Справа № 405/1433/16-к
Провадження №1-кп/405/41/16
У Х В А Л А
м. Кропивницький 22 серпня 2018 року

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 13.12.2015 №0012265 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

судом у відповідності з вимогами ст. 331 КПК України поставлено питання щодо доцільності продовження строку перебування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою.

Прокурор зазначив про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не відпали. Разом з цим, прокурором зазначено, що існує ризик кримінального провадження передбачений п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. За наведених обставин прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 термін запобіжного заходу на 60 днів.
Адвокати обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечили проти доводів прокурора і зазначили, що прокурором не доведені ризики кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України. Зазначено, що у справі досліджені всі докази, допитані всі учасники провадження, у тому числі і обвинувачені, а тому твердження прокурора, що обвинувачені можуть впливати на потерпілих є безпідставними. Також адвокатом вказано, що ОСОБА_7 має хвору матір інваліда, яка потребує догляду, тривалий час перебуває під вартою, а докази які досліджені в суді не підтверджують його винуватість. Просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Адвокатом обвинуваченого ОСОБА_8 також зазначено, що тяжкість вчинення злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу. Просила врахувати те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт у певний період доби.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали позицію своїх захисників.
Заслухавши доводи прокурора, адвокатів та обвинувачених, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою, виходячи із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються.
Так, судом враховується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням насильства до потерпілого. Крім цього обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що вказує на схильність до вчинення злочинів, та є ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Судом взято до уваги, що обвинувачені до затримання не займались суспільно-корисною працею, не мають постійного джерела доходу, наведене свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків та вказує на наявність ризику переховуватися від суду.
За таких обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які суд вважає такими, що продовжують існувати.

З метою запобігання встановленим ризикам та виконання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою на строк шістдесят днів.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 15 год. 20 хв. 20.10.2018.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів,15 год. 20 хв. 20.10.2018.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_11