Дата документу 05.11.2018 Справа № 335/7436/15-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/121/18
Єдиний унікальний № 335/7436/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника адвоката ОСОБА_9 , прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , і прокурора, який підтримував державне обвинувачення в суді ОСОБА_13 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 23 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого, останнього разу вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р., за ч.2 ст.185; ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.3 ст.15, ч.2 ст.185; ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.ч.1, 4 ст.70 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання:
за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
за ч.2 ст.263 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного судом покарання із покаранням, призначеним ОСОБА_7 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р. у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 18 травня 2016 р.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції, чинній до 21 червня 2017 р.) до строку відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2016 р. до 22 березня 2017 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано покарання, частково відбуте ним за попередніми вироками, а саме вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 р., за яким ОСОБА_7 засуджено до 3 років позбавлення волі, та вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р., за яким ОСОБА_7 засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України (за епізодами від 18, 19, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 31 липня 2015 р., 2, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 18, 19, 26, 28 серпня 2015 р., першої декади вересня 2015 р., 11, 15, 16 вересня 2015 р.) та виправдано за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч.1 ст.373 КПК України).
ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України (за епізодами від 10 січня 2015 р. та кінця вересня 2015 р.) та виправдано за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п.2 ч.1 ст.373 КПК України).
ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України (за епізодом від 13 вересня 2015 р.) та виправдано за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п.2 ч.1 ст.373 КПК України).
ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.358 КК України та виправдано за недоведеністю, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення (п.3 ч.1 ст.373 КПК України).
ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.358 КК України та виправдати за недоведеністю, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення (п.3 ч.1 ст.373 КПК України).
ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.358 КК України та виправдати за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п.2 ч.1 ст.373 КПК України).
Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_7 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 1740 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином, у розмірі 3150,00 грн. залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого МКП «Основаніє» до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином, у розмірі 213,81 грн. залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочинами, у розмірі 4272,00 грн. залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ДП «Придніпровська залізниця», правонаступником якого є ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочинами, у розмірі 1839,90 грн. залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого Територіального відділу освіти, молоді та спорту Орджонікідзевського району Управління освіти і науки Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочинами, у розмірі 7000,00 грн. залишено без розгляду.
Цивільний позов КП «Водоканал» до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочинами, на суму 350,00 грн. залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь державного бюджету судові витрати на залучення експертів, а саме:
на проведення експертизи № 1633 від 13.07.2015 на суму 306,90 грн.
на проведення експертизи № 1632 від 13.07.2015 на суму 306,90 грн.
на проведення експертизи № 1587 від 19.10.2015 на суму 460,80 грн.
на проведення експертизи № 1849 від 12.08.2015 на суму 306,90 грн.
на проведення експертизи № 293-15 від 20.10.2015 на суму 1843,20 грн.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого, останнього разу вироком Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 р. за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_8 за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним йому вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 р. у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 31 серпня 2016 р.
В строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано покарання, відбуте ним за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р., за яким ОСОБА_8 засуджено до 4 місяців арешту, яким відповідно до пп. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК України відповідає 4 місяці позбавлення волі, та частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 12 вересня 2017 р., за яким ОСОБА_8 засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції, чинній до 21 червня 2017 р.) до строку відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2016 р. до 20 червня 2017 р. включно (до дати набрання чинності Законом України № 2046-VII від 18 травня 2017 р. 21 червня 2017 р.) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 р. по 11 жовтня 2017 р. відповідно до чинної редакції ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше засудженого, останнього разу вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2015 р. за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч 4 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

визнано винним у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2015 р. у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_16 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_16 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання після набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_16 запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України.

Вирішена доля речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 вчинили злочини за таких обставин.
Так, ОСОБА_7 (окремо від інших осіб) вчинив такі злочини та замахи на вчинення злочину.
30 червня 2015 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні під`їзду № 3, будинку АДРЕСА_4 шляхом вільного доступу таємно викрав мережевий комутатор марки «Asus GX 1008В» в корпусі білого кольору, серійний номер НОМЕР_1 , вартістю 301,20 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 матеріальні збитки на вказану суму (ЄРДР № 0002967).
01 липня 2015 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні технічного поверху будинку АДРЕСА_5 шляхом вільного доступу таємно викрав мережевий комутатор «D-Link» в корпусі чорного кольору, серійний номер QS0VCC014424, вартістю 214,43 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 матеріальні збитки на вказану суму (ЄРДР № 0002967).
08 липня 2015 року о 12:25 год. ОСОБА_18 , діючи умисно, повторно, знаходячись у торгівельному залі супермаркету «Сільпо № 110» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна (нині Соборний), б. 147, намагався таємно викрасти майно з торгівельної вітрини, що належить ТОВ «Фуззі-Фуд», а саме пляшку горілки «Staritsky & Levitsky» об`ємом 0,7 л. у кількості 1 шт. вартістю 265,60 грн., однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця у зв`язку з тим, що виходячи з торгівельного залу та прямуючи до виходу, був затриманий співробітниками служби безпеки зазначеного супермаркету. Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення свого умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі (ЄРДР № 0002967).
17 липня 2015 року о 19:00 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торгівельному залі супермаркету «Брусничка», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна (нині Соборний), б. 208, намагався таємно викрасти з торгівельної вітрини майно, що належить ТОВ «Український Ритейл», а саме пляшку алкогольного напою «Бейліс» об`ємом 0,5 л. у кількості 1 шт. вартістю 325,12 грн., однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця у зв`язку з тим, що виходячи з торгівельного залу та прямуючи виходу, був затриманий співробітниками служби безпеки зазначеного супермаркету. Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення свого умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі (ЄРДР № 0002967).
31 травня 2015 року приблизно о 14:50 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, через незачинені двері квартири АДРЕСА_6 , проник до квартири, звідки зі столу, розташованому в коридорі вказаної квартири, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_19 , а саме: мобільний телефон «НТС» ІМЕІ НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору вартістю 1466,67 грн., мобільний телефон «I-Phone 5» (копія), що матеріальної цінності не становить, грошові кошти в сумі 110,00 грн., гаманець коричневого кольору, що матеріальної цінності не становить, банківську пластикову картку ПАТ КБ «ПриватБанк», що матеріальної цінності не становить, чим спричинив потерпілому ОСОБА_19 матеріальні збитки на загальну суму 1576,37 грн. (ЄРДР № 0002496).
29 липня 2015 р. о 15:20 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торгівельному залі магазину «Єва», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна (нині Соборний), б. 190, намагався таємно викрасти з торгівельної вітрини майно, що належить ТОВ «РУШ», а саме чоловічій набір для гоління «Gillette Fusion Proglade Power Gold» у кількості 1 шт. вартістю 296,00 грн., однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця у зв`язку з тим, що виходячи з торгівельного залу та прямуючи до виходу, був затриманий співробітниками служби безпеки зазначеного супермаркету. Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення свого злочинного умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі (ЄРДР № 0002496).
06 серпня 2015 р. приблизно о 06:40 год. ОСОБА_18 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав з приміщення контрольно-пропускного пункту № 2 ТОВ «Запорізький авторемонтний завод», що розташований на перехресті вулиць Зої Космодем`янської, 1 та Брянської, 15 в м. Запоріжжі, металеві стелажі у кількості 4 шт. довжиною 1,6 м., шириною 0,6 м., висотою 1,2 м., полиці яких виготовлені із металу розміром 63x63 см, загальною вартістю 6702,15 грн., після чого завантажив їх у автомобіль та залишив місце вчинення злочину. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «Запорізькій авторемонтний завод» матеріальні збитки на суму 6702,15 грн. (ЄРДР № 0002496).
06 серпня 2015 р. о 17:30 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав з першого під`їзду будинку АДРЕСА_7 дитячу коляску «Qunny 5700 ET» червоного кольору вартістю 2000,00 грн., що належить ОСОБА_20 , чим спричинив їй матеріальні збитки на вказану суму (ЄРДР № 0002496).
В ніч з 22 на 23 вересня 2015 року у період часу з 23:50 год. до 00:30 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля автомобілю «Москвич 2141», д.н. НОМЕР_3 , який був розташований у дворі будинку АДРЕСА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою ножиців зламав замок передньої пасажирської двері вказаного автомобіля, після чого проник до салону автомобілю «Москвич 2141», д.н. НОМЕР_3 , звідки таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, яке належить ОСОБА_21 , а саме: акумулятор «Файерболл» у корпусі чорного кольору вартістю 900,00 грн.; магнітолу марки «Пролоджі» чорно - сірого кольору вартістю 600,00 грн.; автомобільний компресор «Витол» вартістю 400,00 грн.; набір з інструментами «Інтрертол» чорного кольору вартістю 300,00 грн.; домкрат «Інтрертол» синього кольору вартістю 350,00 грн.; буксирувальний трос «Лавіта» жовтого кольору, довжиною 4,5м, вартістю 90,00 грн., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_22 на загальну суму 2 640,00 грн. (ЄРДР № 0004529).
12 жовтня 2015 р. приблизно о 14:45 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, знаходячись поблизу будинку № 16 по вулиці 40 років Радянської України (нині Незалежної України) в м. Запоріжжі, носив у кишені своїх штанів кастет, що є холодною зброєю ударно - дробильної дії, виготовлений саморобним способом, без передбаченого законом дозволу, до його вилучення співробітниками поліції (ЄРДР № 0004529).
15 жовтня 2015 р. приблизно о 17:35 год. ОСОБА_18 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні супермаркету № 192 ТОВ «Фоззі-Фуд» «Сільпо», що знаходиться по вул. Дудикіна, 28 в м. Запоріжжі, намагався таємно викрасти майно з полиці магазину, а саме: розчинну каву «Якобз Монарх Мілікано», арт. 579156, у кількості 1 штуки, вартістю 101,16 грн., каву у зернах «Карт Норе», арт. 74, у кількості 1 штуки, вартістю 93,45 грн., на загальну суму 164,61 грн., однак свій злочинний умисел не зміг довести до кінця, оскільки був затриманий охороною ТОВ «ФоззіФуд» «Сільпо» (ЄРДР № 0004529).
15 жовтня 2015 р. ОСОБА_7 незаконно зберігав при собі полімерний пакет, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб «Канабіс» (Маріхуана), маса якого в перерахунку на суху речовину складала 10,0580 г., до його вилучення працівниками поліції у приміщенні супермаркету № 192 ТОВ «Фоззі-Фуд» «Сільпо», що знаходиться по вул. Дудикіна, 28 в м. Запоріжжі (ЄРДР № 0004529).
ОСОБА_7 та ОСОБА_16 за попередньою змовою між собою вчинили замах на вчинення злочину за таких обставин (ЄРДР № 0001442).
17 квітня 2016 р. приблизно о 14:00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, знаходячись біля деревообробного цеху, який розташований на охоронюваній території ПАТ «Запоріжсталь», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 72, шляхом вільного доступу, скориставшись отвором в паркані, проникли на вказану територію та, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної фізичної сили, шляхом перекидання через паркан, намагались таємно викрасти 210 кг. лому стального негабаритного, вартістю 2,837 грн. за 1 кг, а всього на загальну суму 595,77 грн. Однак, свій злочинний умисел не змогли довести до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані охороною ПАТ «Запоріжсталь» при спробі виносу вказаного майна з території підприємства.
ОСОБА_8 (окремо від інших осіб) вчинив такі злочини (ЄРДР № 0001864).
17 серпня 2015 р. приблизно о 23:00 год.. ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку 9 по вулиці Підпорожня в м. Запоріжжі, скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, руками відкрив чавунну кришку люку каналізаційного колодязя, який розташований на тротуарі біля вказаного будинку, після чого сховав її з метою подальшого збуту, тим самим таємно викрав вказану чавунну кришку люку каналізаційного колодязя, яка належать КП «Водоканал», чим завдав матеріальну шкоду КП «Водоканал» на загальну суму 607,12 грн.
11 вересня 2015 р. о 01:00 год. ОСОБА_8 , знаходячись між будинками № 32-А та 38-А по вул. Орджонікідзе в м. Запоріжжі, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, руками відкрив 2 чавунні кришки люків каналізаційних колодязів та 2 обичайки вказаних каналізаційних люків, які розташовані на тротуарі між вказаних будинків, після чого сховав вказане майно з метою подальшого збуту, тим самим таємно викрав 2 чавунні кришки люків каналізаційних колодязів, вартістю 1046,00 грн. кожна, та 2 обичайки каналізаційних люків вартістю 607,12 грн. кожна, що належать КП «Водоканал», чим завдав матеріальну шкоду КП «Водоканал» на загальну суму 3306,24 грн.
ОСОБА_7 також обвинувачувався у вчиненні: крадіжки 11.09.2015 двох каналізаційних люків, що належали КП «Водоканал», за адресою вул. Орджонікідзе між будинками 32а та 38а в м. Запоріжжі у співучасті із ОСОБА_8 ;
крадіжок чавунних люків у першій декаді вересня 2015 р. на перехресті вул. Орджонікідзе, 50 та вул. Компресорної, 33, а також по вул. Демократична, 9 в м. Запоріжжі, що належали ПАТ «Укртелеком» та КП «Водоканал»;
шахрайства, а саме заволодінні мобільним телефоном Nokia Q 670», що належав ОСОБА_23 , під приводом телефонного дзвінка;
за попередньою змовою із іншим обвинуваченим ( ОСОБА_8 ) крадіжок 2-х чавунних люків, що належали Концерну «Міські теплові мережі», та 3-х металевих люків, що належали ОЖК «Титан-7», вчинених 15 та 16 вересня 2015 р. за адресами: АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 відповідно, а також у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_24 з подвір`я будинку АДРЕСА_10 , а саме будівельних інструментів наприкінці вересня 2015 р.;
24 епізодів крадіжок чавунних люків, обійчан на території Вознесенівського (колишня назва Орджонікідзевський) району м. Запоріжжя у період з 18.07.2015 по 28.08.2015;
крадіжки майна на загальну суму 1627,26 грн., із магазину «Асорті», що розташований за адресою: АДРЕСА_11 яке належить ОСОБА_25 , вчиненої шляхом проникнення 10 січня 2015 р.;
майна потерпілого ОСОБА_15 з автомобіля «ВАЗ 21099», а також злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України, за фактами підробки паспортів на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_26 , а також використання підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_26 .
За вказаними епізодами ОСОБА_7 було виправдано за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим або ж за недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення (п.п.2, 3 ч.1 ст.373 КПК України).

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , формально просить вирок стосовно нього скасувати, а фактично змінити, і призначити йому за ч.2 ст.185 КК України більш м`яке покарання, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважає, що суд неправильно перерахував строк відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ №838-VIII) і без належної уваги обставини, які пом`якшують покарання і обставини, щодо його особи (каяття і визнання вини, наявність неповнолітньої дитини, інших утриманців, позитивних характеристик.

В апеляційних скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок в частинні визнання його винним за епізодами де потерпілими є ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 (ТОВ «РУШ») та ПАТ«Запоріжсталь» івиправдати його по цим епізодам, оскільки вказаних злочинів він не вчиняв. Обвинувачений також посилається на порушення права на захист. Крім того просить перерахувати йому строк покарання відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ №838-VIII) з 18 травня 2015 року по день постановлення рішення судом апеляційної інстанції.

В апеляційні скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить частково скасувати вирок в частинні визнання його підзахисного винним за епізодами замахів на крадіжки 08.07.2015 і 15.10.2015 в магазинах «Сільпо», 17.07.2015 в магазині «Брусничка», 29.07.2015 в магазині «Єва»; крадіжок 30.06.2015 мережі комутаторів АСУС і в ніч з 22.09.2015 на 23.09.2015 акумулятора з автомобіля «Москвич»; та за ч.2.ст.263, ч.1 ст.309 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення права на захист обвинуваченого і необхідність визнання ряду доказів недопустимими. Крім того просить перерахувати ОСОБА_7 строк покарання відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ №838-VIII) з 18 травня 2015 року по день постановлення рішення судом апеляційної інстанції.

В апеляційних скаргах, які ідентичні за змістом, прокурори у кримінальному провадженні ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , посилаючись на неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону просять вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що суд безпідставно визнав недопустимими ряд доказів.

На переконання апелянтів судом було необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотань про виклику свідків обвинувачення.

Крім того, прокурори вказують, що вирок було проголошено без участі потерпілих, за відсутності відомостей щодо належного їх сповіщення про дату, час і місце судового засідання.

Окрім іншого прокурори звертають увагу що до матеріалів провадження лише було долучена заява обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування щодо нього з боку працівників поліції заходів фізичного і психологічного впливу, однак відомості про перевірку вказаної заяви матеріали провадження не містять.

В апеляційній скарзі прокурор, який підтримував державне обвинувачення в суді ОСОБА_13 посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у тому числі за епізодами, якими ОСОБА_7 виправдано і призначити йому наступне покарання: за ч.1 ст.263 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі; ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України 5 років позбавлення волі. Також прокурор просить дослідити письмові докази дослідженні під час розгляду судом першої інстанції та допитати свідків, які не були допитані в судом першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначені алогічні підстави тим, які зазначені в апеляційних скаргах процесуальних прокурорів.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник відмовились від вимог апеляційних скарг в частині непричетності ОСОБА_7 до вчинення ряду епізодів і порушення його права на захист, підтримавши їх лише в частині вимог щодо застосування положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ №838-VIII). Також лише в цій частині підтримав вимоги своєї апеляційної скарги і обвинувачений ОСОБА_8 , відмовившись від вимог на предмет призначення більш м`якого покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляційних скарг прокурорів і заперечував проти доводів апеляційних скарг обвинувачених і захисника; обвинувачених та їх захисників, які в свою чергу підтримали свої апеляційні скарги в частині вимог щодо застосування положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ №838-VIII), заперечували проти доводів апеляційних скарг прокурорів; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника адвоката ОСОБА_9 підлягають задоволенню в частині підтриманих ними вимог, а апеляційні скарги прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і прокурора, який підтримував державне обвинувачення в суді ОСОБА_13 задоволенню не підлягають.

Положенням ч.1 ст. 404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно з п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою суд у вироку зазначає формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування судом окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визначення частини обвинувачення необґрунтованими.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги судом першої інстанції були дотримані.

Також судом дотримано вимоги п.1 ч.3 ст. 374 КПК України при виправдані ОСОБА_7 по ряду епізодів, а саме: зазначене формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення.

У кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001864, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення крадіжки 11.09.2015 двох каналізаційних люків, що належали КП "Водоканал", за адресою вул. Орджонікідзе між будинками 32а та 38а в м. Запоріжжі у співучасті із ОСОБА_8 . Натомість як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 заперечували участь останнього у вчиненні вказаного злочину.
Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_7 , крім вищезазначених доказів, що підтверджували вину ОСОБА_8 , було надано:
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2015, за яким свідок ОСОБА_28 впізнав особу під № 1, який продав йому дві кришки люку. Згідно з довідкою до протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_7 , (т.11 а.п.152-153);
протокол огляду предмета від 24.09.2015 з доданою фототаблицею, згідно з яким слідчий провів огляд 2 металевих люків. Проте, до протоколу долучено одну фотокартку, ідентичну тій, що долучена до протоколу огляду від 21.09.2015 у цьому ж кримінальному провадженні на підтвердження вини ОСОБА_8 , у вчиненні крадіжки люку 17.08.2015 за адресою: вул. Підпорожня, 9, м. Запоріжжя (т.11 а.п.157-158).
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснив, що знає ОСОБА_7 , проте не пам`ятає, чи купував в нього каналізаційні люки. Взагалі він двічі придбавав люки, щоб поставити біля будинку. У кого саме придбавав не пам`ятає.
У протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2015 не зазначено, коли саме свідок ОСОБА_28 придбав кришки люків у ОСОБА_7 , та чи є це саме ті кришки люків, що належали КП "Водоканал". Крім того, цей протокол є повністю ідентичним до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у інших кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_7 , які об`єднані в межах даного судового провадження, а також складений за участю тих самих понятих, і за участю того самого свідка ОСОБА_28 . У всіх протоколах впізнання за участю ОСОБА_7 , його фотографія розташована під № 1, і впізнання відбувалось серед одних і тих самих осіб, які поміщені на інші три фотографії.
На підтвердження вини ОСОБА_7 , у вчиненні двох епізодів крадіжок чавунних люків у першій декаді вересня 2015 р. на перехресті вул.вул. Орджонікідзе, 50 та Компресорної, 33, а також по вул. Демократична, 9 в м. Запоріжжі, що належали ПАТ "Укртелеком" та КП "Водоканал", у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002205, стороною обвинувачення було надано:
заяву ПАТ "Укртелеком" від 18.09.2015 про те, що в період часу з 28.08.2015 до 17.09.2015 старшим спеціалістом з регіональної безпеки ОСОБА_29 в м. Запоріжжі по вул. Орджонікідзе, 50, в телефонній каналізації було виявлено крадіжку однієї металевої кришки люку інв. № 6, вартістю 166,78 грн. (т.11 а.п. 172);
протокол огляду місця події від 15.09.2015, згідно з яким слідчим було проведено огляд ділянки місцевості по вул. Орджонікідзе, 50 та встановлено відсутність каналізаційного люку (т.11 а.п.173);
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.09.2015, за яким ОСОБА_28 впізнав чоловіка на фото № 1, якого бачив, коли він продав йому люк. Відповідно довідки до протоколу, на фото № 1 зображено ОСОБА_7 , (т.11 а.п.174-175). Цей протокол, є ідентичним до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у інших кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_7 , зокрема, і у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №№ 0001864, 0002304, складений за участю тих самих понятих, і також за участю того самого свідка ОСОБА_28 ;
розписку ОСОБА_28 від 22.09.2015, за якою він добровільно видав один люк слідчому ОСОБА_30 (т.11 а.п.176);
заяву КП "Водоканал" від 21.09.2015 № 9831, згідно з якою просить притягнути до відповідальності осіб, які в період з 01.09.2015 по 17.09.2015 здійснили крадіжку однієї кришки чавунного люку за адресою: перехрестя вулиць Демократична та Футбольна (т.11 а.п.177);
протокол огляду місця події від 22.09.2015, згідно з яким слідчим було проведено огляд ділянки місцевості на перехресті вул.вул. "Демокра" та Футбольна, в м. Запоріжжі, та встановлено відсутність каналізаційного люку (т.11 а.п.178);
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.09.2015, за яким ОСОБА_28 впізнав чоловіка на фото № 1, якого бачив, коли він продав йому люк. Відповідно до довідки до протоколу, на фото № 1 зображено ОСОБА_7 (т. 11 а.п.179-180). Цей протокол також є ідентичним до вищезазначених протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у інших кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_7 , і складений за участю тих самих понятих, і за участю того самого свідка ОСОБА_28 ;
розписку ОСОБА_28 від 27.09.2015, за якою він добровільно видав один люк слідчому ОСОБА_30 (т.11 а.п.181);
протокол огляду предмета від 28.09.2015, за яким слідчий оглянув один металевий люк розміром 90х90 см, та зі слів спеціаліста, прізвища якого слідчий у протоколі не зазначив, люк належить КП "Водоканал". До протоколу додана копія фотографії люку, яка є ідентичною до копій фотографій люку, що були додані до протоколів огляду предметів у кримінальному провадженні ЄРДР № 0001864 (т.11 а.п.182-183).
У кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002304, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні шахрайства, а саме заволодінні мобільним телефоном Nokia Q 670", що належав ОСОБА_23 , під приводом телефонного дзвінку. На підтвердження вини ОСОБА_7 стороною обвинувачення були надані такі докази:
протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2015, згідно з яким ОСОБА_23 повідомила, що 13.09.2015 приблизно о 18:00 год. невідомий чоловік віком до 30 років, знаходячись на перехресті вул.вул. Глазунова та Орджонікідзе в м. Запоріжжі, шахрайським шляхом під приводом важливого дзвінка заволодів її телефоном "Nokia Q 670", чим спричинив потерпілій шкоду на суму 450 грн. (т.11 а.п.161);
товарний чек на телефон б/н від 21.08.2015, згідно з яким телефон "Nokia Q 670 Bocoin" IMEI НОМЕР_4 коштував 450 грн. (т.11 а.п. 162);
розписку ОСОБА_31 , за якою він добровільно видав співробітникам поліції мобільний телефон Nokia Q 670, IMEI НОМЕР_4 , який придбав у невідомого чоловіка за 100 грн. 14.08.2015 по вул.вул. Фінальній та Орджонікідзе (т.11 а.п. 169);
протоколом огляду від 28.09.2015 з доданою до нього фототаблицею, згідно з яким слідчим було оглянуто телефон "НОКИЯ 6700" в корпусі золотистого кольору (т.11 а.п. 170-171);
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2015, за яким потерпіла ОСОБА_23 впізнала чоловіка на фото № 1, якого добре запам`ятала. Відповідно довідки до протоколу, на фото № 1 зображено ОСОБА_7 (т.11 а.п. 164-165);
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2015, за яким свідок ОСОБА_32 , впізнав чоловіка на фото № 1, якого добре запам`ятав. Відповідно довідки до протоколу, на фото № 1 зображено ОСОБА_7 (т.11 а.п. 167-168).
Проаналізувавши надані у вищезазначених кримінальних провадженнях докази, суд дійшов висновку, що вони підтверджували лише факти вчинення злочинів (крадіжок чавунних люків та шахрайства), проте, не доводили поза розумним сумнівом, що злочин вчинив саме ОСОБА_7 .
Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками є повністю ідентичними за своїм змістом, містять фотографії одних і тих самих чоловіків, з однаковими фотознімками та однаковою чергою їх розташування. Зазначене свідчить, що слідчим було виготовлено бланк протоколу, в якому він змінив лише дату складання, прізвище особи, за участю якої проводиться впізнання. У всіх складеним слідчим протоколах (впізнання осіб, огляду та ін.) зазначені одні й ті самі поняті ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , хоча протоколи складалися в різні дні та часи.
Свідок ОСОБА_28 , за участю якого проводилося впізнання, у судовому засіданні не зміг пояснити, чи дійсно він купував саме викрадені чавунні люки у ОСОБА_7 , не зазначив їх точну кількість та ознаки, а також зазначив, що ці люки і на даний час знаходяться в його дворі. Натомість, згідно розписок цього ж свідка, він люки видав добровільно слідчому.
Представником КП "Водоканал" до суду було подано заяву від 06.09.2017, згідно із якою шкода, завдана КП "Водоканал" кримінальними правопорушеннями не відшкодована (т.13 а.п. 140). 28.09.2017 від КП "Водоканал" надійшла до суду письмова заява, згідно із якою кришки люків та обійчаки за адресами: вул. Миру, 4, 5; вул. 40 Років Радянської України, 42, 45Б; вул. Підпорожня, 9; вул. Демократична, 9; вул. Орджонікідзе, 32А, 38А, на відповідальне зберігання КП "Водоканал" не передавалися (т.13 а.п. 199).
Зазначені обставини свідчили про те, що слідчим не було встановлено місцезнаходження викрадених люків, не перевірено, чи були видані ОСОБА_28 люки які належали саме КП "Водоканал" і були викрадені.
До протоколів огляду люків, приєднана одна і та сама ксерокопія фотографії одного чавунного люку. При цьому, слідчим стверджувалось, що ним оглядалися різні люки.
