Справа № 572/266/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження № 1-кп/155/18 0000249) про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, із середньою загальною освітою, студента Інституту педагогічної освіти ПВНЗ «Міжнародного економіко-гуманітарного університету ім.Академіка Степана Дем`янчука», неодруженого, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

17 листопада 2017 року приблизно о 16 год. 47 хв. у темну пору доби водій ОСОБА_5 , в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.3, пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на території України з порушенням митного законодавства, рухаючись по вул.Суворова м.Сарни Рівненської області зі сторони вул.Військової в напрямку вул.Чорновола м.Сарни Рівненської області, поблизу КПП ВЧ А0153 м.Сарни зі швидкістю приблизно 80-100 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху в населеному пункті, яка становить 60 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які перетинали проїзну частину зліва направо по ходу руху транспортного засобу, яких він міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та з необережності допустив наїзд автомобіля на вказаних пішоходів, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду при русі з максимально допустимою швидкістю 60 км/год., шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду на пішоходів.

У результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, а ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер цього ж дня в КЗ «Сарненська ЦРЛ», а транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Так, внаслідок описаних вище подій пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді : поверхневої рани чола, відкритих уламкових переломів обох стегнових кісток (з ранами в нижній третині зовнішньої поверхні правого стегна та передньої поверхні лівго стегна) рентгенологічно уламковий косо-поперечний перелом нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням по довжині та ширині, гематоми верхньої третини передньої поверхні правої гомілки, закритих уламкових переломів проксимального метаепіфізу правої великогомілкової кістки та поперечних переломів голівок малогомілкових кісток (із незначним зміщенням), переломів 4, 7 ребез зліва; пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді множинних саден, садна-ранки, поверхневої рани обличчя та волосистої частини голови з проявами черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під оболонки головного мозку, мозочку, закритої травми грудей та грудного відділу хребта у вигляді повного розриву зчленування між 8 та 9 грудними хребцями з розривом спинного мозку на цьому рівні, з крововиливами в м`які тканини грудей (по задній поверхні), забою легеневої тканини із масивними крововиливами в їх тканину та дрібними розривами-розтріскуваннями легень в прикореневих зонах, з крововиливами в клітківку середостіння, садна передньої поверхні грудей, закритої травми живота у вигляді субкапсулярних розривів печінки та селезінки, з крововиливами в тканину діафрагми, тканини органів живота, садна лівої кисті, лівого колінного суглобу, гематому зовнішньої поверхні правої гомілки з переходом на ділянку стегна, закритого уламкового перелому (локалого) обох кісток верхньої третини правої гомілки з крововиливами в м`які тканини в межах перелому.

У прямому і безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням ОСОБА_5 дорожньо-транспортної пригоди та настанням вказаних вище суспільно небезпечних наслідків є порушення обвинуваченим вимог пунктів 12.3. 12.4 Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а також рухатись транспортом у населених пунктах із швидкістю не більше 60 км/год.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового провадження вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав повністю, відмовився від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді підтвердила, що загиблий ОСОБА_9 її чоловік. Зі слів потерпілої чоловік працював у ВЧ і додому з роботи повертався однією і тією ж дорогою. У день, вказаний в обвинувальному акті, чоловік не зателефонував їй після виходу з роботи, як постійно робив, через що потерпіла намагалась із ним зв`язатись. Того ж дня від дочки потерпіла дізналась, що чоловік потрапив у дорожньо-транспортну пригоду.

Із пояснень потерпілого ОСОБА_7 судом встановлено, що 17 листопада 2017 року по закінченню робочого дня він вийшов з території ВЧ та підійшов до проїзної частини, яку на той час переходили інші службовці. Зі слів потерпілого - перед пішохідним переходом зупинилось декілька авто, пропускаючи пішоходів, а тому він також почав переходити дорогу. Потерпілий повідомив, що одночасно із ним дорогу переходили декілька жінок, що також працюють у ВЧ, та потерпілий ОСОБА_9 , що ішов дещо позаду потерпілого. ОСОБА_7 показав, що під час того, як він завершував переходити дорогу, побачив яскраве світло фар поблизу себе, відчув удар, прийшовши до тями вже в лікарні.

