Номер провадження: 11-кп/785/1089/18
Номер справи місцевого суду: 493/1058/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та потерпілого та його представника адвоката ОСОБА_9 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 13.05.2017 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середню освіту, непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, визнано невинуватим та виправдано за ч.1 ст.121 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 19 квітня 2013 року приблизно о 21 годині між ним та ОСОБА_11 , що знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, біля домогосподарства АДРЕСА_2 виникла сварка, в ході якої він на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_11 декілька ударів кулаками рук в голову, від яких він впав на землю, спричинивши ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №206/15 від 15.06.2016, легкі тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянках тулуба та кінцівок, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеня із субдуральною гематомою та здавленням бокового шлуночка та зміщенням середньої лінії вправо та садна в ділянці нижче лівого вуха, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції. При постановлені вироку суд безпідставно поклав під сумнів достовірність показів потерпілого, який будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КПК України надав чіткі та послідовні покази, як на досудовому слідстві так і в ході судового розгляду. Свідки підтвердили в судовому засіданні, що потерпілий вказував їм на його побиття обвинуваченим ОСОБА_8 з самого початку, починаючи з 20.04.2013 року будучи при свідомості до здійснення лікарями хірургічного оперативного втручання, і показів своїх не змінював. Аналізуючи показання свідків, потерпілого і обвинуваченого. А також висновки судово-медичних експертиз потерпілого, суд в порушення ст. 411 КПК України допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та містять істотні суперечності, які могли вплинути на вирішення питання про винуватість обвинуваченого. У зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню. Суд взагалі проігнорував та не надав будь-якої правової оцінки своїм висновкам.

В апеляційній скарзі потерпілий та його представник просять вироку суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В ході судового засідання обвинувачений та його захисник, з метою уникнення відповідальності за скоєний тяжкий злочин намагались направити судовий розгляд по хибному шляху, висуваючи версії, що потерпілий декілька років назад побила його колишня дружина, згодом що його побив син, потім мало не всі гості, які були на проводах в армію, але жодна із вказаних версій не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Суд безпідставно критично оцінив достовірність показів потерпілого. Не можна погодитись з висновком суду про недоведеність вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Саме в порушення ст. 373 КПК України, попри наявні докази скоєння ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України безпідставно виправдав ОСОБА_8 ,

Заслухавши прокурора, який просив апеляційні скарги прокурора та потерпілого і його представника задовольнити , справу направити на новий розгляд, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційні скарги залишити

без задоволення, а вирок суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у вчиненні вказаного кримінального порушення не визнав та пояснив, що він 19.04.2013 р. знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 з приводу проводів останнього до армії. Там виникла сварка між потерпілим ОСОБА_11 та його донькою, потім ОСОБА_13 повідомила йому про те, що на вулиці вчинилася бійка. Він вийшов на вулицю, там знаходилися ОСОБА_11 , його дочка ОСОБА_14 та син ОСОБА_15 . В той час, коли він вийшов на вулицю, потерпілий підводився із землі, всі присутні кричали на останнього, щоб той ішов додому. Приблизно о 22 годині він разом із ОСОБА_16 на прохання ОСОБА_12 стали проводити потерпілого додому, той їх ображав, намагався вирватися від них, і він завдав одного удару долонею правої руки (а можливо кулаком, точно не пам`ятає) в ліву сторону обличчя ОСОБА_11 . Останній захитався, так як був у стані сп`яніння, і впав на сідниці. Це відбувалося приблизно за 30 м від того місця, де знаходилися всі інші особи, на освітленій ділянці місцевості. Крові або інших слідів від тілесних ушкоджень та тілі потерпілого, в тому числі на голові, не було. Він одразу повернувся, а ОСОБА_16 повів ОСОБА_11 додому. ОСОБА_16 повернувся приблизно за 15-20 хвилин, тобто приблизно о 22 год. 30 хв., повідомив, що провів ОСОБА_11 додому, а також, що по дорозі вони сіли на лавочку, і ОСОБА_11 двічі вдарив його по обличчю. Будь-яких інших ударів він ОСОБА_11 не завдавав.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 19 квітня 2013 року він перебував на святкуванні проводів до армії свого сина ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 . В вечірній час він вийшов за ворота домогосподарства, де розмовляв по телефону. До нього підійшла його бувша дружина ОСОБА_17 , затіяла з ним сварку, потім до них підійшов ОСОБА_8 та почав завдавати йому численних ударів по голові кулаками, точну кількість завданих ударів він не пам`ятає, але їх було більше п`яти. Наступного для його непритомного доставили до лікарні. Про обставини заподіяння йому ушкоджень він повідомляв своїм сестрі та братам. Також його опитували працівники міліції, але він не пам`ятає, що говорив їм, так як внаслідок отриманої травми погано почувався.
Свідок ОСОБА_17 пояснила, що 19.04.2013 р. відмічали проводи сина до армії. На святкуванні був присутній її бувший чоловік ОСОБА_11 , який після вживання спиртних напоїв затіяв сварку, в ході якої вдарив дочок ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Потім вийшов на вулицю, де розмовляв по мобільному телефону. Вона підійшла до нього, висказала репліку в його сторону та відмахнулася рукою. При цьому зачепила мобільний телефон, і той випав з рук ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_11 почав сваритися, вийшли інші гості з двору, він затіяв бійку, падав на землю, так як був у нетверезому стані. ОСОБА_8 намагався його підняти, при цьому завдав одного удару ОСОБА_11 долонею по щоці. Після цього, приблизно після 21 год., ОСОБА_8 повів ОСОБА_11 додому, повернувся приблизно через 10 хв. та повідомив, що далі ОСОБА_11 повів додому ОСОБА_20 . Згодом ОСОБА_21 повернувся. Крім цього удару ОСОБА_8 інших ударів ОСОБА_11 не завдавав. Приблизно опівночі вона йшла до себе додому разом зі своєю знайомою ОСОБА_22 , зустріли ОСОБА_23 , який повідомив їй, що він відвів ОСОБА_11 додому, той роззутий та не може знайти ключі від будинку.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 19.04.2013 р. відзначалися його проводи до армії, де серед гостей знаходився його батько ОСОБА_11 . Останній сп`янів, став сваритися із його сестрою ОСОБА_24 , і він вивів батька на дорогу та попросив ОСОБА_16 і ОСОБА_8 відвести його додому. Він не бачив, чи ОСОБА_11 падав. Ті погодилися та приблизно о 22 год. повели ОСОБА_11 додому, приблизно через 5 хвилин повернувся ОСОБА_8 та повідомив, що не став далі проводити ОСОБА_11 , так як між ними був конфлікт, а приблизно через 10 хвилин повернувся ОСОБА_16 . В його присутності ОСОБА_11 ніхто ударів не завдавав, він не бачив, чи той падав. Приблизно о 23 годині пішла додому його мати ОСОБА_17 разом зі своєю подругою, а він приблизно о 24 год. Наступного дня він дізнався, що його батько знаходиться в лікарні. Він приїхав до лікарні, батько не пам`ятав, що з ним сталося, тоді він розповів батьку, що його проводили додому ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , тоді батько сказав, що можливо, це вони зробили. Він не завдавав ударів батьку та не говорив про це ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_24 пояснила, що 19.04.2013 р. відзначалися проводи до армії її брата. Там був присутній їхній батько ОСОБА_11 , який сп`янів та приблизно о 22 год. почав сваритися з її сестрою, а потім вдарив її по обличчю. Що відбувалося далі, вона не бачила, але їй відомо, що додому ОСОБА_11 провів ОСОБА_21 , який повернувся приблизно через 10-15 хвилин. Спочатку ОСОБА_8 пішов разом з ОСОБА_16 проводити ОСОБА_11 , але одразу повернувся, і далі з ОСОБА_11 пішов ОСОБА_20 .
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що на проводах до армії ОСОБА_12 батько останнього ОСОБА_11 був п`яний, почав обзивати присутніх, ударив своїх дочок, ОСОБА_12 завдав ОСОБА_11 удару, куди саме, він не бачив. Потім на вулиці була сварка між ОСОБА_11 та його бувшою дружиною ОСОБА_17 . Там ОСОБА_8 наніс один удар рукою по обличчю ОСОБА_11 , від якого той упав. Після 22 години на прохання ОСОБА_12 він пішов проводити ОСОБА_11 додому, так як той був п`яний, однак міг самостійно йти, розмовляв з ним. На обличчі ОСОБА_11 (на якій саме його частині, він не пам`ятає) він бачив подряпини, однак вони не кровоточили, інших ушкоджень на тілі ОСОБА_11 не було. По дорозі вони зустріли ОСОБА_25 , і той далі пішов проводити ОСОБА_11 , а він повернувся на святкування, де знаходився до після опівночі. За деякий час до цього додому пішла ОСОБА_17 . Згодом він дізнався, що ОСОБА_11 знаходиться в лікарні. В телефонному режимі йому повідомив ОСОБА_12 про те, що він двічі вдарив батька.
Свідок ОСОБА_26 пояснив, що він 19.04.2013 р. приблизно до 22 год. був присутній на проводах до армії ОСОБА_12 . Там же знаходився батько останнього ОСОБА_11 , який був п`яний, вів себе некоректно, чіплявся до всіх. Він разом з ОСОБА_27 вивів його з двору на вулицю, що там відбувалося далі, він не бачив, тільки чув сварку, а потім ОСОБА_11 повели додому. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_11 перебував на лікуванні в лікарні.
Свідок ОСОБА_27 пояснив, що на проводах до армії ОСОБА_12 виник конфлікт між ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та його дочками. Він разом з ОСОБА_26 вивів ОСОБА_11 з двору, там між останнім та його бувшою дружиною виник конфлікт. Він зайшов у двір і не бачив, що там відбувалося далі.
Свідок ОСОБА_28 пояснив, що 19.04.2013 р. приблизно о 22 год. він прийшов до ОСОБА_12 , де відзначалися проводи останнього до армії. Там почалася сварка між ОСОБА_11 та його сином ОСОБА_12 , потім вийшли на вулицю, де між ними почалася бійка. Присутні підійшли, щоб розборонити їх, і ОСОБА_8 завдав одного удару рукою по обличчю ОСОБА_11 . Потім ОСОБА_21 повів ОСОБА_11 додому, і повернувся приблизно через 10-15 хв.
Свідок ОСОБА_25 пояснив, що після 0 год. 20.04.2013 р. він ішов додому, зустрів ОСОБА_16 та ОСОБА_11 . На тім`яній частині голови ОСОБА_11 , не покритій волосяним покровом, він бачив подряпини, на яких проступила кров, але кровотечі не було. На прохання ОСОБА_16 він відвів ОСОБА_11 додому, де і залишив. Ділянка дороги, де він зустрів ОСОБА_11 , та до його дому, була неосвітлена. ОСОБА_11 був випивший, але не в стані сильного сп`яніння, міг сам іти, розмовляв, на біль не скаржився, його зовнішній вигляд був звичний, він був одягнутий та взутий. ОСОБА_11 не міг віднайти ключ від будинку. Коли він повертався, то зустрів бувшу дружину ОСОБА_11 , запитав про ключі від будинку, на що та відповіла, що вона не живе разом з ОСОБА_11 , і де його ключі, їй невідомо. Згодом він дізнався, що ОСОБА_11 потрапив до лікарні.
Свідок ОСОБА_22 пояснила, що 19.04.2013 р. вона була на проводах в армію ОСОБА_12 . Там же знаходився ОСОБА_11 , який був у нетверезому стані, конфліктував зі своїми дітьми. Приблизно опівночі вона разом з ОСОБА_17 поверталася додому, зустріли незнайомого їй чоловіка, який запитував у ОСОБА_17 , де ключі від будинку ОСОБА_11 , на що вона відповіла, що не знає.
Свідок ОСОБА_29 пояснив, що після виписки ОСОБА_11 з лікарні останній повідомив йому, що його побив ОСОБА_8 . Потім десь опівночі до нього приходив ОСОБА_8 з незнайомим чоловіком і просив, щоб він показав, же живе ОСОБА_11 , при цьому висловлював погрози на адресу останнього. Він відмовився іти з ОСОБА_8 , але пояснив, де знаходиться будинок ОСОБА_11 . Потім ОСОБА_11 йому розповідав, що вночі до нього стукали в будинок.
Свідок ОСОБА_30 пояснила, що восени 2013 року ОСОБА_11 приходив до неї додому, повідомив, що раніше лежав у лікарні, хто його побив, не сказав, але на її запитання стосовно ОСОБА_8 , відповів, що до ОСОБА_8 будь-яких претензій не має.
Свідок ОСОБА_31 пояснив, що 19.04.2013 р. він разом зі своїм братом ОСОБА_32 перебував у відрядженні. Приблизно о 23 год. він зателефонував своєму брату ОСОБА_11 на мобільний телефон. Той повідомив, що знаходиться на проводах до армії свого сина, з телефону чувся гамір, і ОСОБА_11 сказав, що вийде на вулицю, щоб поспілкуватися, але через деякий час зв`язок обірвався, і він більше не зміг додзвонитися брату. Наступного дня він зателефонував своїй сестрі ОСОБА_33 , якій повідомив про вказану подію та попросив відвідати ОСОБА_11 . Через деякий час ОСОБА_33 передзвонила йому та повідомила, що вона виявила їхнього брата ОСОБА_11 на подвір`ї його домогосподарства із значними тілесними ушкодженнями. Він сказав сестрі викликати «Швидку допомогу». Повернувшись із відрядження, він приїхав до лікарні, де ОСОБА_11 перебував на лікуванні, стан останнього був важким, і спілкуватися він не міг. Після того, як ОСОБА_11 була проведена операція на головному мозку, він повідомив, що його побив ОСОБА_8 на проводах до армії сина.
Свідок ОСОБА_34 надав аналогічні покази.
Свідок ОСОБА_33 пояснила, що 20.04.2013 року вона виявила свого брата ОСОБА_11 у непритомному стані у дворі його домогосподарства. Він був доставлений до Балтської ЦРЛ. Після проведення оперативного втручання брат повідомив, що його побив ОСОБА_8 . Заяву до Балтського РВ ГУМВС від імені ОСОБА_11 подавала вона. В цій заяві вона зазначила, що побила його бувша дружина ОСОБА_17 , оскільки між ними раніше були скандали.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 пояснив, що він працює слідчим СВ Балтського РВ ГУМВС України в Одеській області. Під час розслідування кримінального провадження ОСОБА_8 повідомляв, що він завдав ОСОБА_11 не менше 5 ударів в голову. Будь-якого примусу стосовно ОСОБА_8 не було. Спочатку в ЄРДР були внесені відомості про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 його бувшою дружиною ОСОБА_17 , однак під час досудового розслідування кримінального провадження були встановлені докази, що тілесні ушкодження потерпілому спричинив ОСОБА_8 .
Згідно заяви ОСОБА_11 від 29.04.2013 р., поданої до Балтського РВ ГУМВС, 19.04.2013 р. його побила бувша дружина ОСОБА_17 , внаслідок чого він зазнав сильних травм черепа та головного мозку (т.1 а.с.129).
З оглянутих в судовому засіданні матеріалів Балтського РВ ГУМВС ЖЄО №1176 та №1184 вбачається, що 21.04.2013 р. та 26.04.2013 р. ОСОБА_11 пояснював, що він отримав ушкодження внаслідок своїх необережних дій.
Згідно висновку №73 від 19.06.2013 р. судово-медичної експертизи при госпіталізації ОСОБА_11 до Балтської ЦРЛ у нього були виявлені садна нижче лівого вуха, набряклість верхньої губи, прикус губи, гематома в області правої брови, а також закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою здавлення головного мозку, субдуральної гематоми лівої півкулі (60 мл), яка відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Ці ушкодження могли утворитися як від дії тупих предметів, так і при ударі до таких. (т.1 а.с.111-113).
Даний висновок в частині визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень спростовується висновками комісійних судово-медичних експертиз.
Так згідно висновку №328 від 14.11.2013 комісійної судово-медичної експертизи у ОСОБА_11 виявлені такі ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі забиття головного мозку зі здавленням головного мозку (за даними медичної документації, при оперативному втручанні 29.04.203 року видалено біля 60 мл згустків субдуральної гематоми в лобно-скронево-тім`яній області зліва), садни нижче лівого вуха, набряклість верхньої губи, гематома в області правої брови. Вказана травма супроводжувалась розвитком травматичної коми, дислокаційного синдрома, що відноситься до загрожуючого життю стану. Таким чином, вищеописана травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, згідно п.2.1.3. «в», «г», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р). Дані ушкодження заподіяні неодноразовою дією тупих предметів, можливо, 19.04.2013 р. (т.1 а.с.115-123).
