Справа № 357/4620/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безпечне Сквирського району Київської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм МПП «Діліжанс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
26.03.2018 близько 09 год. 20 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автобусом "ЛАЗ 695НГ" д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Івана Кожедуба, від вул. Ярмаркова у напрямку до бульвару Грушевського в м. Біла Церква Київської області, на регульованому перехресті з вул. Павліченко, в районі розташування будинку № 3 по вул. Павліченко в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п.2.3 (б) ПДР України, в якому зазначено: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі»; п.10.1 ПДР України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.16.2 ПДР України, в якому зазначено: «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку», проявив неуважність, перед початком руху та зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч, не дав дорогу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка на сигнал світлофора, що дозволяє пішоходам рух (зелений), по регульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху вказаного автобуса переходила проїзну частину, на яку він повертав та мала перевагу в русі.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала наступні тілесні ушкодження: лінійний перелом луски потиличної кістки з переходом на великий потиличний отвір; крововилив під оболонки головного мозку. Описані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3(б), 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам. Щодо обставин скоєння злочину дав показання, що ДТП сталося у зв`язку з тим, що здійснюючи маневр повороту ліворуч на перехресті він за умов великого скупчення автомобілів, створення перешкод для руху, проявив неуважність та не помітив пішохода, яка рухалася зліва направо та вийшла з-за автомобілів, які стояли на зустрічній смузі руху перекривши в якійсь мірі шлях для руху по пішохідному переходу. Жалкує про скоєне щиро розкаюється неодноразово попросив вибачення у потерпілої, готовий нести покарання яке буде визначене судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, потерпіла не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження за якою він і повинен нести відповідальність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив закінчений злочин, тяжкий злочин, який характеризується необережною формою вини, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій. Враховуючи характер вчинення злочину, суд враховує, що його було скоєно в умовах складної дорожньої ситуації обумовленої великим скупченням автомобілів у місці ДТП.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 , раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, виключно позитивно характеризується по місцю проживання та за місцем роботи на обліку у наркологічному кабінеті не перебуває.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який вжив заходів до відшкодування потерпілій витрат на лікування, критичне ставлення до своїх протиправних дій, готовність відбувати будь яке покарання визначене судом на час розгляду справи потерпіла до обвинуваченого ніяких претензій не має суд, визнає обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття, а також активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просить призначити обвинуваченому якомога м`якіше покарання та позбавляти його права керування транспортним засобом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним та іншими нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, яке за своїм розміром має бути мінімальним. При цьому суд, з урахуванням усіх наведених вище обставин, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Крім того враховуючи,обставини та характер вчинення злочину, що обвинувачений за професією є водієм і це є єдиним джерелом існування його сім`ї суд приходить до висновку про відсутність підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
На час ухвалення вироку підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 не встановлено.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 127, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (три) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Київської апеляційного суду через протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1