Покази потерпілих співпадають із даними, здобутими під час огляду місця події : ділянки проїзної частини поблизу ВЧ НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що вказана ділянка пряма в плані горизонтального профілю, покриття асфальтобетонне мокре. Дорожнє покриття для 2 напрямків, число смуг для руху в напрямку огляду - одна. До проїжджої частини праворуч примикає тротуар. На проїжджій частині дороги нанесена розмітка, що розподіляє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах (дорожня розмітка 1.1), смуги руху в межах перехрестя (дорожня розмітка 1.7), розмітка, що позначає нерегульований пішохідний перехід (дорожня розмітка 1.14.1).

На правій смузі руху вулиці Суворова, призначеної для руху в напрямку вул.Вишневої м.Сарни Рівненської області, знаходиться автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору, який спрямований передньою частиною в напрямку вул.Вишневої м.Сарни. По ходу огляду в межах правої смуги руху виявлено чоловічий головний убір, на відставі 4-х метрів від якого виявлений ще один чоловічий головний убір. Крім цього, в зоді огляду місця події на проїжджій частині виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров, що розміщена праворуч відносно автомобіля (а.к.п.13-36 т.1).

В ході досудового розслідування оглянуті, також, документи, а саме : посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_5 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.к.п.39-40, 41-46 т.1).

Допитана судом свідок ОСОБА_10 показала, що орієнтовно о 17 год. 10 хв. вийшла через пропускний пункт ВЧ на вул.Суворова, де вже відбулася доржньо-транспортна пригода, і з місця події від`їжджала карета швидкої допомоги. На проїзній частині по ліву сторону по ходу руху свідка знаходився автомобіль. Свідок пояснила, що на той момент були сутінки, однак, ліхтарі вуличного освітлення вже були увімкнені.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що в день описуваних подій біля 17 год. перебувала на зупинці по вул.Суворова, під час чого повз неї проїхав автомобіль. Зі слів свідка самої події вона не бачила, до місця події не підходила. Однак, свідок зазначила, що звуку гальм перед зіткненням вона не чула.

Свідок ОСОБА_12 в суді показала, що по закінченню робочого дня приблизно о 16 год. 45 хв. вона ішла додому. Пішохідним переходом через проїзну частину поблизу ВЧ на той момент переходили троє працівниць військової частини. Під час того, як вони перебували приблизно на середині проїзної частини, з боку шляхопровіду на великій швидкості прослідував автомобіль, який перед пішохідним переходом не зупинився, через що вказані пішоходи були змушені відскочити, щоб уникнути наїзу на них цим автомобілем. В цей же час автодорогу перетинали також і потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які вже закінчували перетинати проїзну частину, однак, вказаний автомобіль, не гальмуючи, здійснив наїзд на потерпілих, які від удару відлетіли з місця ДТП.

Із пояснень свідка ОСОБА_14 встановлено, що 17 листопада 2017 року, по закінченню робочого дня, вона вийшла з території ВЧ та мала намір перейти через дорогу. Разом із свідком ішли працівниці частини : ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Після того, як свідок зі своїми колегами почали переходити проїзну частину, вони побачили, що до них наближається автомобіль, який перед пішохідним переходом не гальмував, через що вони були змушені відступити назад, щоб уникнути наїзду. Орієнтовно за 1-2 метри від пішохідного переходу рухались потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , на яких вказаний автомобіль здійснив наїзд.

Аналогічні покази дали свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Крім цього, вказані свідки пояснили, що автомобіль, який здійснив наїзд на потерпілих, рухався зі значною швидкістю, що, на думку свідків, перевищувала 100 км/год.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що 17 листопада 2017 року біля 17 години перебував на узбіччі, розташованому через дорогу навпроти військової частини по АДРЕСА_1 . В цей час пішохідним переходом вулицю перетинали працівники частини, при чому авто, які слідували з боку вул.Вишневої зупинились, пропускаючи пішоходів. В цей же час з боку шляхопроводу на великій швидкості прослідувало авто, яке не гальмувало перед пішохідним переходом, внаслідок чого декілька пішоходів були змушені відскочити, однак, вказаний автомобіль здійснив наїзд на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які також перетинали проїзну частину і перебували на той момент безпосередньо перед узбіччям, на якому знаходився свідок.

Допитані судом свідки не заперечують, що на момент вказаних в обвинувальному акті подій ішов невеликий дощ, були сутінки.

Вказані обставини підтверджуються відомостями, що містяться у довідці №33-01-15/568 від 29 листопада 2017 року, виданої за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно із якою - за даними репрезентативної до території міста Сарни Рівненської області метеостанції 17 листопада 2017 року в період з 15 год. по 17 год. 30 хв. зафіксовано погодні умови : хмарно, температура повітря 1-3 градуса тепла, відмічався дощ. Сонце зайшло о 16 год. 28 хв., повна темріява настала о 17 год. 04 хв. (а.к.п.179 т.2).

Покази свідків, також, не суперечать висновку експертизи проведеної у даному провадженні судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-95/17 від 12 грудня 2017 року, відповідно до якої контактування автомобіля «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 із перешкодою (пішоходами) відбулося передньою правою частиною в межах ділянки, яка по ширині знаходиться на відстані приблизно 0-0,8 м. від правого бокового габариту кузова автомобіля. Наїзд вказаного автомобіля на пішоходів відбувся на правій смузі руху проїзної частини вул.Суворова, відносно руху зі сторони вул.Військової в напрямку вул.Чорновола (а.к.п.52-56 т.2).

Із наданого стороною обвинувачення висновку експерта проведеної в межах даного кримінального провадження судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-956/17 від 11 грудня 2017 року, встановлено, що на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані. Ліва фара ближньо-дального світла вказаного автомобіля знаходилась в працездатному стані, а права фара ближнього-дального світла в стані повної відмови. Вказані несправності виникли під час дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.42-46).

В ході проведених за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 . ОСОБА_15 слідчих експериментів встановлено траєкторію руху потерпілих до моменту наїзду на них транспортного засобу та з`ясовано, що місцем наїзду транспортного засобу на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , є права смуга руху вул.Суворова по ходу руху в напрямку вул.Чорновола, а також встановлена відстань, з якої відмічається видимість пішоходів з робочого місця водія (а.к.п.190-205, 206-216, 217-224 т.1).

Свідок ОСОБА_17 в ході проведеного із ним слідчого експерименту показав місце свого розташування на момент дорожньо-транспортної події та місце перебування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в момент наїзду на них автомобіля. Під час вказаної слідчої дії була з`ясована траєкторія та швидкість руху потерпілих до моменту дорожньо-транспортної пригоди, а також видимість пішоходів з робочого місця водія, яка визначена як 51,5 м. (а.к.п.225-239 т.1).

Під час слідчих експериментів, проведених із свідком ОСОБА_12 також було встановлено місце наїзду транспортного засобу на потерпілих, а також видимість пішоходів з робочого місця водія (а.к.п.240-263 т.1).

Із висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №3.1-1067/17 від 5 січня 2018 року вбачається, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3(б), 12.2, 12.3, 12.4, 19.1 (а) Правил дорожнього руху.

При заданому комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці з моменту об`єктивної можливості виявити пішоходів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 водій автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до лінії руху вказаних пішоходів, рухаючись зі швидкістю 100 км/год., однак, за умови руху з швидкістю 80 км/год. та при дотриманні допустимої швидкості руху в межах населеного пункту 60 км/год. у нього була технічна можливість зупинитись до лінії руху пішоходів. При заданому комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , рухаючись зі швидкістю 80-100 км/год., однак, за умови дотримання допустимої швидкості руху в межах населеного пункту 60 км/год. у нього була технічна можливість запобігти наїзду на вказаних пішоходів.

При заданому комплексі вихідних даних в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 з технічної точки зору не відповідають вимогам п.п.12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, при чому невідповідність його дій вимогам п.п.12.3, 12.4 цих Правил з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.67-76 т.2).

Під час судового провадження стороною захисту було заявлено клопотання про визнання недопустимими певних доказів, які були надані у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення, а саме : протоколів проведення слідчих експериментів зі свідками та висновку експерта №3.1-1067/17 від 5 січня 2018 року судової інженерно-транспортної експертизи. В обґрунтування заявленого клопотання стороною захисту зазначено, що вказані докази отримані із порушенням вимог КПК України, так як слідчі експерименти проводились в умовах, що не є аналогічними погоднім умовам, за яких сталась ДТП, через що вихідні дані, отримані для вказаної експертизи, є спотвореними. Крім цього, сторона захисту вважає, що невідповідність вихідних даних, отриманих під час слідчих експериментів викликана також тим, що під час слідчих експериментів використовувався автомобіль обвинуваченого, система освітлення якого після ДТП знаходилась в непрацездатному стані. Таким чином, на думку сторони захисту, висновок експерта, яким використовувались дані, отримані під час слідчого експерименту, також має бути визнаний недопустимим доказом.

Так, стороною захисту зазначалось, що дані слідчих експериментів, як доказ у кримінальному провадженні є недопустимим, оскільки отримані із порушеннями вимог КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

З огляду на вказану норму, слідчий експеримент - це слідча дія, яка виконується з метою перевірки існуючих та одержання нових доказів шляхом цілеспрямованого впливу на окремі (такі, що перевіряються) об`єкти або їх копії під час проведення спеціальних дослідів. Таким чином, слідчий експеримент це пізнавальна дія, суть якої полягає у проведенні досліджень, пов`язаних з перевіркою або встановленням будь-якого факту, явища, речі, завданням якого є перевірка можливості сприймати будь-які явища в певних умовах, перевірка слідчих версій та реального існування конкретних фактів, явищ.

Порядок проведення слідчого експерименту регламентується статтею 240 КПК України.

Із змісту вказаної норми вбачається, що слідчий експеримент має проводитись в умовах, що є найбільш наближеними до умов, за яких сталась подія.

Надані стороною обвинувачення докази, а саме : протоколи слідчих експериментів, доводять, що ці слідчі дії були проведені в умовах, що були наближені до умов, за яких сталась дорожньо-транспортна пригода 17 листопда 2017 року. Ті обставини, на які посилалась сторона захисту (відсутність опадів на момент проведення слідчої дії та різниця в часі у кілька хвилин), не можуть бути підставою для визнання таких доказів, як слідчий експеримент недопустимими.

Крім цього, як під час безпосередньо слідчої дії, так і в ході судового провадження свідки вказували на те, що обставини, за яких проводились слідчі експерименти, відповідали тим обставинам, за яких відбувалась дорожньо-транспортна пригода.

Що стосується транспортного засобу, який використовувався під час слідчих експериментів, то на фотознімках, долучених до протоколів, чітко видно, що на момент проведення слідчих дій система освітлення автомобіля «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовувався при їх проведенні, перебуває в працездатному стані.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає протоколи слідчих дій та висновок експертизи належними та допустимии доказами в даному кримінальному провадженні.

Із протоколу огляду речей потерпілих судом встановлено, що належні ОСОБА_7 предмети одягу : брюки та куртка замащені брудом, брюки мають пошкодження у виді розривів. Крім цього, оглянута належна потерпілому ОСОБА_7 пара взуття фірми «CLARKS». Належні потерпілому ОСОБА_9 зимова куртка та брюки також замащені брудом, куртка має на собі, крім цього, плями бурого кольору, схожі на кров. На куртці наявні пошкодження у виді розриву тканини. Також, оглянута належна потерпілому ОСОБА_18 пара взуття фірми «BUMER CLUB COMPANY» (а.к.п.97, 113-118, 119-123 т.1).

Відповідно до висновків експерта №211-мк від 12 грудня 2017 року та №213-мк від 11 грудня 2017 року проведених в межах даного кримінального провадження медико-криміналістичних експертиз слідів ковзання, характерних для виникнення під час первинного контакту пішохода з транспортним засобом, на ходових поверхнях підошв пари черевиків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не виявлено, через що можливості визначити якою частиною тіла були повернуті потерпілі під час первинного контактування із транспортним засобом, встановити немає можливості (а.к.п.24-26, 30-32 т.2).

Вказані обставини встановлені судово-медичним експертом під час проведення судово-медичних експертиз.

Із висновку експерта № 221 проведеної у даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_9 встановлено, що у останнього були виявлені тілесні ушкодження : 1.1.множинні садна, садна-ранки, поверхневі рани обличчя та волосистої частини голови з проявами черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під оболонки головного мозку, мозочку, 1.2. закрита травма грудей та грудного відділу хребта у вигляді повного розриву зчленування між 8 та 9 груднимих хребцями з розривом спинного мозку на цьому рівні, з крововиливами в м`які тканини грудей (по задній поверхні), забоєм легеневої тканини із масивними крововиливами в їх тканину та дрібними розривами-розтріскуваннями легень в прикореневих зонах, з крововиливами в клітківку середостіння, садна передньої поверхні грудей, 1.3. закрита травма живота у вигляді субкапсулярних розривів печінки та селезінки, з крововиливами в тканину діафрагми, тканини органів живота, 1.4. саден лівої кисті, лівого колінного суглобу, 1.5. гематома зовнішньої поверхні правої гомілки з переходом на ділянку стегна, закритий уламковий перелом (локальний) обох кісток верхньої третини правої гомілки з крововиливами в м`які тканини в межах перелому, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, та які знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті, оскільки смерть ОСОБА_9 настала внаслідок важкої закритої спінальної травми : ушкодження грудного відділу хребта з розривом зчленування між 8 та 9 грудними хребцями та ушкодженням спинного мозку на цьому рівні.

Всі вказані тілесні ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті потерпілого. Види ушкоджень та встановлені морфологічні властивості перелому свідчать про спричинення їх достатньо значною за силою дією тупих предметів.

Множинність, різноманітний характер встановлених на тілі трупа ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, їх розташування на правій боковій та задній поверхні тулубу, наявність ознак різкого загального струсу тіла у вигляді крововиливів у фіксуюче-підвішуючий апарат внутрішніх органів в сукупності дають підставу вважати, що в даному випадку мала місце транспортна травма, а саме наїзд (удар виступаючими частинами) транспортного засобу на тіло потерпілого, який в момент первинного контакту з транспортним засобом перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні і був «орієнтований» до виступаючих частин автомобіля правою боковою поверхнею тіла. Ушкодження, описані в п.1.1. могли виникнути внаслідок дії автомобільного скла (при співударі ділянки голови потерпілого з останнім), ушкодження, що описані в п.п.1.2., 1.3. виникли одномоментно при так званому інерційному відкіданні тіла людини з подальшим її падінням та співударом ділянкою задньої поверхні тулубу о плаский твердий предмет (грунт, шляхове покриття) (а.к.п. 7-11 т.2).

Таким чином, смерть потерпілого настала внаслідок отримання останнім тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної події.

Висновок експерта №327 судово-медичної експертизи, проведеної щодо ОСОБА_7 , доводить, що останній знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Сарненська ЦРЛ» з 9 січня 2017 року з діагнозом : політравма, відкритий двобічний уламковий перелом нижньої третини обох стегон зі зміщенням та дефектом лівої стегнової кістки, закриті уламкові переломи проксимального мета епіфізу правої великогомілкової кістки та поперечні переломи голівок малогомілкових кісток з незначним зміщенням, тупа травма грудної клітки, перелом 9, 12 ребер зліва без зміщення, ЗЧМТ, струс головного мозку, садна лоба, тупв травма живота, забій правої легені. Таким чином, у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді : 2.1. поверхневої рани чола, 2.2.відкритих уламкових переломів обох стегнових кісток (з ранами в нижній третині зовнішньої поверхні правого стегна та передньої поверхні лівго стегна) рентгенологічно уламковий косо-поперечний перелом нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням по довжині та ширині, 2.3. гематоми верхньої третини передньої поверхні правої гомілки, закритих уламкових переломів проксимального метаепіфізу правої великогомілкової кістки та поперечних переломів голівок малогомілкових кісток (із незначним зміщенням), 2.4. переломів 4, 7 ребез зліва. Всі вищеописані ушкодження виникли внаслодок травматичних дій (з достатньо значною травмуючою силою) тупим твердим предметом (предметами), в подальшому при співударі з такими. Враховуючи локалізацію, характер описаних ушкоджень експерт вважає, що останні могли бути заподіяні при умовах дорожньо-транспортної пригоди (в швидкій послідовності одне за одним) при таких умовах : при первинному контактуванні тіла людини (яка під час контактування знаходилась у вертикальному або близько до такого положенні тіла) з виступаючими частинами рухаючого механічного транспортного засобу, при цьому, враховуючи характер та локалізацію ушкоджень можна вважати, що первинне контактування тіла людини з виступаючими частинами автівки могло відбутися в ділянку зовнішньої поверхні правої нижньої кінцівки, з подальшим відкиданням тіла людини співударом її о грунт (шляхове вкриття), з додатковим травмуванням об останнє, без переїзду через тіло потерпілого колесами транспортного засобу.

Описані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Термін заподіяння тілесних ушкоджень може відповідати 17 листопада 2017 року, що не суперечить даті травмування, вказаній в постанові та медичних документах. (а.к.п.15-16 т.2).

Висновок експерта доводить, що потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заперечення вини у вчиненні інкримінованого злочину сторона захисту посилалась на ті обставини, що потерпілі перебували у стані алкогольного сп`яніння, через що дорожньо-транспортна пригода сталась саме з вини останніх.

Суд не може погодитись із такими аргументами.

Відповідно до висновків експерта №1952 та №1173 судово-медичної експертизи згідно даних судово-токсикологічної експертизи в крові ОСОБА_7 знайдений етиловий спирт в концентрації 1,10%, що відповідає легкій степені алкогольного сп`яніння. Із висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_9 №221 також встановлено, що в крові останнього виявлено етиловий спирт в концентрації 1,32 %, що відповідає легкій степені алкогольного сп`яніння (а.к.п.19-20 т.2).

Однак, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 рухались в межах дії дорожнього знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід», не порушуючи правила дорожнього руху.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах, оскільки його вина повністю доводиться доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які, відповідно до ст.ст.85,86 КПК України, судом визнаються належними та допустимими.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

По місцю проживання Сарненською міською радою, та по місцю навчання Інститутом педагогічної освіти, обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно, як особа, скарг на яку не надходило (а.к.п. 108, 110 т.2).

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст.66,67 КК України, як в ході досудового, так і в ході судового провадження не встановлено.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки останнього для суспільства органом пробації визначено як низький.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, відсутність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, а також думку потерпілих, які мають до обвинуваченого претензії матеріального характеру та наполягають на суворій мірі покарання, через що суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання в межах санкції частини статті, за якою ОСОБА_5 притягнуто до відповідальності у виді позбавлення волі.

В той же час, приймаючи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи дані про особу винного, який характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався термін призначеного покарання визначити ближче до нижчої межі санкції частини статті КК України, за якою обвинуваченого притягнуто до відповідальності.

Також, судом враховуються ті обставини, що внаслідок дорожньо-транспортної події, що сталась з вини ОСОБА_5 було завдано тілесних ушкоджень двом особам, крім цього, пригода сталась через грубе порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, через що суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання, передбачене у санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь комунального закладу «Сарненська ЦРЛ» Сарненської районної ради Рівненської області 27 070 грн. 76 коп. вартості стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_7 . В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги, обвинувачений позов, зв`ялений прокурором визнав частково.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Дослідженими судом у даному кримінальному провадженні доказами доведена вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внаслідок чого була заподіяна шкода здоров`ю потерпілого.

Із розрахунку від 16 січня 2018 року, виданого за підписом головного лікаря КЗ «Сарненська ЦРЛ», встановлено, що вартість лікування хворого ОСОБА_7 становить 27 070 грн. 76 коп. (а.к.п.174 т.1).

Таким чином, вимоги прокурора в інтересах держави підлягають до задоволення в повному обсязі на підставі ст.ст.1166, 1206 ЦК України.