В контексті оцінки протоколів впізнання за участю потерпілої ОСОБА_23 та свідка ОСОБА_31 суд зазначив, що останні не надали пояснень, де та за яких обставин вони бачили особу, зображену на знімку № 1 ( ОСОБА_7 ), а лише вказали, що вони його добре запам`ятали.
Згідно з розпискою ОСОБА_31 , він придбав телефон у невідомого чоловіка 14.08.2015, у той час як потерпіла повідомила про вчинення злочину 15.09.2015, тобто місяцем пізніше.
Також, у протоколі огляду від 28.09.2015 слідчий зазначив, що оглянув телефон "НОКИЯ 6700", у той час як потерпіла вказувала про телефон "Nokia Q 670".
Перелічені обставини на переконання суду доводили грубе порушення слідчим вимог ст.ст.228, 237 КПК України, що встановлюють порядок пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та порядок проведення огляду, і породжувало обґрунтовані сумніви у достовірності отриманих слідчим доказів, а також вжиття ним дійсних заходів для розкриття злочину і проведення досудового розслідування у законний спосіб.
З цих підстав протоколи впізнання за фотознімками судом визнані недопустимими доказами, які не могли бути взяті судом до уваги при постановлені вироку.
Інших доказів причетності ОСОБА_7 , до вчинення вищезазначених злочинів органом досудового розслідування не здобуто, зокрема, і не встановлено очевидців вчинення злочинів. Крім того стороною обвинувачення не було виконано обов`язку забезпечення явки всіх відомих свідків у судове засідання, що унеможливило їх допит судом. Натомість, суд сприяв стороні обвинувачення у виконанні цього обов`язку, зокрема, багаторазово надсилав судові повістки рекомендованою кореспонденцією, а також застосовував приводи до свідків, які не були виконані (вказані матеріали містяться у 4-х томах кримінального провадження - т.т.10, 12, 13, 14).
За таких обставин, за відсутності інших доказів, крім вищевказаних, суд дійшов висновку що вину ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами від 11.09.2015, 13.09.2015, першої декади вересня 2015 р., недоведеною, а тому останнього було виправдано за цими епізодами у зв`язку із не доведеністю, що ці кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Крім того, ОСОБА_7 органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003975, обвинувачувався у вчиненні за попередньою змовою із іншим обвинуваченим ОСОБА_8 крадіжок 2-х чавунних люків, що належали Концерну "Міські теплові мережі", та 3-х металевих люків, що належали ОЖК "Титан-7", вчинених 15 та 16 вересня 2015 р. за адресами: АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 відповідно, а також у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_24 з подвір`я будинку АДРЕСА_10 , а саме будівельних інструментів наприкінці вересня 2015 р.
На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначених злочинів, стороною обвинувачення надано такі докази:
заява Концерну "Міські теплові мережі" про те, що невідомі особи викрали 2 каналізаційні дорожні чавунні люки діаметром 800 мм за адресою: АДРЕСА_12 (т.10 а.п.166);
довідка Концерну "Міські теплові мережі" про розмір нанесеної шкоди викраденням 2 кришок люків, згідно з якою вартість 1 кришки люка становить 175 грн., а двох - 350 грн. без ПДВ (т. 10 а.с. 167);
інвентарні картки та довідка на підтвердження балансової належності котельні Концерну "Міські теплові мережі" (т.10 а.п. 168-170);
заява ОЖК "Титан-7" про те, що з території кооперативного будинку за адресою: АДРЕСА_8 , вночі з 16 на 17 вересня 2015 р. було викрадено 3 каналізаційні люки (т.10 а.п.171);
довідка ОЖК "Тітан-7" про вартість одного люку - 175 грн., та трьох - 525 грн. без ПДВ (т.10 а.п.172);
протоколи огляду місця події від 17.09.2015 з доданими фототаблицями, за якими слідчим в присутності понятих були оглянуті ділянки місцевості біля будинків вул. Полякова, 15, 15а в Шевченківському районі м. Запоріжжя, та встановлено відсутність двох каналізаційних люків (т.10 а.п.175-183);
протокол огляду місця події від 16.09.2015, за яким слідчим в присутності понятих оглянуто ділянку місцевості на проїзній частині вулиці Скворцова у місті Запоріжжі, на якій знаходився автомобіль "Опель Вектра", д.н. НОМЕР_5 , біля якого знаходились три чоловіки. Один з чоловіків представився ОСОБА_35 , який є водієм транспортного засобу, що використовується як таксі, а двоє інших чоловіків представилися як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В ході огляду водій відкрив багажник, в якому перебувало три металевих люки. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що ці люки вони викрали за попередньою змовою між собою неподалік від проїзної частини між вулицями ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , звідки викликали таксі та намагались перевести люки до пункту прийому металобрухту в Заводському районі м. Запоріжжя (т.10 а.п. 184);
протокол огляду предмета від 18.09.2015 з доданою фототаблицею, за яким слідчим оглянуто та сфотографовано 3 вилучених люки (т.10 а.п. 185);
постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.09.2015, за якою добровільно видані ОСОБА_8 три металеві люки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОЖК "Титан-7" (т.10 а.п.187);
протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.09.2015, за яким ОСОБА_24 зазначив, що наприкінці серпня 2015 р. невідома особа таємно викрала з двору будинку АДРЕСА_10 його майно на суму 2 500 грн. (т.10 а.п.173);
протокол огляду місця події від 30.09.2015, за яким слідчим в присутності понятих було оглянуто домоволодіння будинку АДРЕСА_10 та встановлено обстановку на місці події (т.10 а.п. 188-189);
протокол допиту потерпілого ОСОБА_24 , за яким останній пояснив слідчому, що наприкінці серпня 2015 р. у нього пропало з двору дві електроболгарки вартістю 350 та 500 грн.; пила циркулярна вартістю 900 грн.; електропилка вартістю 750 грн. Вартість заподіяної шкоди становить близько 2 500 грн. Хто міг вчинити крадіжку, він не знає (т. 10 а.п.189).
Проаналізувавши вищезазначені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення достовірно встановлено факт крадіжок каналізаційних люків, що належать Концерну "Міські теплові мережі" та ОЖК "Титан-7", а також майна потерпілого ОСОБА_24 .
В цей же час, на підтвердження того, що діяння вчинив саме обвинувачений ОСОБА_7 , стороною обвинувачення надано лише протокол огляду місця події від 16.09.2015, яким зафіксовано факт знаходження в автомобілі таксі 3 кришок каналізаційних люків, щодо яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили про їх викрадення. Надалі ці 3 кришки люків було повернуто потерпілому ОЖК "Титан-7" на відповідальне зберігання, що зазначено у постанові про визнання цих люків речовими доказами. Проте, у цій же постанові вказано, що люки видав добровільно ОСОБА_8 органу досудового розслідування. Однак, ОСОБА_8 згідно із обвинувальними актами, що перебували на розгляді суду, не інкримінувалося вчинення саме цих двох епізодів крадіжки за попередньою змовою групою осіб. В цей же час, у Реєстрі матеріалів досудового розслідування мова йде про те, що ОСОБА_8 все ж таки було пред`явлено підозру, і вказано, що він добровільно видав 2, а не 3 каналізаційні люки.
Суд не мав законних підстав допитати ОСОБА_8 за цими епізодами злочинів, оскільки з урахуванням змісту обвинувачення, що пред`являлось саме ОСОБА_8 , з`ясування вищевказаних обставин виходило за межі висунутого йому обвинувачення
Судом було встановлено, що стосовно ОСОБА_8 за цими двома епізодами викрадення люків до Заводського районного суду м. Запоріжжя було направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004663 за ч.2 ст.185 КК України, який ухвалою вказаного суду від 23.06.2016 (справа ЄУН № 336/2194/16-к), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26.07.2016, повернуто прокурору через його невідповідність вимогам КПК України. На час ухвалення вироку зазначене кримінальне провадження не розглянуто, вина ОСОБА_8 в судовому порядку не доведена.
Орган досудового розслідування протиправно зазначив в обвинувальному акті прізвище ОСОБА_8 як співучасника вчинення злочину, чим грубо порушив презумпцію невинуватості, яка є одним із основних принципів кримінального судочинства.
Протокол огляду місця події від 16.09.2015, на якому ґрунтувалося обвинувачення за епізодом крадіжки люків від 16.09.2015, визнано не допустимим доказом, оскільки органом досудового розслідування було допущено порушення вимог КПК України при його складанні.Фактично слідчим було проведено огляд автомобіля "Опель Вектра", д.н. НОМЕР_5 , зокрема, багажнику автомобіля, в якому знаходилися 3 каналізаційні люки. Проте, суду не було надано згоди власника автомобіля на проведення його огляду, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення вказаного огляду. На вказане майно не було накладено арешт. Доказів звернення слідчого до слідчого судді з відповідними клопотаннями не надано. Відтак суд дійшов висновку, що протокол оформлено всупереч ст.ст.234, 237 КПК України, що є підставою відповідно до ст. 89 КПК України для визнання його недопустимим доказом.

Жодних доказів на підтвердження факту причетності ОСОБА_7 до крадіжки 2 люків, що належать Концерну "Міські теплові мережі" за адресою: вул. Полякова, 15, 15а, а також щодо майна ОСОБА_24 стороною обвинувачення не надано.
Органом досудового розслідування не встановлено навіть точного часу вчинення крадіжки у ОСОБА_24 . Сам ОСОБА_24 вказував у заяві про вчинення злочину, оформленій протоколом, що крадіжку вчинено наприкінці серпня 2015 р., у той час як в обвинувальному акті зазначено час вчинення діяння - кінець вересня 2015 р. приблизно о 14:00 год.
Органом досудового розслідування не було встановлено очевидців подій, а стороною обвинувачення під час судового розгляду не забезпечено явки свідків у судове засідання, незважаючи на те, що судом вживалися заходи до їх явки до суду (т.т. 10, 12-14).

За відсутності інших доказів, крім вищевказаних, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 15.09.2015, 16.09.2015, кінця вересня 2015 р., недоведена, а тому останнього було виправдано за цими епізодами у зв`язку із не доведеністю, що ці кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

У кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0004265, ОСОБА_7 обвинувачувався органом досудового розслідування у вчиненні 24 епізодів крадіжок чавунних люків, обійчан на території Вознесенівського району м. Запоріжжя у період з 18.07.2015 по 28.08.2015, за ч. 2 ст. 185 КК України.
При цьому в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 двічі інкримінується один і той самий епізод, а саме вчинення крадіжки кришки чавунного люку вартістю 613,30 грн., що належить "Запорізькому будівельно-експлуатаційному управлінню", 19.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на території залізничної станції "174 км", яка розташована біля будинку № 40 по вул. 12 Квітня в м. Запоріжжя.
Проаналізувавши надані суду докази за вказаними вище епізодами, суд дійшов висновку про їх недостатність для визнання винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів.
На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначених злочинів, стороною обвинувачення надано такі докази:
протоколи огляду місця події з доданими фототаблицями від 30.09.2015, (по вул. Мира, вул. Рекордній на яких зафіксовані колодязі, з відсутніми люками (т. 12 а.п. 23-53)
На фотографіях також зображено ОСОБА_7 .
Інших доказів участі ОСОБА_7 у вчиненні крадіжок не надано, очевидці події відсутні, а явка свідків не була забезпечена стороною обвинувачення.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні 24 епізодів крадіжок, на переконання суду ґрунтувалася виключно на фотознімках, що є додатками до протоколів огляду місця події.
Суд дійшов висновку що вказані докази не могли бути визнані допустимими, оскільки одержані всупереч порядку, встановленому ст.ст.228, 237 КПК України. Слідчим проводився саме огляд місця події, а не слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 . У цей же час, в протоколах огляду відсутні дані про участь ОСОБА_7 в огляді, а також не зазначено інших учасників огляду, зокрема, понятих. Крім того, сам текст протоколу не містить посилань на будь-яке виявлення у ОСОБА_7 викраденого майна.
Інші надані стороною обвинувачення докази, підтверджують розмір заподіяної шкоди.
Відповідно до довідок КП "Водоканал" про балансову вартість матеріальних цінностей № 9806 від 18.09.2015, № 9800 від 18.09.2015, № 9804 від 18.09.2015, № 9802 від 18.09.2015, вартість кришок люків чавунних, що були викрадені невідомими за вищезазначеними адресами, складає 607,12 грн. за кожну (т.11 а.п.19-22).
При цьому, від представника КП "Водоканал" надходили заяви від 06.09.2017 та від 28.09.2017, згідно із якими шкода, завдана КП "Водоканал" кримінальними правопорушеннями не відшкодована (т. 13 а.п. 140), а також, що кришки люків та обійчаки за адресами: вул. Миру, 4, 5; вул. 40 Років Радянської України, 42, 45Б; вул. Підпорожня, 9; вул. Демократична, 9; вул. Орджонікідзе, 32А, 38А, на відповідальне зберігання КП "Водоканал" не передавалися (т.13 а.п.199).
Згідно з довідками Територіального відділу освіти, молоді та спорту Орджонікідзевського району від 23.09.2015 № 07.01-19/1002, від 21.09.2015 №№ 07.01-19/19/987, 07.01-19/988, 07.01-19/989, 07.01-19/990, 07.01-19/992, 07.01-19/986 вартість каналізаційних люків, що були викрадені з території ЗОШ № 41, складає 900,00 грн. кожен, а каналізаційного ободу - 800,00 грн. (т.11 а.п.23-29). При цьому, у вказаних довідках зазначено, що крадіжки люків та ободу були вчинені з 06.09.2015 по 07.09.2015, що не збігається із встановленими органом досудового розслідування днями вчинення крадіжок.
Відповідно до довідок ВСП "Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління" ДП "Придніпровська залізниця" від 21.03.2015 №№ БМЕУ-3/2673, БМЕУ-3/2671, БМЕУ-3/2672, вартість чавунної кришки колодязя становить 613,30 грн. без ПДВ за одну штуку (т.11 а.п.30-32).
Відповідно до довідок Концерну "Міські теплові мережі" б/н б/д, станом на 08.09.2015 на балансі підприємства знаходяться зовнішньоквартальні мережі, де знаходяться теплові камери, з яких викрадено кришки чавунних люків вартістю 890 грн. кожна кришка (т.11 а.п.33-39).

Згідно з довідкою МКП "Основаніє" від 17.09.2015 № 189, розмір викраденого з 01.09.2015 по 10.09.2015 люку каналізаційного колодязя за адресою: вул. Миру, 5, складає 213,81 грн. без ПДВ (т.11 а.п.40-41).

За відсутності інших доказів, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 18, 19, 21, 23, 25, 26, 27, 29, 31 липня, 2, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 18, 19, 26, 28 серпня 2015 р. є недоведеною, а тому виправдав останнього за цими епізодами у зв`язку із не доведеністю, що ці кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Крім того, ОСОБА_7 органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002967, обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в тому, що 10 січня 2015 р. приблизно о 03:00 год. він, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля магазину "Асорті", що розташований за адресою: вул. Сталеварів, буд. №5, кв. №2 в місті Запоріжжі, шляхом ривку вирвав дві вхідні металопластикові двері разом з врізаними замками та проник в приміщення вказаного магазину, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_25 , а саме: сумку жіночку, чорного кольору вартістю 140,00 грн.; сумку жіночу, чорного кольору з коричневими вставками вартістю 140,00 грн.; сумку жіночу, коричневого кольору вартістю 200,00 грн.; сумку жіночу чорного кольору вартістю 140,00 грн.; сумку жіночу чорного кольору вартістю 170,00 грн.; сумку жіночу коричневого кольору, із вставкою бежевого кольору вартістю 140,00 грн.; клатч жіночій коричневого кольору вартістю 110,00 грн.; клатч жіночій чорного кольору вартістю 110,00 грн.; сумку жіночу чорного кольору вартістю 229,34 грн.; сумку жіночу чорного кольору вартістю 248,26 грн., - чим спричинив потерпілій ОСОБА_25 матеріальні збитки на загальну суму 1627,26 грн.
Разом із тим, проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення вищезазначеної крадіжки.
На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину, стороною обвинувачення надано такі докази:
заява ОСОБА_38 , відповідно до якої остання добровільно видає співробітникам поліції жіночу сумку чорного кольору, яку придбала у лютому 2015 р. в свого брата ОСОБА_7 за 200 грн. (т.12 а.п.15).
протокол огляду від 08.07.2015, згідно з яким слідчим в присутності понятих та за участю ОСОБА_38 оглянуто сумку жіночу чорного кольору із сірими вставками без видимих пошкоджень (т.12 а.п.18).
заява ОСОБА_39 , відповідно до якої остання добровільно видає працівникам поліції сумку (т.12 а.п.16).
протокол огляду від 08.07.2015 згідно з яким слідчим в присутності понятих та за участю ОСОБА_39 оглянуто сумку жіночу чорного кольору без видимих пошкоджень (т.12 а.п.17).
висновок експерта № 1690 від 29.07.2015 (ринкова вартість сумки жіночої чорного кольору розміром 20х20 см (т.11 а.п.92-96).
розписка потерпілої ОСОБА_25 , про те що вона отримала від слідчого на відповідальне зберігання дві сумки жіночі чорного кольору (т.11 а.п.97).
висновком експерта № 1691 від 29.07.2015 (ринкова вартість жіночої сумочки чорного кольору розміром 30х20 см. (т.11 а.п.9-13).
Постанова слідчого від 23.06.2015 про визнання речовими доказами та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_25 , двох жіночих сумок чорного кольору (т.11 а.п.15).
Інших доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення суду не надано, очевидців події не встановлено, слідчі експерименти не проведені, участь свідків у судовому засіданні не забезпечено.

Сукупність наведених вище доказів на переконання суду, не підтверджувала факт крадіжки ОСОБА_7 вищезазначеного майна. Єдиним доказом вини була заява ОСОБА_38 , яка придбала сумку у свого брата ОСОБА_7 . Разом із тим, за результатом огляду зазначеної сумки не встановлено, чи є ця сумка саме тою, що була викрадена у потерпілої разом із іншими сумками. Також не встановлено, яким чином інша сумка опинилась у ОСОБА_39 у липні 2015 р. Не перевірено також і розміру шкоди, а саме не надано документів на підтвердження вартості всіх вищевказаних сумок на момент вчинення крадіжки.

За відсутності інших доказів, крім вищевказаних, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 10.01.2015 недоведена, тому виправдав останнього за цим епізодом у зв`язку із не доведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Крім того, ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0002496, було інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме крадіжки майна потерпілого ОСОБА_15 з автомобіля "ВАЗ 21099", а також злочинів, передбачених ч.ч.1, 3, 4 ст. 358 КК України, за фактами підробки паспортів на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_26 , а також використання підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_26 .
У обвинувальному акті вказано, що 24 липня 2015 р. приблизно об 11:00 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля автомобіля "ВАЗ 21099", д.н. НОМЕР_6 синього кольору, який було припарковано біля зупинки громадського транспорту "вул. Патріотична" в м. Запоріжжя, за допомогою ножиців зламав замок передньої пасажирської двері вказаного автомобіля, після чого, проник до салону, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_15 а саме: сумку чорного кольору фірми "TONNELI" вартістю 2863,00 грн.; мобільний телефон "Prestigio PAP 3501 Double Dark Blue" ІMЕІ НОМЕР_7 вартістю 1650,00 грн.; грошові кошти в сумі 1500,00 грн.; ліки "Сальбутамол" та "БуклазонЕко", що матеріальної цінності не становлять; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 НОМЕР_8 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_15 ; технічний паспорт на автомобіль ВАЗ "21099", д.н. НОМЕР_6 , - чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальні збитки на загальну суму 6013,00 грн.
На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки з автомобіля ОСОБА_15 , стороною обвинувачення надано такі докази:
протокол огляду місця події від 29.07.2015 з доданою фототаблицею, відповідно якого слідчим в присутності понятих було проведено огляд службового приміщення магазину "ЄВА" за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 190, в якому знаходиться чоловік на ім`я ОСОБА_7 , біля якого на столі лежить чоловічій набір для гоління "Gillette Fusion Proglade Power Gold". Зі слів ОСОБА_7 він вкрав набір в магазині "ЄВА", але був зупинений працівниками охорони. Крім того, ОСОБА_7 під час огляду добровільно видав паспорт на ім`я ОСОБА_15 із вклеєною фотокарткою ОСОБА_7 (т. 12 а.п. 60-62);
висновок експерта № 1866 від 14.08.2015 (ринкова вартість мобільного телефону "Prestigio PAP3501 Double Dark Blue" (т. 11 а.с. 59-62);
висновок експерта № 1868 від 10.09.2015 (ринкова вартість сумки фірми "Tonelli" (т. 11 а.с. 66-71);
постанови слідчого від 06.08.2015 та від 10.09.2015 про визнання речовими доказами та передання на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_15 чоловічої сумки чорного кольору фірми "Tonelli", дві зв`язки ключів, обхідний листок ЗІГМУ, оригінал ІНН, гаманець "Кєнго", технічний паспорт на автомобіль "ВАЗ 21099", д.н. НОМЕР_6 , талон попередження, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_15 , візитки, шухляда для окулярів, 2 інгалятори (т.11 а.п.82; т.12 а.п. 10).

Інші докази вчинення крадіжки з автомобіля, як-то протокол проведення слідчого експерименту, протокол огляду вказаного автомобіля, процесуальні документи на підтвердження проведення слідчих дій за цим епізодом суду не надано.

Перелічені докази за відсутності інших на переконання суду не доводили вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 24.07.2015 тому останнього виправдано за цим епізодом у зв`язку із не доведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Крім того, у обвинувальному акті в цьому ж кримінальному провадженні вказано, що 24 липня 2015 р. ОСОБА_7 після вчинення крадіжки за вищезазначених обставин шляхом присвоєння викраденого привласнив паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 , серії НОМЕР_8 , виданий 22.01.1998 Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області. В той же день, ОСОБА_7 знаходячись у свого знайомого ОСОБА_40 за адресою: АДРЕСА_13 , шляхом переклеювання фотокартки на першій сторінці, вклеїв в вищезазначений паспорт свою фотокартку, з метою подальшого його використання для отримання техніки в кредит. Орган досудового розслідування вважав, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, яке кваліфікується як підробка офіційного документу, який видається посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи та надає права.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що 10 серпня 2015 р. ОСОБА_7 знаходячись біля торгівельного центру "Амстор", який розташований на перехресті вулиць Лермонтова та Перемоги в м. Запоріжжя, присвоїв раніше викрадений паспорт громадянина України НОМЕР_9 заповнений на ім`я ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданий 24.01.2002 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області. В той же день, 10.08.2015 о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у кімнаті свого знайомого ОСОБА_40 , а саме за адресою: АДРЕСА_13 , шляхом переклеювання фотокартки на першій сторінці, вклеїв в вищезазначений паспорт свою фотографію, з метою подальшого його використання для отримання побутової техніки під заставу підробленого ним паспорта на ім`я ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За цим епізодом орган досудового розслідування дійшов висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України, яке кваліфікується як підробка офіційного документу, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи та надає права, вчиненого повторно.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що 19.08.2015 близько 12 години 20 хвилин він маючи прямий умисел, спрямований на використання підробленого ним раніше документу, знаходячись біля торгівельного кіоску № 16, який розташований на території ринку "Критий" по вул. 40 років Радянської України в місті Запоріжжя, з метою отримання побутової техніки під заставу паспорта, використав підроблений офіційний документ, а саме пред`явив реалізатору побутової техніки ОСОБА_41 паспорт громадянина України серія НОМЕР_9 заповнений на ім`я ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданий 24.01.2002 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, з вклеєною до нього фотокарткою ОСОБА_7 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, яке кваліфікується як використання завідомо підробленого документа.
Під час судового розгляду судом дійшов висновку про відсутність складу злочину в діяннях ОСОБА_7 , за епізодами підроблення паспортів ОСОБА_15 та ОСОБА_26 , а також не доведеність, що ОСОБА_7 , було вчинене використання завідомо підробленого документа.
Висновок про винуватість ОСОБА_7 , у підробленні паспортів ґрунтується стороною обвинувачення лише на висновках експерта. Жодних інших доказів суду не надано (у т.ч. не забезпечено явку до суду свідка ОСОБА_42 , на стадії досудового розслідування не проведено з даним свідком впізнання, не проведено слідчого експерименту, і не встановлено доказів мети підроблення паспорту - його використання).
Так, відповідно до висновку експерта № 78 від 10.09.2015, в паспорті громадянина України серія НОМЕР_9 , заповненому на ім`я ОСОБА_26 , 1960 року народження, виданому 24.01.2002 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, мали місце зміни первісного змісту документа, а саме переклейка фотокартки на сторінці 1 документа (т.11 а.п.44-46). З наведеної у висновку експерта фототаблиці випливає, що на першій сторінці зазначеного паспорту міститься фото, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_7 , а на другій сторінці - фото іншого чоловіка.
Постановою слідчого від 14.09.2015 вищезазначений паспорт визнано речовим доказом (т.11 а.п. 47).
Відповідно до висновку експерта № 69 від 12.08.2015, в паспорті громадянина України серії НОМЕР_8 , заповненому на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданому 22.01.1998 Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області, наявні зміни первісного змісту документа, а саме переклейка фотокартки на сторінці 1 документа (т.11 а.п. 52-54). З наведеної у висновку експерта фототаблиці випливає, що на першій сторінці зазначеного паспорту міститься фото, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_7 .
Постановою слідчого від 12.08.2015 вищезазначений паспорт визнано речовим доказом (т.11 а.п.84).
Жодних інших доказів вини ОСОБА_7 суду надано не було, зокрема, і тих, які б підтверджували, що саме він здійснив підроблення паспортів.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.358 КК України, відповідальність за даною статтею настає у разі підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут. За ч. 3 цієї статті відповідальність настає у разі вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, повторно або за попередньою змовою групою осіб.
В обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення в частині кваліфікацій дій ОСОБА_7 , мета використання підроблених паспортів ОСОБА_15 та ОСОБА_26 , що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони даного злочину, взагалі не зазначалася. Належних та допустимих доказів на підтвердження такої мети суду надано не було.
Вилучення вказаних підроблених паспортів відбулось під час огляду місця події, зокрема, у магазині "ЄВА" та біля кіоску на ринку "Критий".
Суду було надано протокол огляду місця події від 19.08.2015 з доданою фототаблицею, згідно з яким слідчим у присутності понятих було оглянуто ділянку місцевості біля кіоску № 14 на ринку "Критий" в м. Запоріжжі по вул. Рекордній. На ділянці знаходиться чоловік, який на прохання представитися надав паспорт громадянина ОСОБА_26 , який було вилучено (т.12 а.п. 72-73).
У даному протоколі, а також у протоколі огляду в магазині "ЄВА", відсутні відомості про те, що підроблені паспорти ОСОБА_7 використовувались. Вказані докази, на переконання суду, посвідчували лише те, що ці підроблені паспорти були у ОСОБА_7 при собі на момент проведення огляду.
Твердження в обвинувальному акті про те, що паспорти підроблялись "з метою подальшого їх використання для отримання техніки в кредит" жодним належним та допустимим доказом не доведено. Також, не конкретизовано, яку саме техніку мав намір отримати в кредит ОСОБА_7 , її вартість, розмір кредиту.
Єдиним доказом вказаної мети, а також і самого факту використання підробленого документа, є дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2015, за яким свідок ОСОБА_43 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка пред`явила йому підроблений паспорт для отримання техніки. Разом із тим, у протоколі не зазначено, який саме паспорт був пред`явлений свідкові, за якими ознаками він встановив його підробку, а також не зазначено на ім`я якої саме особи ( ОСОБА_15 чи ОСОБА_26 ) було пред`явлено ОСОБА_7 , паспорт (т.14 а.п.110-112). В обвинувальному акті, мова йшла про надання ОСОБА_7 , паспорту саме на ім`я ОСОБА_26 , і в такому разі взагалі не відомо, з яких міркувань слідчий вважав, що паспорт ОСОБА_15 було підроблено з метою його використання при придбанні техніки в кредит.
Суд був позбавлений можливості самостійно змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 , за епізодами, які йому інкримінувалися за ч.ч.1, 3 ст.358 КК України, оскільки самостійне встановлення судом мети підроблення паспортів погіршувало становище обвинуваченого, що є неприпустимим з огляду на положення ч.3 ст.337 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про необхідність виправдання ОСОБА_7 за ч.ч.1, 3 ст.358 КК України у зв`язку із не доведеністю, що в його діяннях є склад кримінального правопорушення, а за ч. 4 ст. 358 КК України - у зв`язку із не доведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Крім того суд врахував, що обвинувачення у всіх епізодах злочинної діяльності, щодо яких суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 , через не доведеність, що ці злочини були вчинені цим обвинуваченим, фактично обґрунтовувалось визнавальними показаннями ОСОБА_7 які надавалися на стадії досудового розслідування. Прямих доказів вини ОСОБА_7 , органами досудового розслідування здобуто не було. Натомість, орган досудового розслідування не мав законних підстав ґрунтувати обвинувальні акти на тому, що ОСОБА_7 визнав вину та щиро покаявся у скоєному, за відсутності інших доказів його вини, та враховувати його позицію про визнання вини, оскільки в такому випадку було б допущено порушення права на захист ОСОБА_7 (останньому як особі, яка потребувала обов`язкового залучення захисника, на стадії досудового розслідування захисник не залучався). Разом із тим, суду не надавалось під час судового розгляду доказів, які були отримані із порушенням права ОСОБА_7 , на захист, оскільки сторона обвинувачення залучала до матеріалів судового провадження лише протоколи впізнання, протоколи оглядів, висновки експерта та інші документи, складені за наслідками слідчих та процесуальних дій, до участі в яких не залучався ОСОБА_7 . Порушення права на захист обвинуваченого не покладалось судом в основу вироку як підстава для виправдання ОСОБА_7 , однак це порушення враховувалось судом при аналізі всіх доказів у кримінальному провадженні у їх сукупності, та визначенні підстав для констатації факту неналежної якості проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно з положеннями статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

За приписами ч.ч. 2, 4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Суд, проаналізувавши усі докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не було доведено, що перелічені кримінальні правопорушення були вчиненні обвинуваченим, або ж містять склад кримінального правопорушення тому останній підлягав виправданню на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Зі вказаними висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів.

Так, апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку. В апеляційній скарзі прокурори ще раз цитують докази та доводи із обвинувальних актів, яким надана правова оцінка судом, формально виражають незгоду із вироком суду, і не спростовують об`єктивними даними висновки місцевого суду.

Посилання на практику Європейського суду з прав людини в апеляційних скаргах прокурорів в контексті визнання ряду доказів неналежними взагалі не доречне і вказує не на порушення допущенні судом а навпаки на дотримання вимог процесуального закону при оцінці доказів щодо їх належності і допустимості. Колегія суддів не погоджується з доводами прокурорів про те, що суд упереджено та неправомірно взяв до уваги одні докази та необґрунтовано відкинув інші, адже підстави для визнання ряду доказів неналежними і недопустимими суд у вироку зазначив, і вони є вмотивованими.

Відсутність під час проголошення вироку потерпілих зважаючи, що ряд з них не приймали участь в судових засіданнях, про що надавалися відповідні заяви, а потерпілий ОСОБА_24 помер, в жодному випадку не свідчить про незаконність вироку оскільки присутність потерпілих під час проголошення вироку є правом, а не обов`язком останніх.

Доводи апелянтів-прокурорів на предмет того, що суд не обґрунтовано залишив без задоволення клопотання про виклик ряду свідків колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом вживалися дії щодо виклику і навіть приводу свідків, однак свідки до суду за викликами не з`явились, приводи не виконувались, а сторона обвинувачення зі свого боку не забезпечила їх явку і доставку. Клопотання ж були відхилені з урахування вказаних обставин.

Доводи на предмет того, що судом залишено без уваги заяву ОСОБА_7 про застосування щодо нього заходів фізичного і психологічного впливу, не свідчать про хибність висновків в частині виправдання ОСОБА_7 по ряду епізодів. Ці обставини не були предметом розгляду в рамках вказаного кримінального провадження. До того ж, в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 не покладалися покази останнього. Посилання на ухвали різних судів апеляційної інстанції є необґрунтованими, оскільки така прецедентна практика не є джерелом права. Вказівки прокурорів на практику Європейського суду з прав людини в контексті порушень ст.ст.3, 13 Конвенції є викривленими.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України (за епізодами від 18, 19, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 31 липня 2015 р., 2, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 18, 19, 26, 28 серпня 2015 р., першої декади вересня 2015 р., 11, 15, 16 вересня 2015 р.), за ч.3 ст.185 КК України (за епізодами від 10 січня 2015 р. та кінця вересня 2015 р.) за ч.2 ст.190 КК України (за епізодом від 13 вересня 2015 р.) за ч.1 ст.358 КК України за ч.3 ст.358 КК України за ч.4 ст.358 КК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Порушень кримінального й кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Разом з цим колегія суддів вважає слушними доводи зазначені в апеляційних скаргах обвинувачених і захисника ОСОБА_9 на предмет зарахування обвинуваченим у строк покарання у строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні покарання до моменту набрання вироком законної сили, виходячи з наступного.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК України є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».

У тому разі, коли особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню також підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, однак в такому випадку це вже буде прямою дією закону в часі.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як зворотної, так і прямої дії кримінального закону в часі.

Частина 2 статті 5 КК України визначає, що Закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Із вироку вбачається, що судом було застосовано положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зараховано у строк покарання обвинуваченим ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення тільки з 18 травня 2016 року по 22 березня 2017 року, ОСОБА_8 - з 31 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В той же час Законом № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст.72 КК України викладено у наступній редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином, Закон № 2046-VIII від 18 травня 2017 погіршує становище осіб, а тому не має зворотної дії у часі, тобто він не може поширюватися на факти й відносини, що виникли до його прийняття, про що фактично і йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Отже у випадку, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, то застосування Закону № 2046-VIII буде неправильним, оскільки зворотна дія цього закону як такого, що «іншим чином погіршує становище особи» в розумінні ч.2 ст.5 КК України не допускається, і в такому разі, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2018 року у справі №663/537/17.

У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг обвинувачених і захисника про зарахування строку попереднього ув`язнення з моменту затримання по день набрання вироком законної сили, а саме по 5 листопада 2018 року включно, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що на день набрання вироком законної сили обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відбули призначене судом першої інстанції покарання, колегія суддів вважає необхідним у відповідності до положень ст.377 КПК України звільнити їх з-під варти, як таких, які повністю відбули призначене кожному покарання.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 ,обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити.
Апеляційні скарги прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Вирок на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 23 квітня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_16 , залишити без змін.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 23.03.2017 року по 05.11.2018 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 05.11.2018 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4