має надати замовник.
ОСОБА_5 , враховуючи те, що мешканці його будинку, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вже здійснюють утеплювальні роботи, через ОСОБА_8 погодився на вказані умови та в своїй квартирі АДРЕСА_5 передав грошові кошти в сумі3600гривень ОСОБА_10 ,
ОСОБА_8 будівельні матеріали не закупив, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами на загальну суму 3600 гривень, завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду. В подальшому ОСОБА_8 взяті на себе зобов`язання не виконав, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
А всього ОСОБА_8 своїми умисними діями завдав потерпілим шкоди на загальну суму 9900 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки повторно, шляхом зловживання довірою, заволодів чужим майном.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений свою вину повністю визнав. Щиро покаявся, просив затвердити угоду про примирення з потерпілими.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також просили затвердити угоду, повідомили суду, що спричинена діями обвинуваченого шкода повністю їм компенсована.

Відповідно до угоди обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні за викладених у цьому вироку обставин інкримінованого йому злочину.

Сторонами узгоджена міра покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, перевіривши угоду, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, у силу ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Згідно зі ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК, віднесений до злочинів середньої тяжкості.

Сторонами дотримані умови ч. 8 ст. 469 КПК України, оскільки угода укладена з усіма потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

Зміст угоди про примирення відповідає положенням ст. 471 КПК, оскільки містить дані про її сторони, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого відповідно до Кримінального кодексу України, суттєві для кримінального провадження обставини, у тому числі розмір завданої шкоди, відомості про її відшкодування.

Сторонами узгоджене покарання, а також зазначені передбачені ст. 473, 476 КПК наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений і потерпілі підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність передбачених ч.7 ст.474 КПК підстав для відмови у затвердженні угоди, оскільки її умови не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, узгоджений порядок відшкодування шкоди, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, угода про примирення підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про примирення від 20.06.2018 між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 120 141 001 000 123 92 затвердити.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу у сумі 17 620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. повернути заставодавцеві - ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1