Справа № 125/1326/15-к
Провадження №11-кп/772/231/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Вінниця
Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000093 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинянка, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Династія» с. Маньківці,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисник : ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу на вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року, просила вирок скасувати , а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України закрити.

Вироком Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнуто з ОСОБА_7 , процесуальні витрати в розмірі 3666 (три тисячі шістсот шістдесят шість) гривень 11 копійок.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин, ОСОБА_7 28 листопада 2010 року близько 17-ої години, перебуваючи біля сільського ставу у с. Маньківці Барського району Вінницької області, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, наніс ОСОБА_9 , що стояв на карачки, один удар коліньми по спині в ділянку лівого плеча. В результаті таких дій ОСОБА_7 у ОСОБА_9 мало місце тілесне ушкодження у вигляді передньо-нижнього вивиху лівої плечової кістки, що викликало тривалий розлад здоров`я та стійку втрату загальної працездатності менш як на третину і за цими ознаками відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим. Суд під час розгляду справи та ухвалення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до ухвалення незаконного вироку.

Суд безпідставно не прийняв покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не врахував висновок судово-медичної експертизи від 16.11.2012 року, те що Кондратюки були ініціаторами конфлікту, не перевірив відповідність обвинувального акта вимогам КПК України під час підготовчого засідання, порушив право ОСОБА_7 на захист, в порушення принципу змагальності відмовляв захиснику в задоволенні клопотань, безпідставно задоволив вимоги потерпілого щодо відшкодування процесуальних витрат.
Захисник вважає, що вина ОСОБА_7 недоведена, просила закрити кримінальне провадження за ч.1 ст. 122 КК України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який вважає вирок законним та обгрунтованим, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги , просила задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_9 , який просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України ухвалив законне, обгрунтоване рішення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції вимог ст. 370, ст.373 КПК України є безпідставними.

Приймаючи рішення щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 91 КПК України з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження перевірив та безпосередньо дослідив докази, отримав усно показання учасників кримінального провадження.

Так, захисник у апеляційній скарзі зазначає, що судом допущено неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ОСОБА_7 вину не визнав, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 пояснювали, що 28 листопада 2010 року в с. Маньківці під час суперечки, яка виникла між ними, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , потерпілий падав, піднімався, потім у нього заболіло серце та ліва рука, свідок ОСОБА_12 пояснювала, що ОСОБА_9 ніхто не бив, ініціаторами конфлікту були Кондратюки.
З вироку убачається, що суд дав належну оцінку показам ОСОБА_7 , свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які зацікавлені в його подальшій долі, оскільки є родичами обвинуваченого, свідку ОСОБА_12 , яка зазначила у суді, що мала конфлікт з потерпілим ОСОБА_9 , проаналізував їх в сукупності, прийняв до уваги наявні в матеріалах кримінального провадження висновки судово-медичних експертиз, в тому числі висновок СМЕ від 16.11.2012 року за № 162-К, в якому було зазначено , що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 можливо були спричинені через падіння.
Судове рішення містить пояснення підстав, на яких за наявності інших доказів, суд відкинув вищезазначені докази.
В основу судового рішення суд поклав обставини, які були з`ясовані судом у судовому розгляді, які підтверджені сукупністю доказів, які узгоджуються між собою
Так, судом, прийнято до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснював, що зі слів сина йому відомо, що ОСОБА_7 вдарив його у плече коліньми, в результаті чого у нього мав місце вивих лівого плечового суглобу.
Факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 знайшов підтвердження під час судового розгляду.
Свідок ОСОБА_13 під час судового розгляду, під час апеляційного розгляду пояснив, що 28 листопада 2010 року, коли вони з батьком знаходилися біля ставу, тому що по телефону повідомили, що ОСОБА_7 з родичами спускає став, між ними та іншими виник конфлікт, під час якого він бачив , як ОСОБА_7 стрибнув на ОСОБА_9 та наніс удар коліньми в ліве плече.
Свідок ОСОБА_14 пояснювала під час судового розгляду, що їй стало відомо від людей, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_9 .
Дані обставини знайшли підтвердження у інших доказах, а саме у заяві ОСОБА_9 , від 29.11.2010 (а.с. 68, т. 3), в якій він на ОСОБА_7 вказує, як на особу, що нанесла йому тілесні ушкодження; протоколом від 05.08.2011 відтворення обстановки і обставин події (а.с. 77-85, т. 3), в якому зафіксовано пояснення потерпілого ОСОБА_9 про те, як, в якому місці, яким чином ОСОБА_7 наносив йому тілесні ушкодження; протоколом від 05.08.2011 відтворення обстановки і обставин події (а.с. 86-92, т. 3) і протоколом від 18.05.2012 відтворення обстановки і обставин події (а.с. 97-102, т. 3), в якому зафіксовано пояснення свідка ОСОБА_13 про місце і спосіб нанесення ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 тілесного ушкодження; актом судово-медичного обстеження № 293 від 29.11.2010 (а.с. 74, т. 3) та актом судово-медичного дослідження № 105 від 24.05.2011 (а.с. 75, т. 3), в яких зроблено висновок, що 28 листопада 2010 року при обставинах, на які вказує ОСОБА_9 йому було спричинено середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого вивиху лівого плеча; висновком комісійної експертизи № 131-к від 28 серпня 2012 року (а.с. 114-118, т. 3), яким підтверджено висновки попередніх експертиз про характер, давність і ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень і встановлено механізм їх заподіяння: прикладання травмуючої сили на задню поверхню ділянки лівого плеча у напрямку сили ззаду наперед, зверху вниз та ззовні; висновком комісійної судово-медичної експертизи № 52/13 від 12.05.2015 (а.с. 122-133, т. 3), відповідно до якого передньо-нижній вивих лівої плечової кістки у ОСОБА_9 міг утворитися від дії значної сили на задню поверхню лівого плечового суглобу у напрямку ззаду наперед при відведенні руки назовні і не міг утворитися при падінні з висоти власного зросту лівим боком на тверду поверхню.