Потерпілою ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.128 КПК України, заявлено у даному кримінальному провадженні цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди на суму 10 000 грн.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено аналогічні вимоги на суму 1234 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході розгляду даного кримінального провадження встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_9 , та тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні внаслідок винних дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

Із наданої потерпілою ОСОБА_6 копії накладної №118 від 15 лютого 2018 року встановлено, що нею сплачено витрати на поховання чоловіка ОСОБА_9 10 000 грн., які є витратами на виготовлення пам`ятника.

Потерпілим ОСОБА_7 суду надані копії епікрізу №2596, згідно із яким останній перебував на лікуванні в КЗ «Сарненська ЦРЛ» з приводу отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень, та квитанцій на загальну суму 674 грн., відповідно до яких ним придбано ліки на вказану суму.

Крім цього, останнім сплачено 300 грн. за надану правничу допомогу, що доводиться дослідженою судом довідкою №1-34 від 14 березня 2018 року.

З огляду на наведене, вказана потерпілими матеріальна шкода підлягає до задоволення в повному обсязі.

Також, потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди, розмір якої ними визначено, відповідно у 200 000 та 300 000 грн.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно із ч.3 ст.23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В ході судового провадження судом встановлено, що загиблий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 був чоловіком потерпілої ОСОБА_6 .

Судом враховується, що потерпілій внаслідок смерті близької людини заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала ОСОБА_6 , оскільки останньою зазначено, що її чоловік на момент дорожньо-транспортної пригоди був фізично здоровою людиною, яка щоденно піклувалась про побут усієї родини, піклувалася, про свою дружину, був працевлаштований, утримував сім`ю матеріально.

Раптова смерть потерпілого змусила його родину іншім чином організовувати побут у сім`ї, організовувати для цього додаткові зусилля. При визначенні розміру моральної шкоди потерпіла виходила із глибини завданих їй моральних страждань та неможливості відновлення душевної рівноваги.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованим вказаний потерпілою розмір завданої їй моральної шкоди, яку потерпіла оцінила у 200 000 грн.

Крім цього, судом досліджені надані потерпілим ОСОБА_7 медичні документи, а саме : виписка із медичної картки стаціонарного хворого №14693, епікріз №2596, на підставі яких суд вважає доведеним, що внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_19 був змушений тривалий час знаходитись на лікуванні, переносити певні незручності, пов`язані з лікуванням, а також фізичний біль. Крім цього, внаслідок вказаних подій він втратив можливість працювати та отримувати заробіток, в той же час ніс певні витрати на придбання ліків. Копія довідки №15, виданої МСЕК ОСОБА_7 13 березня 2018 року доводить, що потерпілий продовжує лікування та не відновив своє фізичне здоров`я в повній мірі. З огляду на тривалість та характер змін, що відбулись в житті потерпілого, суд вважає доведеним факт заподіяння йому моральної шкоди.

В той же час, з урахуванням вимог розумності та справедливості, розмір моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 слід зменшити, а тому вимоги останнього підлягають до задоволення частково.

На підставі ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які доводяться квитанціями, наданими стороною обвинувачення.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, із взяттям під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити повністю. Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 10 000 грн. у відшкодування матеріальної та 200 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 1234 грн. у відшкодування матеріальної, 200 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином та 300 грн. витрат за надані правничі послуги.

Цивільний позов прокурора в інтересах Сарненської районної ради задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь комунального закладу «Сарненська ЦРЛ» Сарненської районної ради Рівненської області 27 070 грн. 76 коп. витрат на лікування ОСОБА_7 .

Стягнути на підставі ст.124 КПК України з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 7390 грн. 40коп.

Речові докази : автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , які перебувають на зберіганні у Сарненському ВП ГУ НП в Рівненській області повернути законному власнику акціонерному товариству «Tauja», пару чоловічих зимових сапожок фірми «CLARKS», чоловічу зимову шапку, які знаходяться Сарненському ВП повернути потерпілому ОСОБА_7 , чоловічу зимову шапку, пару чоловічих зимових сапожок фірми «BUMER CLUB COMPANY», які зберігаються в Сарненському ВП ГУ НП в Рівненській області, повернути потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_20