У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/5700/18

№ 1-кс/183/1578/18

30 жовтня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянину України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:
- 23.11.2009 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 122 КК України, вид покарання 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік;
- 03.11.2010 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст. 186, 69, 296 ч.2, 70 ч.1 КК України, вид покарання 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднаний не відбутий термін 6 місяців, за вироком від 23.11.2009 р. до відбуття покарання 2 роки позбавленні волі;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
встановив :

слідчий ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 підтримавши його в судовому засідання і мотивуючи тим, що ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 15 серпня 2018 року, приблизно о 23 год. 30 хв., він спільно з раніше знайомим йому ОСОБА_7 та раніше не знайомим йому ОСОБА_8 , знаходився за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. В цей момент ОСОБА_4 побачив на шиї у ОСОБА_8 золотий ланцюг, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме ОСОБА_8 .
Після чого, ОСОБА_4 , нецензурно висловлюючись в бік ОСОБА_8 , погрожуючи йому застосуванням фізичного насильства, підійшов до останнього та наніс йому один удар кулаком руки по обличчю ОСОБА_8 , від якого останній впав на підлогу квартири.

Після цього, ОСОБА_4 , наклонився до ОСОБА_8 , який лежав на підлозі, та усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою припинення опору потерпілого ОСОБА_8 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_8 , наніс йому близько семи ударів кулаками рук в область голови, після чого ОСОБА_4 рукою зірвав золотий ланцюг плетіння «Арабський Бісмарк», який знаходився на шиї у ОСОБА_8 , вартістю 14630 гривень, тобто відкрито заволодів майном, яке належить ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_4 відкрито утримуючи викрадене майно з місця злочину убіг, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді забоїв мяких тканин потиличної області голови справа, забійної рани на лобі посередині, синців на обличчі крововиливів в області обох губ справа, забійних ран на внутрішній поверхні нижньої губи справа, які згідно висновку експерта № 515/Е від 09.10.2018, в своїй сукупності і кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості, та не являються небезпечними для його життя.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, вказав, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід, просить застосувати домашній арешт.
Захисник ОСОБА_6 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_4 має постійне місце проживання, є на утриманні малолітня дитина, ризики вказані слідчим в клопотання не відповідають дійсності, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.

29 жовтня 2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Про наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів і по відбуттю покарання на шлях виправлення не став. Крім того 27 квітня 2017 р. відносно нього направлено до Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження за ч. 3 ст. 185 КК України та 19 жовтня 2017 р. кримінальне провадження за ч.2 ст. 289 КК України. Вказані обставини свідчать про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до шести років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд не встановив наявність ризиків передбачених п. 1, п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені, так слідчий в своєму клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, однак свідок ОСОБА_7 не допитана судом, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому ризики для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 28 грудня 2018 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1