Справа № 520/5246/18
Провадження № 1-кс/520/2221/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2018 року місто Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання т.в.о. слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідчого вбачається, що 27.11.2017 року приблизно о 12:00 по вул. Ільфа і Петрова Київського району м.Одеси, з боку вул.Академіка Вільямса в напрямку в проспекту Академіка Глушко рухався автомобіль марки «ЗАЗ - Деу Сенс» д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який навпроти будинку №23 по вул. Ільфа і Петрова, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішої одному переходу. Внаслідок ДТП, пішохід ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження.
21.03.2018 року за вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

21.03.2018 року вище вказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України , арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу», а саме вищевказаний транспортний засіб являється речовим доказом по кримінальному провадженні, в зв`язку з тим що він зберіг на собі сліди скоєного злочину.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів , мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».
У зв`язку з викладеним, у органа досудового розслідування виникла необхідність в арешті вищезазначеного автомобілю , який має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України автомобіль марки «ЗАЗ - Деу Сенс» д/н НОМЕР_1 , номер кузову (шассі - НОМЕР_2 ), підпадає під ознаки іншого володіння особи , який відповідно до копії свідоцтва ( НОМЕР_3 ) про реєстрацію транспортного засобу який належить ОСОБА_6 зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1
Підставою тимчасового вилучення майна згідно п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України, автомобіль ЗАЗ - Деу Сенс» д/н НОМЕР_1 , номер кузову (шассі - НОМЕР_2 ), відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту згідно п.1, п.11 ч.2 ст.170 КПК України, на вищевказаний транспортний засіб, є збереження речового доказу яким єЗАЗ - Деу Сенс» д/н НОМЕР_1 , номер кузову (шассі - НОМЕР_2 ), який має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні його арешт потрібен для позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного, та об`єктивного рішення.
Якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по провадженню.
Слідчий просив суд розглянути клопотання за його відсутності, вимоги викладені в останньому підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши надані докази у сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки накладення арешту майна для інших осіб; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завдання кримінального провадження.

З урахуванням вищезазначених обставин, враховуючи те, що сторона обвинувачення не довела суду, що на теперішній час існують обґрунтовані підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно, відсутні правові підстави на арешт майна, оскільки зазначений автомобіль не вилучався та не являється тимчасово вилученим майном, ст.286 ч.1 КК України не передбачає конфіскацію чи спеціальну конфіскацію, цивільний позов відсутній, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.93, 110, 171, 173, 309, 372, КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення згідно ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1