АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000305 за апеляційною скаргою заступника прокурора області ОСОБА_9 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2018 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст.296 ч.3 КК України.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст.296 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24.04.2018 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.3 КК України і йому призначено покарання у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Цим же вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.3 КК України і йому призначено покарання у виді 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено у виді цілодобового домашнього арешту.
Задоволено частково цивільні позови потерпілих.
провадження №11кп/794/246/18 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_11 .
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_12 у відшкодування майнової шкоди по 4850 гривень та моральної шкоди по 15000 гривень, судові витрати в розмірі 213,34 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_13 у відшкодування моральної шкоди по 3000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_14 у відшкодування моральної шкоди по 3000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_15 у відшкодування моральної шкоди по 3000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_16 у відшкодування моральної шкоди по 3000 гривень.
Згідно вироку 22.06.2015 р. приблизно о 00.36 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_17 , (який вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2017 року визнаний винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України), знаходячись біля приватного магазину ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 , підійшли до альтанки, яка розташована біля вказаного магазину, де в цей час відпочивали ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та вчинили суперечку, в ході якої ОСОБА_10 безпричинно витяг ОСОБА_13 із альтанки, кинув на землю та почав наносити удари кулаками та ногами по різних частинах тіла. Побачивши це дружина ОСОБА_13 - ОСОБА_14 та решта відпочиваючих, з метою припинення хуліганських дій останнього, намагались зупинити його.
Тоді ОСОБА_17 , переслідуючи елементарні правила поведінки, моралі, добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, намагаючись самоутвердитись за рахунок інших осіб, підійшов до підійшов до лежачого на землі ОСОБА_13 та почав наносити йому удари по різних частинах тіла. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 також почали наносили удари. З метою припинення їхніх хуліганських дій потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 відштовхували їх, щоб вони не били ОСОБА_13 , але останні продовжували наносити удари ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по різних частинах тіла.
Хуліганські дії ОСОБА_17 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вперто не припиняли і іхні дії супроводжувались нанесенням потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 тілесних ушкоджень.
Дії обвинувачених було припинено після того, як прийшла мама потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_18 і повідомила, що вона викликала працівників поліції.
На вказаний вирок суду заступник прокурора області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання у виді 2 роки позбавлення волі.
При цьому, не заперечуючи кваліфікації дій обвинувачених, доведеності їх вини, апелянт вважає, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням. Вказував також, що ОСОБА_6 ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду не вжив заходів до відшкодування потерпілим заподіяної ним майнової та моральної шкоди. Апелянт також посилався на зміст постанов ВС України, згідно яких зробив висновок про те, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, у вироку належним чином не мотивоване, не обґрунтоване та може сприяти виникненню і формуванню думки у ОСОБА_6 відчуття безкарності, вседозволеності та неповаги до норм чинного законодавства.
Вирок суду щодо ОСОБА_10 не оскаржувався.
До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого та його захисника надійшло клопотання про застосування до ОСОБА_6 Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки на його утриманні є повнолітній син ОСОБА_19 , який є інвалідом III групи.
Прокурор підтримав заявлене клопотання та просив звільнити обвинуваченого від покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Заслухавши думку учасників провадження, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого та його захисників.
Відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим законом мають малолітніх сина чи дочку, визнаних інвалідами.
Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», має на утриманні повнолітнього сина ОСОБА_20 , який є інвалідом III групи, обвинувачений є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році» і його клопотання необхідно задовольнити.
У зв`язку з тим, що прокурор також підтримав заявлене клопотання обвинуваченого, колегія суддів не розглядає апеляційні вимоги апелянта.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити та на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити його від покарання, призначеного йому вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24.04.2018 р. за скоєння злочину, передбаченого ст. 296 ч.3 КК України у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_21

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: суддя