ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 р.
м. Київ
Справа № 314/38/15-к

Провадження № 51-2026 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженої на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м. Запоріжжя, без визначеного
місця проживання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 23 жовтня 2014 року, знаходячись у тимчасовій споруді для проживання, розташованій на ділянці, що входить до території Матвіївської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, в якій тимчасово проживав ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, що виникла на ґрунті раптових особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення смерті ОСОБА_8 нанесла останньому не менше 10 ударів у голову фрагментом цеглини й обухом сокири та не менше 2 ударів лезом сокири в спини, спричинивши потерпілому легкі та тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджена ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі, просить їх скасувати та призначити новий судовий або апеляційний розгляд. Свої вимоги засуджена мотивує тим, що судові інстанції невірно кваліфікували її дії за ч. 1 ст. 115 КК України, так як умислу на вбивство ОСОБА_8 у неї не було. Посилається на те, що її дії мають бути кваліфіковані за ст. 118 КК України, оскільки перебувала в умовах самооборони, захищаючись від неправомірних дій ОСОБА_8 . Засуджена зазначає про здійснення щодо неї фізичного та морального тиску під час досудового розслідування. Крім того, вважає, що призначене судом покарання за злочин, якого вона не вчиняла умисне вбивство, є занадто суворим.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена ________________________________________________________.
Захисник ______________________________________________.
Прокурор _____________________________________________________.
Мотиви Суду
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України ґрунтується на доказах, зібраних та оцінених з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України.
При цьому згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Той факт, що засуджена умисно нанесла ОСОБА_8 удари в голову фрагментом цеглини й обухом сокири та удари лезом сокири в спини, від яких настала смерть останнього, підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_6 , за участі захисника, визнала факт спричинення тілесних ушкоджень та детально пояснила, яким чином наносила удари потерпілому.
Згідно з даними, що містяться у висновках судово-медичних експертиз № 207 від 23 вересня 2014 року та № 307 від 15 грудня 2014 року, встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок між чисельними ударами, нанесеними фрагментом цеглини й обухом сокири в область голови та спини ОСОБА_8 , що спричинило виникнення у останнього відкритої черепно-мозкової та щелепо-лицьової травми з чисельними переломами кісток черепу та крововиливами, відкритої травми грудної клітини та колото-різаної рани і крововиливів у м`які тканини лівої лопаткової області, які є тяжкими та легкими тілесними ушкодженням, що призвели до смерті потерпілого.
Під час судового розгляду ОСОБА_6 указала про нанесення потерпілому ударів обухом сокири саме в область голови, через конфлікт, що стався між нею та потерпілим, який її ображав, ударив, хватав за шию, обличчя, штовхався. Однак, будь-яких тілесних ушкоджень на засудженій під час досудового слідства виявлено не було та матеріали провадження не містять.
Наведені обставини події злочину вірно оцінені судом першої інстанції, як такі, що не становили реальної загрози для життя або здоров`я засудженої та не давали їй підстав для заподіяння ОСОБА_8 істотної шкоди. Діяння потерпілого по відношенню до ОСОБА_6 не утворювали суспільно небезпечного посягання.
Таким чином, діяння ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, підстави вважати, що засуджена вчинила умисне вбивство ОСОБА_8 при перевищенні меж необхідної оборони, відсутні.
Посилання ОСОБА_6 у касаційній скарзі, яка мала захисника під час досудового та судового розгляду, про застосування щодо неї на досудовому слідстві фізичного та морального тиску, є безпідставними та такими, що не підтверджуються матеріалами провадження.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі,суд першої інстанції, як убачається з вироку, урахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, наявність обставин, які пом`якшують покарання сприяння розкриттю злочину під час досудового розслідування, а також дані про її особу, зокрема, те, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується задовільно.
Таким чином, суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, вимог статей 65 67 КК України не порушив. Призначене засудженій покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 ухвалений з дотриманням вимог статей 370, 374 КПК України.
Крім того, доводи засудженої про необхідність кваліфікації її дій саме за с 118 КК України, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи її апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Разом з тим, Суд уважає за необхідне виключити обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про перебування ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння. Інших достатніх і допустимих доказів на підтвердження висновку суду в матеріалах справи немає.
За таких обставин судові рішення щодо ОСОБА_6 слід змінити.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 . ________________________.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року за щодо ОСОБА_6 ________________________
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3