Справа №580/257/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/218/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми, від 27 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання начальника Зарічного РС Сумського МРВ з питань пробації про застосування ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році», відносно засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Лебединського районного суду Сумської області, від 22 грудня 2016 року, ОСОБА_7 визнано винним за ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на протязі 2 років іспитового строку.

До Зарічного районного суду м. Суми надійшло клопотання від начальника Зарічного РС Сумського МРВ з питань пробації про застосування відносно ОСОБА_7 ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» та скорочення ОСОБА_7 наполовину не відбутої частини додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, від 27 листопада 2017 року, було задоволено клопотання начальника Зарічного РС Сумського МРВ з питань пробації та скорочено наполовину засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Задовольняючи клопотання, суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_7 на даний час відбуває додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки за злочин який не є особливо тяжким, то у відповідності з положеннями ст. ст. 7, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» йому необхідно скоротити наполовину невідбуту частину додаткового покарання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали якою відмовити в задоволенні клопотання начальнику Зарічного РС Сумського МРВ з питань пробації, відносно ОСОБА_7 .

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_7 не є суб`єктом до якого можливо застосувати положення ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вироком Лебединського районного суду Сумської області, від 22 грудня 2016 року, він був звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, а зазначена стаття застосовується лише до засуджених, які відбувають основне покарання.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, за злочини, що не є особливо тяжкими, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1 - 6 цього Закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Лебединського районного суду Сумської області, від 22 грудня 2016 року, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування лише основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки (а. п. 7 11).

Також, з вироку Лебединського районного суду Сумської області, від 22 грудня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 2 КК України, не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, а тому обмеження передбачені ст. 9 п «е» Закону України «Про амністію у 2016 році» на засудженого ОСОБА_7 не поширюються.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено те, що особи, які підпадають під дію даного Закону можуть бути звільненні від відбування як основного так і додаткового покарання призначеного судом, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

З розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вбачається, що вирок Лебединського районного суду Сумської області, від 22 грудня 2016 року, відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 24 січня 2017 року та підлягає виконанню в частині додаткової міри покарання, таким чином, станом на час набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2016 році» - 6 вересня 2017 року, ОСОБА_7 був таким, що відбуває додаткове покарання (а. п. 6).

Відповідно до ст. 55 ч. 3; 77 КК України та ст. ст. 7; 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд вірно скоротив ОСОБА_7 невідбуту частину додаткового покарання призначеного вироком Лебединського районного суду Сумської області, від 22 грудня 2016 року, оскільки строк відбуття ним додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами обчислюється з моменту набрання вироком законної сили.

Мотиви апеляційної скарги прокурора, стосовно того, що засуджений ОСОБА_7 не є суб`єктом до якого можливо застосувати положення ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році», в зв`язку з його звільненням від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів знаходить помилковими, оскільки з вироку Лебединського районного суду Сумської області, вбачається, що ОСОБА_7 був звільнений від відбування основного покарання, а не додаткового, яке й скоротив суд на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році», як засудженій особі, що відбуває покарання відповідно до ст. ст. 55 ч. 3; 77 КК України.

За наведених обставин, знаходячи ухвалу суду законною, колегія суддів не знаходить підстав для її скасування чи зміни, а відповідно, не знаходить підстав, і для задоволення апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ст. ст. 7; 9 п. «е»; 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми, від 27 листопада 2017 року, якою засудженому за вироком Лебединського районного суду Сумської області, від 22 грудня 2016 року, за ст. 286 ч. 2 КК України ОСОБА_7 скорочено на половину не відбуту частину додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4