АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1911/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель Білорусь, громадянина України, одруженого, маючого статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), маючого на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладенням на ньог7о обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування основного та додаткового покарань, призначених цим вироком.
Позовні вимоги ОСОБА_13 до ПрАТ СК «Граве Україна», ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_13 страхове відшкодування у розмірі 46176 грн. 30 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 витрати, пов`язані з посиленим харчуванням, у сумі 1689 грн. 15 коп., витрати, пов`язані з лікуванням, у розмірі 300 грн. 00 коп., моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 40000 грн.
Сплачені обвинуваченим ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 10000 грн. потерпілому ОСОБА_13 зарахувано в суму відшкодування шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 , судові витрати в сумі 2111 грн. 04 коп.
Згідно вироку 22.09.2016 року приблизно об 11:35 год., ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем «Nissan Leaf», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , та рухався по вул. Валентинівській м. Харкова, зі сторони вул. Ак. Павлова в напрямку вул. Барабашова, зі швидкістю 55-58 км/год. Під час руху по вказаній вулиці, в районі буд. 7, ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно його руху.
Згідно висновку судово- медичної експертизи №1171-А/16 від 24.10.2016 потерпілий ОСОБА_13 внаслідок даної ДТП отримав середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки.
Порушення ОСОБА_7 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової автотехнічної експертизи №1052/16 від 23.11.2016, які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_13 , який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно його руху та якого він об`єктивно міг виявити, несвоєчасно вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і скоїв на нього наїзд, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_13 середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційних скаргах:
Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити.
Задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_13 до ОСОБА_7 у частині витрат, пов`язаних із лікуванням у сумі 300 гривень, а в задоволенні інших вимог відмовити.
При цьому зазначає, що потерпілим належним чином не доведено, що стан його здоров`я потребував посиленого харчування на яке було витрачено суму в 1689, 15 грн.

Крім того, зазначені кошти було витрачено після закінчення потерпілим ОСОБА_13 стаціонарного лікування.

Крім того вказує, що передусім винним у даній дорожній пригоді є сам потерпілий, оскільки він почав рух на червоний сигнал світлофора, відтак стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 40000 не відповідає вимогам розумності.

Представник потерпілого ОСОБА_13 - ОСОБА_10 просить вирок суду змінити та задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_13 . При цьому зазначає, що ОСОБА_13 загалом на придбання ліків та інших необхідних речей для відновлення здоров`я витрачено 29849,76 гривень. В той же час судом було взято до уваги лише період з 22.09.2016 року по 21.10.2016 року. Проте на думку автора апеляції період для відновлення потерпілого був значно довше.

Також зазначає, що ОСОБА_13 був активним учасником АТО на сході України, проте на теперішній час позбавлений можливості виконувати свій громадянський обов`язок, з приводу чого відчуває моральні страждання.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги представника потерпілого, прокурора та представника потерпілого - ОСОБА_10 які вважали за необхідне змінити вирок суду в частині задоволення цивільного позову, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Вирішуючи питання про відшкодування потерпілому ОСОБА_13 витрат, пов`язаних з посиленим харчуванням, у сумі 1689 грн. 15 коп.,та витрат, пов`язаних з лікуванням, у розмірі 300 грн. 00 коп, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, потерпілим в період лікування були придбано один комплект костелів, згідно з квитанцією від 17.10.2016, на суму 300 грн.

Крім того, судом досліджено довідку КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова», наданої на запит адвоката від 15.03.2018 року, згідно якої потерпілому ОСОБА_13 , який знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з наслідками ДТП, призначено харчування за дієтою «стіл №15 по Певзнеру».

Долучена представником позивача роздруківки, «дієта (стіл) номер №15 по Певзнеру» передбачає вживання таких м`ясних та рибних блюд, зокрема, різні морепродукти, ікра.

Як вбачається з матеріалів провадження (видаткової накладної від 16.12.2016 року), позивачем було придбано ікру гарбуші вагою 800 грам на суму 890 грн. (а.п. 41) та молочні, сирні, ковбасні вироби на суму 799 грн. 15 коп., що були здійснені 30.09.2016 (на суму 654,64 грн.) та 09.10.2016 (на суму 144,51 грн).

Таким чином, врахувавши тяжкість травми потерпілого, тривалість перебування його на лікарняному, отримання 2-ї групи інвалідності, беручи до уваги одноразовість та вагу придбаної потерпілим ікри та інших продуктів для відновлення свого здоров`я, судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого вказану вартість витрат що пов`язано з необхідністю посиленого харчування потерпілого.

В той же час, ставлячи під сумнів зазначені блюда у вказаній дієті, обвинувачений або його захисник а ні під час розгляду зазначеного провадження в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанціїї не надали жодних інших доказів на спростування переліку блюд за вказаною дієтою.

Крім того, колегія суддів зауважує, що задоволенні іншої частини вимог до обвинуваченого щодо відшкодування матеріальної шкоди, відмовлення з підстав стягнення цих сум у рахунок страхового відшкодування з ПрАТ СК «Граве Україна».

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг, щодо розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_7 та при цьому виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції сторонами кримінального провадження та потерпілим не заявлялись клопотання щодо призначення експертизи для визначення розміру моральної шкоди спричиненої злочином потерпілому, тому в силу вимог ст. 332 КПК України суд був позбавлений права під час судового розгляду за власною ініціативою призначати експертизу, тому розмір моральної шкоди визначений з урахуванням обставин справи та наданими сторонами доказами.

Зокрема є очевидним, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому була завдана моральна шкода у зв`язку із спричиненням потерпілому моральних та фізичних страждань, які позначили негативні зміни у житті, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що звичайно потягло за собою фізичний біль та душевні хвилювання позивача, змінило його звичайний ритм життя та життя його родини, позбавлений можливості вести активний спосіб життя, відчуває глибокі переживання у зв`язку тривалою втратою працездатності внаслідок ушкодження його здоров`я та отримання ним внаслідок ДТП 2-ї групи інвалідності, враховуючи, що потерпілий вів активну діяльність щодо захисту країни, приймаючи участь в АТО. Все це призвело до порушення його звичайних життєвих зв`язків та звичок, потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 на винуватість потерпілого ОСОБА_13 у даній дорожньо-транспортній пригоді як на підставу відмови у задоволенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди колегія суддів не приймає, виходячи з наступного.

Під час розгляду зазначеного кримінального провадження в суді першої інстанціїї обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся.

В той же час, матеріали провадження не містять даних що ушкодження здоров`я позивача ОСОБА_13 наступило внаслідок лише його умислу або грубої необережності потерпілого.

Відтак судом обґрунтовано визначено моральну шкоду, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, у розмірі 40000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а підстав для зменшення або збільшення цієї суми колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтей 404, 405, 407, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді -