№ 317/3562/17
№/п 1-кп/317/92/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000164 від 09 листопада 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді номера обслуги 9-ї гаубичної артилерійської батареї 3-го гаубичного артилерійського дивізіону.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Проте, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
16 жовтня 2014 року солдату ОСОБА_4 було надано звільнення на 4 доби, тобто до 20 жовтня 2014 року.

20 жовтня 2014 року о 08 год. 00 хв. на військовому полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) відбувалося ранкове шикування особового складу, на якому було виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 .

Після цього, у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) були організовані пошуки солдата ОСОБА_4 , але встановити місцезнаходження останнього в межах та поза межами частини не представилось можливим.

Так, 20 жовтня 2014 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення статутних вимог та зобов`язань, не з`явився з метою ухилитися від військової служби зі звільнення на службу до військового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), який дислокується у Запорізькому районі Запорізької області, та до виконання службових обов`язків не приступив.
Зокрема, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 20 жовтня 2014 року не з`явився на службу з метою ухилитися від військової служби до військового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), який дислокується у Запорізькому районі Запорізької області, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 07 листопада 2017 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, підтвердив, що дійсно вчинив злочин при вищевикладених обставинах, пояснив суду, що у 2014 році був мобілізований, проходив військову службу, 16 жовтня 2014 року дали 4 доби відпустки, але з відпустки не повернувся до своєї військової частини на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться у Запорізькому районі, оскільки дома була дуже хвора мати, потребувала догляду, у січні 2018 року вона померла, хоча розумів, що повинен був вчасно прибути до військової частини і продовжити військову службу, згідно військових статутів, з якими був ознайомлений.

Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 408 ч.1 КК України, як дезертирство, нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитись від військової служби.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий, за місцем несення військової служби характеризується негативно, у нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, треба звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.

Цивільний позов не було заявлено. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1