Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/344/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 м.Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому матеріали кримінального провадження № 0000738 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2018 року щодо,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Садки Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, який тимчасово не працює, неодруженого, який зареєстрований та мешкає в будинку АДРЕСА_1 , судимості немає,

якого визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки. В силу ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 29416 (двадцять дев`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн., а всього 34416 (тридцять чотири тисячі чотириста шістнадцять) грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 33950 (тридцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн., а всього 38950 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн..
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 9439,68 грн.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10

захисника-адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінити, призначивши останньому більш м`яке покарання, у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, без позбавлення права керування транспортним засобом, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 повністю визнає вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, під час здійснення досудового слідства співпрацював з органами слідства. Обвинуваченим вчинено вперше злочин невеликої тяжкості та з необережності, в якому щиросердно розкаявся за здійснене та просив у потерпілих пробачення, давав правдиві свідчення, крім того, останній позитивно характеризується, з місця ДТП не зник, вживав заходи для відшкодування завданої потерпілим шкоди, та повністю відшкодував майнову шкоду потерпілому ОСОБА_11 .Хоча обвинувачений офіційно не працює, але займається діяльністю в якій для заробітку використовує автомобіль, а тому позбавлення його прав водія позбавить джерела доходів та залишить без стабільної роботи. Такожза місцем свого проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, веде звичайний спосіб життя, допомагає батькам, які страждають на ряд загальних захворювань та потребують матеріальної допомоги ОСОБА_7 , в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував.

Потерпілий ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 29416 (двадцять дев`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн., а всього 34416 (тридцять чотири тисячі чотириста шістнадцять) грн. та ухвалити в цій частині новий вирок про задоволення його цивільного позову та просить стягнути солідарно з ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (юридична адреса: просп. Перемоги, 65, м. Київ, Київська область, 03062. Код СДРПОУ 30115243) на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 29416 (двадцять дев`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн., а всього 34416 (тридцять чотири тисячі чотириста шістнадцять) грн., мотивуючи тим, що вказаний вирок, в частині часткового задоволення його цивільного позову, є незаконним та необгрунтованим в зв`язку з тим, що судом першої інстанції не надано оцінки тій обставині, що страхова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_7 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Страхова група «TAC», що підтверджується страховим полісом від 22 травня 2016 року, який міститься в матеріалах справи. В зв`язку з цим, 15 травня 2017 року він звертався до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак, страховик відмовив йому у такій виплаті, а суд першої інстанції, не з`ясував законність підстав для відмови ПАТ «Страхова Група «ТАС» у виплаті йому страхового відшкодування. Крім того, 05.04.2018 року, після проголошення оскаржуваного вироку суду, він вкотре звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак, страхова компанія відмовила йому у виплаті страхового відшкодування,тому просить, дослідити вказану заяву на предмет відшкодування завданої шкоди.
В зміненій апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 29416 грн. та 5000 грн. моральної шкоди та ухвалити новий вирок про стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_8 страхове відшкодування в розмірі 29416 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винними за те, що він 17 квітня 2017 року близько 12 години 48 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , по автодорозі М-22 сполученням Полтава-Олександрія в напрямку з м. Кременчука Полтавської області до м. Олександрія Кіровоградської області, та перевозячи пасажирів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проявив особисту неуважність і недбалість щодо дотримання вимог правил безпеки дорожнього руху, та допустив грубе порушення вимог п.2.3 (б), та п.12.1 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
При цьому, наближаючись на керованому автомобілі ВАЗ 21063 до ділянки 144 км. + 700 метрів вказаної автодороги в районі с. Олексіївка на території Світловодського району Кіровоградської області, ОСОБА_7 проігнорував вказані вимоги правил безпеки дорожнього руху, та виявивши небезпеку для руху у виді вибоїн на проїзній частині автодороги по ходу руху, не зменшив швидкість до безпечної та не зупинив керований ним транспортний засіб, та проявив необережність у виді злочинної недбалості, тим самим позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху з подальшим виїздом за межі проїзної частини, де втратив контроль над автомобілем та його керованістю, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Oktavia A5», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку, заподіявши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 339241,58 грн.
Внаслідок спричиненої ОСОБА_7 дорожньо-транспортної пригоди та зіткнення транспортних засобів пасажирам транспортного засобу ВАЗ 21063: - ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у виді: полі травми, оскольчатого закритого перелому правої стегнової кістки в в/3 із зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом н/3 лівої лучевої кістки із зміщенням кісткових фрагментів, які відносяться до категорії середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я; - ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у виді: полі травми, оскольчатий перелом тіла L4 (поперекового) хребця з больовим вираженим синдромом, перелом поперекових відростків L3-L4 (поперекових) хребців зліва, перелом V, VІ ребер з права по передній пахвовій лінії, струс головного мозку, рана слизової оболонки передодня роту, підборіддя, припухлість м`яких тканин поперекового відділу хребта, які відносяться до категорії середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, висновки захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити їхню апеляційну скаргу та змінену апеляційну скаргу потерпілого, доводи прокурора у кримінальному провадженні, який заперечив проти апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 та підтримав апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове і судове слідство в даному кримінальному провадженні проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.
Викладені у вироку суду висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних та повно і всебічно досліджених судом у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції надав правильну та об`єктивну оцінку, і які повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.
Згідно вимог ст.50, 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про особу винного та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який скоїв злочин невеликої тяжкості, вину визнав, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання суд першої інстанції визнав - щире каяття та сприяння у розкритті злочину та відсутність обтяжуючих обставин та призначив покарання у виді обмеження волі, в межах санкції статті ч.1 ст.286 КК України із позбавленням права керувати транспортними засобами.
Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини справи, що пом`якшують покарання та характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, скоїв злочин з необережності, по місцю проживання характеризується - виключно позитивно, з прикрістю та жалем усвідомив наслідки своїх дій, повністю визнав себе винним та щиро покаявся у скоєному. Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні суду першої інстанції відмовився від цивільного позову, претензій до обвинуваченого немає, крім того, обвинувачений також частково відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Відповідно до п. 20 Постанови ПВСУ, від 23.12.2005року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Враховуючи у сукупності викладене вище та обставини, які взято до уваги судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів доходить переконливого висновку, що виправлення ОСОБА_7 та попередження подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень можливо при призначенні покарання у виді обмеження волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Проте, із урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого та позиції щодо потерпілих покарання можливе призначити на менший термін, ніж визначено судом першої інстанції.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які встановлені судом, свідчать про грубе порушення обвинуваченим елементарних правил водіння, що створює підвищену суспільну небезпеку на дорозі, а тому колегія суддів вважає за необхідне обвинуваченому ОСОБА_7 залишити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
В даному випадку суспільний інтерес, безпека інших учасників дорожнього руху, виправдовує застосування до обвинуваченого такого обмеження.
Вид та розмір призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та призначене з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Щодо доводів в зміненій апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.
За вироком суду позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 29416 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а всього 34416 грн.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Дорожньо-транспортна пригода є підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Тобто, право вибору боржника, стосовно відшкодування спричинених дорожньою пригодою збитків належить виключно потерпілому.
Оскільки, потерпілий здійснює свої права вільно, на власний розсуд, він не може бути примушений до дій, вчинення яких не є обов`язковим для нього (ст. ст. 12 ч. 1, 14 ч. 2 ЦК України).
Тому, саме за потерпілим залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав - з заявою до страхової компанії чи з позовом до суду. А тому, твердження страхової компанії щодо недотримання потерпілими позасудового стягнення страхових виплат, викладені ними в запереченнях на позовну заяву, надані в суді першої інстанції жодним чином не впливає на підставність вимог останнього та не суперечить вимогам закону.
Аналогічні висновки містяться і в правових позиціях ВСУ № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року.