При цьому, приймаючи як доказ висновок комісійної судово-медичної експертизи № 52/13 від 12.05.2015 року суд першої інстанції належним чином умотивував, з яких підстав його прийнято.

Під час апеляційного розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_15 зазначила, що вона не може спростувати дані висновки.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі докази, які мають істотне значення для визначення судового рішення, висновки суду підтверджені доказами, зібраними у суворій відповідності з вимогами закону і дослідженими в судовому засіданні та дійшов вірного висновку, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст .122 КК України, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Твердження захисника щодо порушення судом такої засади кримінального провадження як змагальність сторін, порушення права обвинуваченого на належний захист не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підставі угоди укладеної між обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_6 05.04.2017 року, остання приймала участь у судовому розгляді кримінального провадження.

Відмова суду в задоволенні клопотання про виклик експертів у судове засідання для дачі пояснень по висновкам не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку, як зазначає захисник.

Клопотання судом було розглянуто у відповідності до вимог ст. 350 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник звертає увагу на те, що суд допустив у вироку припущення та вийшов за межі висунутого обвинувачення.

Це твердження захисника є хибним, оскільки формулюючи обвинувачення, визнане судом доведеним, суд зазначив місце, час, спосіб вчинення та наслідки, про що вказано також у обвинувальному акті

Вказівки захисника, що у обвинувальному акті мова йде про стояче положення потерпілого ОСОБА_9 під час нанесення тілесних ушкоджень, а у вироці про це не зазначено є хибними, оскільки у обвинувальному акті вказівка про перебування потерпілого у стоячому положенні відсутня, це є припущення захисту.

Надуманими є твердження захисту, щодо необ`єктивного, упередженого підходу до розгляду провадження судом, оскільки судом враховано всі докази, які мають істотне значення для визначення змісту судового рішення.

Необгрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо порушення права обвинуваченого на захист під час підготовчого засідання та наявності підстав для повернення обвинувального акту.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 09.03.2017 року відбулося підготовче судове засідання відповідно до вимог ст. 314 КПК України, у якому суд, перевіривши відповідність вимогам КПК обвинувального акта, прийняв рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено було права та обов`язки, в тому числі право на захист.

В матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_7 від 29.11.2016 року про повідомлення та вручення пам`ятки про права та обовязки обвинуваченого (а.с. 63 т.2).

Вирішуючи питання, щодо стягнення на користь ОСОБА_9 процесуальних витрат суд дотримався вимог ст. 118, 122 КПК України, тому доводи апеляційної скарги в цій частині судом апеляційної інстанції не приймаються.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України.

Інші підстави передбачені ст. 409 КПК України для зміни чи скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КПК України залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно ч.4 ст. 532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: