Справа № 168/346/18
Провадження № 1-кп/163/74/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000285 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сичівка Христинівського району Черкаської області, без постійного місця проживання, громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, судимого Христинівським районним судом Черкаської області 12.04.2002 року за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі; Придніпровським районним судом міста Черкаси 06.02.2006 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; Апеляційним судом Волинської області 29.07.2011 року за ч.2 ст.187, ч.2 ст.296 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна(20.06.2017 року згідно з ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 12.06.2017 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 10 місяців 6 днів),

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за хуліганство, біля 21:30 години 23 жовтня 2017 року на залізничній зупинці станції «Чевель», що поруч із селом Чевель Старовижівського району Волинської області, ігноруючи елементарні норми і правила поведінки, моральності, добропристойності, з метою самоствердження за рахунок приниження інших осіб, грубо порушивши громадський порядок з особливою зухвалістю та з мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень і схожого на ніж предмета став наздоганяти пасажирів для нанесення таких ушкоджень, після чого безпричинно наніс два удари цим предметом в ділянку стегна лівої ноги ОСОБА_4 , заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і попросив у потерпілого вибачення, однак від дачі показань відмовився.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину повністю стверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що після прибуття потягом на залізничну зупинку «Чевель» чекав, доки потяг відправиться, щоб перейти через колії. Почув крик «тікайте, в нього ніж» і побачив, як пасажири, що разом з ним зійшли з потягу, стали тікати. Бачив, як обвинувачений бігав кругом автомобіля за його водієм ОСОБА_7 і вимагав, щоб з транспортного засобу виходила ОСОБА_8 , яка там зачинилась. Потім обвинувачений підійшов до нього. Запитав в обвинуваченого, що він робить, після чого почалась шарпанина і вони вдвох попадали на землю. Відчув при цьому удари ножем в ногу. Обвинувачений підвівся і кудись пішов. Його завели в автомобіль, надали медичну допомогу. Після приїзду поліцейського наряду і заміни порізаного обвинуваченим колеса автомобіля ОСОБА_9 його відвезли в лікарню.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що на звернення обвинуваченого «брат» відповів: «Який я тобі брат?» Одразу помітив, як обвинувачений замахнувся з ножем в руці. Відхилився, вигукнув про наявність ножа і став тікати. Бачив, як обвинувачений бігав кругом автомобіля ОСОБА_9 , пропонував вийти з транспортного засобу ОСОБА_11 , а потім став шарпатись з ОСОБА_4 . Коли вони впали, обвинувачений підвівся і пішов із своїм знайомим в напрямку села Чевель. У потерпілого виявили два порізи ноги, надали йому першу медичну допомогу, викликали поліцію. Обвинувачений також порізав колесо автомобіля ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили обставини конфліктної ситуації, після якої виявили у потерпілого порізи ноги.

Факт звернення потерпілого в Старовижівський ВП ГУНП у Волинській області із заявою про заподіяння йому тілесних ушкоджень у громадському місті стверджений відповідним протоколом.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №215 виявлені у ОСОБА_4 під час лікарського огляду тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення лівого стегна відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Аналіз протоколів слідчих експериментів, проведених з участю обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , свідчить, що їх показання щодо місця і механізму нанесення удару потерпілому відповідають змісту обвинувачення.

Протоколами огляду місця події від 23.10.2017 року та огляду предмета від 24.10.2017 року стверджено об`єктивність показань потерпілого та свідків про механізм нанесення тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_14 під час проведення впізнання за фотокартками вказав на обвинуваченого як на особу, що нанесла удари ножем потерпілому, що стверджено відповідним протоколом від 06.11.2017 року.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, за ознаками попередньої судимості за хуліганство і застосування предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Фактичні обставини правопорушення дають суду достатні підстави вважати, що з боку обвинуваченого таке грубе порушення громадського порядку було. Жодного значимого приводу для протиправної поведінки і конфлікту обвинуваченого з потерпілим та свідками не встановлено. Його дії були безпричинними, а особлива зухвалість проявилась в заподіянні ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

Наявність в обвинуваченого судимості за хуліганство підтверджено копією вироку Апеляційного суду Волинської області від 29.07.2011 року.

Під час досудового розслідування використаний обвинуваченим предмет не віднайдений і до справи не приєднаний. Однак характеристики цього предмета, яким ОСОБА_5 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_4 і застосовував до інших учасників події, дають достатні підстави вважати його заздалегідь заготовленим.

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що повністю доведено винуватість ОСОБА_5 , який був засуджений за хуліганство, у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю останнього відбування покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, під час досудового розслідування і судового розгляду не встановлені.

Суд бере до уваги вибачення обвинуваченого перед потерпілим в судовому засіданні, однак не відносить його до щирого каяття, оскільки вважає вимушеним з огляду на пасивну поведінку обвинуваченого з цього приводу до його затримання і арешту.

Суд також зважає на той факт, що цей злочин вчинено в період умовно-дострокового звільнення від покарання і невдовзі(через 4 місяці) після залишення місця позбавлення волі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливі, тому для попередження вчинення ним нових злочинів покарання ОСОБА_5 слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді реального позбавлення волі.

Крім цього, вироком Апеляційного суду Волинської області від 29.07.2011 року ОСОБА_16 засуджений за ч.2 ст.187, ч.2 ст.296 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ухвали Маневицького районного суду Волинської області 20.06.2017 року обвинувачений був звільнений з установи відбуття покарання умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 10 місяців 6 днів.

Цей злочин ОСОБА_5 вчинив в період умовно-дострокового звільнення, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.71, 72, 81 КПК України до покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Волинської області.

Судові витрати по справі відсутні.

Визнаний обвинуваченим позов прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого на підставі ст.1206 ЦК України підлягає задоволенню.

Щодо обвинуваченого судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Клопотання про його скасування чи зміну не надходили, тому з врахуванням призначеного покарання такий захід слід залишити до набрання вироком законної сили, а на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення зарахувати з відповідним розрахунком на дату ухвалення вироку.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Волинської області від 29.07.2011 року про засудження за ч.2 ст.187, ч.2 ст.296 КК України і остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 12 квітня 2018 року, тобто з моменту його затримання в порядку ст.208 КПК України.

Штани синього кольору як речові докази, які зберігаються в камері речових доказів Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області, повернути власнику ОСОБА_4 .

Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь держави в особі управління фінансів Старовижівської райдержадміністрації Волинської області 2340(дві тисячі триста сорок) гривень 80 копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з 12 квітня 2018 року по 12 червня 2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 протягом 30 днів з дня вручення копії даного вироку через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1