Ухвала

05 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 185/12293/14-к
провадження № 51-6682 зп 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо нього на підставах неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм законодавства України та клопотання про поновлення строку на подання заяви про їх перегляд,
в с т а н о в и в:
За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, ОСОБА_4 засуджено: за ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією усього майна, яке є його власністю; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців із конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців із конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2009 року і за сукупністю вироків остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років із конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 листопада 2017 року вирок й ухвалу щодо ОСОБА_4 залишив без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
Верховний Суд ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 року повернув заяву ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю процесуального порядку та повноважень Верховного Суду щодо їх розгляду.
Засуджений знову звернувся із заявою про перегляд судових рішень на підставах, передбачених главою 33 КПК, посилаючись на порушення судами вимог КПК, що призвело, на його думку, до незаконного засудження. До заяви додав заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд судових рішень.
Перевіривши матеріали провадження за заявою та наведені в клопотанні доводи, касаційний суд дійшов висновку, що заяву необхідно повернути особі, яка її подала з огляду на таке.
15 грудня набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено з тексту цього Кодексу главу 33. Таким чином, на час звернення ОСОБА_4 з відповідною заявою та клопотанням відсутній процесуальний порядок й повноваження Верховного Суду щодо їх розгляду.
Ураховуючи наведене, вказана заява і клопотання не можуть бути розглянуті Верховним Судом і підлягають поверненню.
Керуючись пунктами 1, 6 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», ч.1 ст. 5 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо нього на підставах неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм законодавства України й клопотання про поновлення строку на подання заяви про їх перегляд повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3