ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/994/18
Провадження № 1-в/210/133/18

"03" травня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відео конференції (дистанційного судового провадження) подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

учасники кримінального провадження, які беруть участь у розгляді заяви: прокурор ОСОБА_4 , представник КВК № 80 ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшло подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні просив суд задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення, пославшись на те, що засуджений довів своє виправлення.

Представник колонії просив задовольнити клопотання, оскільки засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд, дослідивши матеріали особової справи № 207-К-15, вислухавши думки сторін судового провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покаранню виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконання громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він довів своє виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

В ході судового засідання відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення матеріалами та документами особової справи не підтверджено, в матеріалах особової справи № 207-К-15 наявні висновки по факту порушення режиму відбування покарання засудженим ОСОБА_3 від 05.02.2016 року та 30.02.2016 року, згідно якого з ОСОБА_3 було проведено профілактичні бесіди за порушення ним вимог ст. 107 КВК України а також п. 5 Внутрішнього розпорядку, і відомості про те, що засуджений ОСОБА_3 має два заохочення, та мав дві догани, які погашені у встановленому законом порядку.

Дані факти не можуть свідчити, що він довів своє виправлення. Інших даних на підтвердження вказаного факту представник колонії та засуджений ОСОБА_3 не навели та не надали при розгляді клопотання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Проте, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, представником адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» та засудженим не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_3 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Враховуючи вищевикладене, суд не може визнати поведінку засудженого сумлінною, оскільки, аналізуючи дані про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, ОСОБА_3 отримав дві догани, мав два заохочення, 05.02.2016 року та 30.02.2016 року з ним було проведено профілактичні бесіди за порушення ним вимог ст. 107 КВК України, з призначеного покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі за тяжкий злочин, фактично відбув лише 2 роки 11 місяців позбавлення волі, невідбута частина покарання становить більше року, що свідчить про не готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, отже суд вважає умовно-дострокове звільнення передчасним.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на поведінку засудженого, тяжкість злочину, який є тяжким, скоєного ОСОБА_3 , не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляції до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст складено 07 травня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_1