АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про продовження застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та продовжено строк дії вказаного запобіжного заходу до 00:01 год 29.08.2018 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що у судовому засіданні прокурор довів необхідність продовження запобіжного заходу та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не було доведено зменшення ризиків, які враховані при обранні запобіжного заходу.

Зазначає, що посилання сторони захисту на дотримання підозрюваним умов запобіжного заходу, і на те, останнього прийнято на іншу роботу та йому необхідно змінити місце мешкання, не є достатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду слідчого судді першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що подане стороною обвинувачення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки грунтується тільки на припущеннях щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які не є доведеними. Натомість фактично ОСОБА_7 не вчиняв будь-яких дій на перешкоджання досудовому розслідуванню, виконував всі вимоги слідчого та прокурора, веде здоровий спортивний спосіб життя, працевлаштований, обтяжений вагомими соціальними зв`язками, є законослухняною особою.

На думку захисника, у клопотанні не була обґрунтована неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не доведено можливість знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з огляду на те, що сильнодіючі лікарські засоби, що є предметом розслідуваного кримінального правопорушення, вилучено.
Вказує, що слідчим суддею не було надано належної оцінки вказаним обставинам, не проаналізовано доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, а його висновки, покладені в основу оскаржуваної ухвали, не мають належного підтвердження.
Так, посилання суду на наявність ризиків переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду фактично обгрутовуються лише тяжкістю вчиненого діяння та суворістю можливого покарання, що є неприпустимим, а обґрунтованість підозри судом не досліджувалася та було констатовано лише факт її наявності.
Крім того зазначає, що покладене на ОСОБА_7 обмеження є безпідставним, неспівмірним відомостям про його особу та іншим обставинам, що мають значення, і позбавляє цього підозрюваного можливості забезпечити нормальне існування його та осіб, що перебувають на його утриманні.
Також вказує, що існують достатні підстави для застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки цей запобіжний захід зможе в повній мірі забезпечити виконання обов`язків підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1, ч. 6 ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку домашнього арешту ОСОБА_7 цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КК України, з огляду на те, що він достатньою мірою підтверджується наявними в матеріалах справи доказами протоколом огляду місця події від 13.02.2018 р., згідно якому було виявлено та вилучено сильнодіючу речовину метандієнон у кількості 200 пігулок, яка пересилалася у міжнародному поштовому відправленні до м. Бакуріані, Грузія, отримувачу ОСОБА_9 ; висновком експерта від 21.02.2018 р. № 36/5, згідно якому вказані пігулки містять сильнодіючий лікарський засіб метандієнон; протоколом обшуку від 11.02.2018 р., згідно якому ОСОБА_7 добровільно видав слідчому зокрема свій телефон Samsung J7; протоколом огляду вищевказаного телефону від 16.03.2018 р., згідно якому у встановленому на ньому мессенджері Viber було виявлене листування із абонентами «Hoister», « ОСОБА_10 », « ОСОБА_11 », «Georgi», в якому обговорюються питання перерахування грошових коштів та надсилання кореспонденції на адресу ОСОБА_9 до м. Бакуріані, Грузія.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 р. у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Із вищенаведених обставин вбачається, що обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 є достатньою для продовження строку дії застосованого відносно нього запобіжного заходу.

Також відносно ОСОБА_7 наявні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на те, що інкриміноване останньому кримінальне правопорушення було вчинене у складі групи осіб, якими вживалися заходи конспірації листування за допомогою інтернет-мессенджерів, відправлення сильнодіючої речовини поштою від імені вигаданої особи тощо, що дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може з метою уникнення кримінальної відповідальності вчиняти дії на шкоду досудовому розслідуванню, зокрема ухилятися від органу слідства та суду, намагатися незаконно вплинути на інших фігурантів кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що само по собі не є достатньою підставою для застосування до нього запобіжного заходу, втім свідчить про особливу вагомість встановлених щодо нього ризиків.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і про те, що ці ризики є вагомими та з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зменшилися.

Обговорюючи питання про наявність обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про домашній арешт, колегія суддів зважає на те, що у даному кримінальному провадженні необхідно було вчинити низку процесуальних дій провести допити свідків, отримати тимчасовий доступ до речей і документів оператора мобільного зв`язку, вчинити інші слідчі дії, а також виконати вимоги ст. 290 КПК України, у зв`язку з чим строк досудового розслідування було продовжено заступником прокурора Дніпропетровської області до 29.08.2018 р., а отже слідчий суддя суду першої інстанції мав достатні підстави для висновку про те, що досудове розслідування об`єктивно не може бути завершене до закінчення строку дії попередньої ухвали про домашній арешт ОСОБА_7 , та продовжив дію цього запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_7 обгрунтованої підозри у скоєнні злочину, відсутності щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь його підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Посилання апелянта на те, що наявність щодо ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України є не більше, ніж припущеннями, колегія суддів оцінює критично та вважає за необхідне зазначити, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, до моменту їх фактичної реалізації, і є припущенням про можливість вчинення підозрюваним дій на шкоду досудовому розслідуванню, з метою запобігання яким вживаються запобіжні заходи.

Доводи апелянта про те, що фактично ОСОБА_7 не вчиняв будь-яких дій на перешкоджання досудовому розслідуванню, виконував всі вимоги слідчого та прокурора, веде здоровий спортивний спосіб життя, працевлаштований, обтяжений вагомими соціальними зв`язками, є законослухняною особою, - колегія суддів вважає такими, що достатньою мірою обгрунтовують недоцільність застосування до цього підозрюваного найбільш обтяжливого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, втім на час постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді у сукупності не свідчили про те, що запобіжні заходи, менш обтяжливі, ніж домашній арешт, будуть дієвими.

Також приймається до уваги, що строк дії оскаржуваної ухвали збігає о 00:01 годин 29.08.2018 р., а отже у короткий термін питання про доцільність збереження запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 буде предметом судового розгляду.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 199, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3