Єдиний унікальний номер 235/1622/17
Номер провадження 11-кп/775/597/2018

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Родинське Донецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Краматорського міського суду Донецької області від 07 липня 2003 року за ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ст. 42 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнений 20.02.2009 року;

вироком Красноармійського міськрайонного суду від 07 червня 2012 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 04.03.2015року після зміни покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт строком на 2 роки з утриманням 10 відсотків заробітку в дохід держави,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2012 року, остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, 04січня 2017 року, приблизно о 20:20, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинене металопластикове вікно в спальній кімнаті, проник до квартири, розташованої на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , де в спальній кімнаті, з-під подушки, що лежала на ліжку, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти в сумі 200 грн. Надалі, пройшовши до зальної кімнати, з полиці меблевої стінки, таємно викрав мобільний телефон марки «Fly IQ239+», вартістю 310,40 грн., в результаті чого заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 510,40 грн.

На вказане рішення обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що не вчиняв інкримінований злочин. Потерпіла сама віддала йому телефон для ремонту та дозволила розпорядитись ним на власний розсуд. Також судом безпідставно визначено йому остаточне покарання з застосуванням вимог ст. 71 КК України, оскільки попередній вирок він відбув.

Прокурор подав заперечення, в яких вказав на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України при викладених у вироку обставинах підтверджені наявністю зібраних у встановленому законом порядку доказами, перевіреними у суді та наведеними у вироку.

Так, 05 січня 2017 року, потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що невідома особа, 04 січня 2017 року, проникла до її житла та викрала належний їй мобільний телефон. Під час огляду місця події також встановлено, що у спальній кімнаті зникло 200 грн. Згідно висновку експертизи вартість телефону складає 310,40 грн.

В результаті слідчих (розшукових) дій було виявлено та вилучено викрадений телефон у племінниці обвинуваченого ОСОБА_9 .

Під час пред`явлення цього телефону потерпіла впізнала його, як той що був викрадений у неї 04 січня 2017 року.

В судовому засідання ОСОБА_7 , яка є матір`ю ОСОБА_9 пояснила, що саме ОСОБА_7 , її брат, подарував дочці вказаний телефон.

Під час слідчого експерименту обвинувачений та потерпіла на місці показали механізм та обставини вчинення злочину.

Наведені докази зібрані у визначеному кримінальним процесуальним законом порядку. Жодних скарг, зауважень чи протиріч не містять. Повністю узгоджуються між собою. Підстав для визнання їх недопустимими не вбачається.

Зазначені докази у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, цими ж доказами спростовується версія обвинуваченого про те, що потерпіла сама віддала йому мобільний телефон та дозволила розпоряджатись ним на власний розсуд. Також повністю спростовується версія свідка ОСОБА_10 в частині того, що потерпіла сама загубила телефон.

Більш того, версія потерпілої, яка на початку допиту в суді вказала, що телефон вона знайшла також спростована відповідним протоколом вилучення цього майна. В подальшому, під час цього ж допиту, потерпіла вказала, що телефон їй видали працівники поліції.

Також слід зазначити, що сукупністю доказів по справі повністю підтверджено час вчинення злочину, що належним чином обґрунтовано у вироку судом першої інстанції. Висновки суду в цій частині жодних сумнівів та протиріч не містять.

При перевірці матеріалів провадження, колегія суддів встановила, що обвинувачений неодноразово змінював свої показання. Зокрема під час допиту в суді першої інстанції спочатку визнав провину в повному обсязі, потім частково, а в подальшому взагалі вказав, що не причетний до вчинення інкримінованого злочину.

Тобто, наведені версії щодо непричетності до вчинення злочину, викликані прагненням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, а тому не можуть бути враховані судом, як доказ невинуватості ОСОБА_7 .

Що стосується доводів апелянта щодо виконання попереднього вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року, то вони жодним чином не підтверджені.

Відповідно до ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Натомість жодних дієвих кроків на підтвердження цих обставин стороною захисту не зроблено, а тому висновки суду про необхідність призначення обвинуваченому покарання з застуванням вимог ст. 71 КК України є цілком обґрунтованими.

Враховуючи викладене, вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді