ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВИРОК
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
18 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретареві ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження №0012808 відносно ОСОБА_6 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_8 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, українець, громадянин України, неодружений, з неповною вищою освітою, студент 3-го курсу Інженерно-технічного інституту відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна», зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
Засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, за ч.2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на один рік, за ч.1 ст. 304 КК України до позбавлення волі строком на три роки, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, остаточне покарання йому визначене шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі строком на три роки.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком в один рік та покладено на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вироком також вирішено долю речових доказів.

Справа № 753/24042/17 Апеляційне провадження № 11-кп/824/296/2018 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_9 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна, яке, за вироком, він вчинив близько 2100 години 4 грудня 2017 року, викравши з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_2 навушники вартістю 559 гривень.

Він же засуджений за те, що за попередньою змовою з неповнолітнім, матеріали відносно якого направлені з обвинувальним актом до суду окремим провадженням, з метою таємного викрадення чужого майна, а ОСОБА_6 і повторно, приблизно о 1830 годині 6 грудня 2017 року таємно заволоділи двома парами навушників вартістю 320 гривень та 384 гривень, пультом ігровим вартістю 440 гривень та колонкою «Блютуз» вартістю 496 гривень, а всього на суму 1640 гривень, з якими, сховавши вказане майно при собі, намагались вийти з магазину, але були викриті працівниками охорони магазину та затримані, вчинивши тим самим закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а ОСОБА_6 і повторно.

Оскільки ОСОБА_6 запропонував вказаному вище неповнолітньому вчинити крадіжку, переконавши його в легкості і доступності злочинних дій, чим вчинив згубний вплив на неповнолітнього, він визнаний винуватим також і за ч.1 ст. 304 КК України.

Справу розглянуто із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок подана апеляційна скарга заступником прокурора міста Києва ОСОБА_7 , який не піддає сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, як вони описані у вироку, юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185; ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185; ч.1 ст. 304 КК України; правильність та справедливість обраного ОСОБА_6 за кожне з кримінальних правопорушень та за їх сукупністю покарання, а також і рішення щодо звільнення його від відбування покарання з випробуванням і покладенням на нього певних обов`язків, водночас просить вирок в частині визначення самих обов`язків, які слід покласти на ОСОБА_6 , скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

На обґрунтування заступник прокурора міста Києва вказує, що обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, покладений судом на ОСОБА_6 не відповідає чинній редакції ст. 76 КК України, яка встановлює можливість покласти на засудженого обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не лише на постійне проживання, а й тимчасово з будь-якою метою, тобто є більш суворим обмеженням, ніж визначив суд першої інстанції.

При цьому заступник прокурора міста Києва зауважує, що, таким чином, суд не застосував діючу на час ухвалення судового рішення норму Закону про кримінальну відповідальність, а застосував недіючу норму цього закону, а тому, оскільки стоїть питання про застосування іншої кримінально правової норми, остільки таке застосування можливе, за загальним правилом, не шляхом внесення змін до оскарженого вироку, а лише шляхом його скасування в цій частині та ухвалення нового вироку.

Вказує прокурор також на те, що за результатами розгляду кримінального провадження по суті, суд прийшов до переконання про необхідність встановити ОСОБА_6 під час іспитового строку обмежень, передбачених як ч.1, так і с.2 ст. 76 КК України і з цим висновком, в цілому, апелянт згоден, враховуючи не тільки конкретні обставини кримінального провадження, тобто вчинення ОСОБА_6 двох корисливих злочинів та втягнення неповнолітнього при вчиненні другої крадіжки у злочинну діяльність, які відносяться до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, але й відомості про особу обвинуваченого, а саме його молодий вік, соціальну та студентську активність, що, на думку апелянта, дають достатні підстави для застосування обмеження у виді заборони виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора на підтримку апеляційних доводів та обвинуваченого, який зі вказаними доводами погодився, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_6 за описаних у вироку обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185; ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185; ч.1 ст. 304 КК України та юридичної кваліфікації вчиненого ним саме за цими правовими нормами були отримані в порядку застосування положень ч.3 ст. 349 КПК України, порушення процедури застосування цих процесуальних норм не виявлено і ніхто на такі порушення в апеляційному засіданні не вказував, а тому, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, судова колегія вказані висновки не досліджує, не оцінює та погоджується з ними.

Що ж стосується виду та міри покарання як за кожне з кримінальних правопорушень, так і за їх сукупністю, як і відносно можливості звільнення ОСОБА_6 від його відбування з випробуванням в порядку ст. 75 КК України і застосуванням іспитового строку в один рік та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, то, як видно з апеляційної скарги, апелянт зі вказаними рішеннями суду першої інстанції погоджується, апеляційних скарг від інших учасників кримінального провадження, які стосувалися б цих питань, не надходило, а тому судова колегія і вказані питання не досліджує та не оцінює, погоджуючись зі згаданими рішеннями суду першої інстанції.

Прокурором оскаржено лише рішення суду в частині покладення на ОСОБА_6 обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу пробації і з його міркуваннями в цій частині погодився обвинувачений та судова колегія визнає їх обґрунтованими саме з урахуванням того, що ОСОБА_6 протягом порівняно короткого часу вчинив два корисливих злочинів і у вчинення другого втягнув неповнолітнього, тобто він визнаний винуватим у скоєнні трьох середньої тяжкості злочинів, він має молодий вік, соціально активна особа, студент, що вказує на необхідність застосування до нього зобов`язання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, бо саме таке обмеження буде виконувати функції посилення контролю за його поведінкою, дисциплінуватиме його та справить позитивний вплив на досягнення мети його виправлення.

Отже, апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва судова колегія задовольняє, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_10 в частині застосування ст. 76 КК України скасовує та ухвалює в цій частині новий вирок.

Саме таке рішення ґрунтується на положеннях п. 3 ст. 407; п.4 ч.1 ст. 409; п.1 ч.1 ст. 413, ст. 420 КПК України.

На підставі всього викладеного вище, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Вказаний вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок

Призначити ОСОБА_6 покарання за:

- ч.1 ст. 185 КК України у виді вісімдесяти годин громадських робіт;

- ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на один рік;

- ч.1 ст. 304 КК України - у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк в один рік.

Відповідно до п. п. 1 та 2 ч. 1; п.2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржений касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: