Провадження № 1-кп/643/379/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003918 від 17.06.2017, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоплатонівки, Борівського району, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 23.01.2012 вироком Боровського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 3 роки; 04.12.2014 вироком Константинівського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, КК України до 1 року обмеження волі, звільненого за відбуттям покарання 19.02.2016 з Хролівської ІК Харківської області (№140), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На початку січня 2017 року, точну дату у ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_8 працював на будівничому об`єкті, за адресою: м. Харків, Білостоцький в`їзд, 3. Знаходячись на своєму робочому місці, точну дату у ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи діяти саме таким чином, таємно викрав відбійний молоток ТМ «Bosch GSH16-30», який належав потерпілому ОСОБА_6 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 203 від 03.07.2017 25800 гривень. Після чого, ОСОБА_8 разом із викраденим чужим майном залишив місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 25800 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необдуманою поведінкою, та відсутністю коштів на життя. При цьому обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що таємно викрадене ним майно, а саме, відбійний молоток ТМ «Bosch GSH16-30», який належав потерпілому ОСОБА_6 , він в день скоєння ним злочину здав до ломбарду, за що отримав кошти у розмірі 3200 гривень, які витратив на особисті потреби.

Обвинувачений ОСОБА_8 у суді позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 визнав в повному обсязі, та зазначив, що його родичі в ході досудового розслідування в рахунок відшкодування спричиненої ним матеріальної шкоди, сплатили потерпілому суму у розмірі 3000 гривень.

Зазначені обставини підтримані потерпілим ОСОБА_6 у суді.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації та фактичне місце мешкання.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_8 суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії. Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, дані про особу винного, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_8 саме такого виду покарання. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався, та клопотання про його обрання до суду не надходило.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з ОСОБА_8 на свою користь спричинені йому матеріальні збитки, в наслідок скоєння злочину, у розмірі 25800 гривень.

Так, згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В суді було встановлено, що в ході досудового розслідування мати обвинуваченого сплатила потерпілому в рахунок відшкодування спричиненої йому злочином матеріальної шкоди суму у розмірі 3000 гривень. З урахуванням наведеного, суд вважає, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, та стягує з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 22800 гривень.

Речові докази, та процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування, спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 22800 (двадцать дві тысячи вісімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_8 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1