Як убачається із матеріалів справи, автомобіль «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано в ПАТ «Страхова група «ТАС» на один рік в межах ліміту відповідальності, що стверджується полісом АЕ/8682175, та у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ст.62 КПК України страховик разом із ОСОБА_7 є цивільним відповідачем у кримінальному провадженні, оскільки в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
Таким чином ОСОБА_7 , який визнаний винним у скоєнні злочину щодо потерпілого ОСОБА_8 , та страхова компанія, якою була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_13 , повинні відшкодувати завдану потерпілому шкоду.
За таких обставин, та враховуючи те, що на момент вчинення ДТП страховий поліс, яким застрахований ОСОБА_7 був дійсний (т.1 а.с. 59), колегія суддів вважає, що названі витрати підлягають стягненню на користь потерпілого із ПАТ «Страхова група «ТАС», оскільки повністю підтверджуються матеріалами справи та страховою компанією жодним чином не спростовані.
Враховуючи вищевикладене, вирок Світловодського міськрайонного суду від 23.03.2018 року підлягає зміні в частині покладення обов`язку відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 на ПАТ «Страхова група «ТАС».
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,408, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Змінену апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1(один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
В силу ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» (юридична адреса просп. Перемоги, 65, м. Київ, Київська область, 03062) на користь потерпілого ОСОБА_8 29416 (двадцять дев`ять тисяч чотириста шістнадцять) гривень матеріальної та 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди, а всього 32416 (тридцять дві тисячі чотириста шістнадцять) гривень
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2