Справа № 461/3232/18
Провадження № 1-кс/461/3169/18
УХВАЛА
іменем України
07.05.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю представника заявників адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_5 ОСОБА_6 , в якій просить визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0001068 від 12.12.2016 року щодо неповернення тимчасово вилученого майна та зобов`язати негайно повернути речі та предмети вилучені під час проведення обшуку 29.03.2017 року у помешканні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: смартфон «HTC Dezire 600 duai sim» № FA3A7WB00542, системний блок та ноутбук «ASUS x75VC» та під час проведення обшуку 29.03.2017 року в приміщенні по вул. Тершаковців, 5 у м. Львові у ОСОБА_6 , а саме смартфон «Samsung Galaxy 3».

В обґрунтування скарги покликається на те, що СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001068 від 12.12.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 28ч.1 ст. 203-2 КК України. В ході досудового розслідування, під час проведення обшуку 29.03.2017 року у помешканні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_6 вилучено вищевказані речі. Заявник зазначає, що 02.05.2018 року звертався до слідчого ОСОБА_4 з клопотанням про повернення вилучених під час обшуку речей, однак 02.05.2018 року слідчими винесено постанову про відмову у задоволення вказаного клопотання.

Заявник зазначає, що слідчий в порушення вимог ч.5 ст.171 КПК України у встановлений законом строк не звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Тому, таке майно підлягає поверненню власникам. Просить скаргу задоволити.

Представник заявників у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій, просив скаргу задоволити.

Слідчий в судовому засіданні вимоги скарги заперечив, просив відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0001068, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ст. 303 КПК України під час досудового розслідування до слідчого судді може бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що в провадженні старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001068 від 12.12.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.1 ст. 203-2 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що представник заявників адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням про повернення вилученого під час обшуку 29.03.2017 року майна.

02 травня 2018 року старшим слідчим СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 було розглянуто вказане клопотання та прийнято рішення про відмову в його задоволенні.
Крім цього, слідчим суддею встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0001068 згідно ухвал слідчого слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 березня 2017 року було надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 та у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З резолютивної частини вищевказаних ухвали про надання дозволу на проведення обшуку вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на відшукання та вилучення, зокрема, комп`ютерної техніки, яка містить інформацію про вчинення кримінального правопорушення та діяльності щодо організації азартних ігор, мобільних телефонів та інших засобів зв`язку.

29 березня 2017 року на підставі вказаних вище ухвал слідчого судді від 22 березня 2017 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого вилучено, зокрема мобільний телефон марки «Samsung» та за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого серед іншого вилучено мобільний телефон марки «HTC», системний блок та ноутбук «ацер»;

Постановами від 29 березня 2017 року та 30 березня 2017 року вилучене майно було визнане речовими доказами у кримінальному провадженні (т.5, а.м.к.п. 187-190, т. 3 а.м.к.п.129,130).

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

На підставі ч.7 ст.236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З огляду на положення ч.7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, що входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, не вважаються тимчасово вилученим майном, відтак на таке майно не поширюються положення кримінального процесуального законодавства щодо режиму тимчасового вилучення та порядку повернення такого майна.

Окрім того, заявником не надано суду жодних доказів вилучення іншого майна крім того, яке зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги в частині повернення вилученого майна необхідно відмовити, оскільки таке майно визнано речовим доказом, а відповідно до ст. 100 КК України доля речових доказів вирішують вироком суду.
Щодо вимоги про визнання бездіяльності слідчого щодо неповернення вилученого майна протиправною, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.

Виходячи з вищевикладеного, КПК України не передбачає можливість визнати бездіяльність слідчого протиправною, а тому в цій частині скарги необхідно відмовити.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 167-169, 236, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1