Згідно висновку №206/15 від 15.06.2016 р. повторної комісійної судово-медичної експертизи після події 19.04.2013 р. у ОСОБА_11 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеня з субдуральною гематомою та здавленням бокового шлуночка та зміщенням середньої лінії вправо, садна в ділянці нижче лівого вуха, тулуба та кінцівок. Вищевказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею. Враховуючи відсутність в наданій медичній документації даних про розміри ушкоджень, їх колір, форму та чисельність, дати відповідь на питання про давність їх заподіяння неможливо. Згідно п.п.2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., за ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеня відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. Садна в ділянках тулуба та кінцівок згідно п.п.2.3.5. вищезазначених «Правил…» за ступенем тяжкості відносяться до Легких тілесних ушкоджень. Характер черепно-мозкової травми у ОСОБА_11 свідчить про те, що у нього мала підгостра субдуральна гематома з так званим «світлим проміжком» із збереженням свідомості і можливістю «пересуватися та робити координовані рухи» протягом декількох діб. Утворення «закритої черепно-мозкової травми «у вигляді забиття здавлення головного мозку, субдуральної гематоми лівої півкулі при падінні ОСОБА_11 з висоти положення стоячи на землю, якщо тілу було надане прискорення нанесенням удару рукою людини, що стояла навпроти, в область голови» виключається. (т.2 а.с.1-113).
Дослідивши надані сторонами провадження докази, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав тільки факт завдання одного удару долонею (можливо, кулаком) по лівій частині обличчя потерпілого ОСОБА_11 , від якого той, враховуючи його перебування у стані сп`яніння, упав на сідниці. Завдання інших ударів потерпілому обвинувачений заперечує.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили, що ОСОБА_8 тільки один раз ударив ОСОБА_11 по щоці.
Інші свідки не змогли взагалі підтвердити факт завдання ударів ОСОБА_8 ОСОБА_11 .
Висновком №328 від 14.11.2013 р. комісійної судово-медичної експертизи встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 спричинені неодноразовою дією тупих предметів.
Як вбачається з висновку №206/15 від 15.06.2016 р. повторної комісійної судово-медичної експертизи, утворення закритої черепно-мозкової травми у вигляді забиття здавлення головного мозку, субдуральної гематоми лівої півкулі при падінні ОСОБА_11 з висоти положення стоячи на землю, якщо тілу було надане прискорення нанесенням удару рукою людини, що стояла навпроти, в область голови, виключається.
Отже, аналіз вищезазначених доказів свідчить про те, що ОСОБА_11 завдавалися множинні удари тупими предметами, і при падінні з висоти положення стоячи на землю при наданні тілу прискорення виключається. Тобто наявні у потерпілого тілесні ушкодження не могли бути спричинені внаслідок тільки одного удару ОСОБА_8 , завданого долонею (можливо, кулаком) по обличчю потерпілого, від якого він упав на сідниці.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні стверджував, що саме ОСОБА_8 завдавав йому чисельних ударів по голові кулаками. Однак крім цих показів потерпілого будь-яких інших об`єктивних даних, які б підтверджували даний факт, немає.
Крім того, суд критично ставиться до таких показів потерпілого з огляду на ту обставину, що внаслідок отриманої травми потерпілий не пам`ятав обставини події.
Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , потерпілий після його госпіталізації не пам`ятав, хто його побив, і тільки після того, як він повідомив потерпілому, що його проводили додому ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , той сказав, що можливо, це вони зробили.
Крім того, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема, заяви від імені ОСОБА_11 до Балтського РВ ГУМВС від 29.04.2013 р. вбачається, що його побила бувша дружина ОСОБА_17 ; з матеріалів ЖЄО №1176 та 1184 вбачається, що ОСОБА_11 пояснював, що ушкоджень він зазнав при падінні, що також підтверджує, що потерпілий не пам`ятав, хто завдавав йому ударів.
Вказані факти дають суду підстави для сумніву в достовірності показів потерпілого в тій частині, що він пам`ятає, що саме ОСОБА_8 завдавав йому численних ударів.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_35 , який проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні, пояснив, що під час допиту при досудовому розслідуванні ОСОБА_8 визнавав, що завдав не менше п`яти ударів потерпілому.
Вказану обставину обвинувачений ОСОБА_8 заперечував.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що у потерпілого був конфлікт і з іншими особами, в тому числі з бувшою дружиною ОСОБА_17 та дітьми, зокрема, сином ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що ОСОБА_12 завдав потерпілом удару, а також, що згодом ОСОБА_12 в телефонному режимі повідомляв йому, що двічі вдарив потерпілого.
Факт бійки між ОСОБА_11 та його сином ОСОБА_12 підтвердив також свідок ОСОБА_28 .
Разом з тим, потерпілого ОСОБА_11 проводив додому ОСОБА_16 , а потім ОСОБА_25 , який і залишив його у дворі.
Як пояснив неодноразово допитаний в судовому засіданні ОСОБА_25 , стан ОСОБА_11 був звичним, не викликав будь-яких підозр щодо наявності ушкоджень.
Потерпілий був виявлений у своєму дворі у непритомному стані його сестрою ОСОБА_33 тільки наступного дня приблизно о 15 год.
Вказані обставини свідчать про те, що стороною обвинувачення не доведено, де саме, ким та за яких обставин потерпілому були заподіяні наявні у нього тілесні ушкодження.
Таким чином, сукупність доказів, наданих учасниками судового провадження, не дають підстав для висновку, що саме обвинувачений ОСОБА_8 спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .
Відповідно до ст..62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст..17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Як визначено п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Ч.3 ст.373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Оцінюючи докази, суд за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального правопорушення в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що доказів вини ОСОБА_8 не було здобуто, а обсяг обвинувачення його у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Судова колегія суддів апеляційного суду Одеської області вислухавши учасників процесу, дослідивши доводи апеляцій прийшла до висновку, що у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: 1) у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Натомість, мотивувальна частина оскаржуваного вироку містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, форми вини та мотивів.

Разом з тим, в мотивувальній частині вироку суд виклав як обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, так і підстави для його виправдання, що свідчить про суттєві протиріччя, допущені у вироку.

Виклавши обставини справи у вироку саме таким чином, суд допустив протиріччя між мотивувальною частиною, в якій виклав обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, та резолютивною частиною, в якій визнав ОСОБА_8 невинним у скоєнні вказаного злочину, та виправдав його, допустивши, таким чином, істотне порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, яке унеможливило прийняття законного та обґрунтованого вироку, а також перешкоджає суду апеляційної інстанції в ухваленні нового вироку.

Крім того, суд допустив неповноту судового розгляду, не дав належної оцінки доказам, зокрема, показанням потерпілого та свідків, які під присягу надали покази щодо вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_8 .

Відсутність ретельного дослідження судом наданих органами досудового розслідування і прокурором доказів, мотиву вчиненого злочину, неналежна оцінка досліджених судом доказів, стали причинами ухвалення передчасного і необґрунтованого рішення.

Зазначені порушення згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, адже перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і такими, що відповідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, вирок, як постановлений із істотними порушеннями закону, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, в ході якого суду першої інстанції необхідно повно та всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону провести судовий розгляд, врахувати доводи апеляцій прокурора, потерпілого та його представника та прийняти рішення у відповідності до вимог закону

Виходячи з того, що апеляційний суд не має можливості усунути виявлені порушення в судовому засіданні, а допущені місцевим судом вищезазначені порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняти рішення відповідно до вимог закону, не передбачені у ст. 415 КПК України в якості підстав для скасування вироку та призначення апеляційним судом нового судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність керуватися в даному конкретному випадку вимогами ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість і недоведеність висунутого обвинувачення підлягають перевірці в ході нового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого і його представника, скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та потерпілого і його представника адвоката ОСОБА_36 - задовольнити частково.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 13.05.2017 року відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, який визнаний невинуватим та виправданий за ч.1 ст.121 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення скасувати і справу направити на новий розгляд в той же суд, в іншому складі зі стадії судового слідства.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2