Справа № 340/162/18
Провадження № 11-кп/4808/36/18
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000661 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайсуду суду Івано-Франківської області від 18.07.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Верхній Ясенів, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК України, -

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати внаслідок тяжкості, застосувати при призначенні покарання вимоги ст. 69 КК України, та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом першої інстанції не в повній мірі були враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття; сприяння розкриттю кримінального правопорушення; визнання вини у повному обсязі; позитивну характеристику за місцем проживання, а також те, що він є раніше несудимою особою.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_10 . Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.

Так, 12.12.2017р. близько 16:30 год. обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи біля магазину ОСОБА_11 , що у с. Буковець Верховинського району Івано-Франківської області, зустрівся із ОСОБА_10 . В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в приміщенні магазину розпивали спиртні напої. Після чого обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вирішили продовжити розпиття алкогольних напоїв, придбавши у цьому ж магазині 0,5 л. горілки та 0,5 л. пива та прибули до помешкання ОСОБА_7 , що в с.Буковець Верховинського району Івано-Франківської області.

Перебуваючи у помешканні обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_10 спільно із останнім розпивали спиртні напої. В ході розпиття спиртних напоїв, на ґрунті, раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 , виник конфлікт, в ході якого останній вирішив позбавити життя ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на позбавлення життя, обвинувачений ОСОБА_7 , озброївшись сокирою, умисно, цілеспрямовано, наніс ОСОБА_10 декілька ударів по голові та тілу, а саме: не менше 5 ударів в ділянку голови, 1-2 удари в ділянку шиї, 13-17 ударів в ділянку тулуба, 2 удари в ділянку правої кінцівки та 1 удар в ділянку лівої нижньої кінцівки від яких ОСОБА_10 помер на місці.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 141/Д/17 від 23.02.2018р. смерть ОСОБА_10 настала внаслідок рубаних ран голови та грудної клітки із переломами ребер справа, переломом грудини і правої ключиці, ушкодженням підключичної артерії із розвитком масивної зовнішньої кровотечі, на що вказують дані аутопсії, де виявлено: наскрізне ушкодження підключичної артерії справа, малокрів`я внутрішніх органів, даними судово-гістологічної експертизи: нерівномірне кровонаповнення судин мозкового та коркового шарів, капілярів, некроз окремих епігеліоцитів нирок, нерівномірне кровонаповнення судин печінки.

У результаті злочинних дій, обвинувачений ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 141/Д/17 від 23.02.2018р. тілесні ушкодження у вигляді рубаних ран із синцями в ділянці голови, шиї, правого плеча та грудної клітки із переломами з першого по дев`яте ребро справа, перелом грудини і правої ключиці, ушкодженням підключичної артерії із розвитком масивної зовнішньої кровотечі із кровотечею в праву плевральну порожнину спричинені від ударної дії рубаючого предмета та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення; здавлення органів шиї тупими твердими предметами із переломами під`язикової кістки щитоподібного хряща, крововиливом в стінку гортані, синцями та саднами шиї спричинені від стискаючої дії твердих тупих предметів, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент спричинення; тупа травма органів черевної порожнини із розривом тканини печінки та кровотечею в черевну порожнину спричинені від ударної дії твердого тупого предмета та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення; садно із синцем правої виличної ділянки, який переходить на обидві повіки правого ока, садна та поверхневі рани правої виличної ділянки, нижньої щелепи, грудної клітки могли бути спричинені від ріжучої дії гострого предмета чи від дії твердого тупого предмета із обмеженою травмуючою поверхнею.

Після вчиненого умисного вбивства, обвинувачений ОСОБА_7 , з метою приховання слідів вчиненого злочину, переніс труп ОСОБА_10 від свого місця свого проживання на проїжджу частину дороги сполучення Таратів-Кам`янець-Подільський, в с.Буковець Верховинського району, а свій одяг знищив шляхом його спалення у печі свого житлового будинку.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник та обвинувачений просили вимоги апеляційної скарги задовольнити, скасувати вирок в частині покарання;

- прокурор не підтримав доводи апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, вирок суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, вирок суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Свою незгоду апелянт ОСОБА_7 висловив в частині покарання, вважав його надто суворим та просив обрати щодо нього мінімальне покарання, із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Як вбачається з вироку суду, у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнав у повному обсязі, що дало право суду, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справ, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство ОСОБА_10 , тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за обставин, викладених у вироку, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини справи в суді першої інстанції учасниками процесу не оспорювалися, стосовно них відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувалися, і вони в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Що стосується покарання, справедливість якого оскаржена обвинуваченим, то колегія суддів вважає, що призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та його особі.

Так, ст. 65 КК України визначені загальні засади призначення покарання, відповідно до яких, суд призначає покарання в межах санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Саме через загальні засади призначення покарання, реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального закону й належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція статті якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав: 1) щире каяття обвинуваченого; 2) сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 3) визнання вини в повному обсязі; 4) позитивна характеристика за місцем проживання.

Обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 67 КК України, не встановив.

З врахуванням всіх наведених обставин та вимог закону, а також фактичних обставин конкретної справи в частині кількості та локалізації тілесних ушкоджень, більшість із яких заподіяна ОСОБА_7 в життєво важливі органи ОСОБА_10 , а саме: 1) в ділянку голови - не менше 5 ударів; 2) в ділянку шиї - 1-2 удари; 3) в ділянку тулуба - 13-17 ударів; 4) в ділянку правої кінцівки - 2 удари; 5) в ділянку лівої нижньої кінцівки - 1 удар, враховуючи й знаряддя злочину сокири, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що саме покарання у виді 10 років позбавлення волі є необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів у подальшому.

При цьому, суд першої інстанції приймав рішення виходячи з одночасним врахування як принципу індивідуалізації покарання, так й ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого ним діяння, який визнав свою вину.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вимоги закону щодо призначення покарання виконані в повному обсязі.

Залишаючи вирок суду першої інстанції в частині покарання без змін, колегія суддів виходить із того, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст. 8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обрав обвинуваченому ОСОБА_7 законне та найбільш доцільне покарання, виходячи як з характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину проти життя та здоров`я особи, мети й мотивів вчиненого ним злочинного діяння, наявності пом`якшуючих і відсутності обтяжуючих обставин, а також даних, що характеризують обвинуваченого та його особистого ставлення до вчиненого.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі в частині наявності підстав для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, відповідно до ст. 69 КК України, передбаченої санкцією інкримінованого його кримінального правопорушення, є неспроможним.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються в України найвищою соціальною цінністю.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу.

Застосування ст. 69 КК України можливе за наявності лише двох, зазначених у цій нормі підстав, у їх єдності та сукупності.

Викладені в апеляційній скарзі обставини, що на думку обвинуваченого ОСОБА_7 дають підстави для застосування приписів ст. 69 КК України, а саме: щире каяття; сприяння розкриттю кримінального правопорушення; визнання вини у повному обсязі; позитивну характеристику за місцем проживання, а також те, що він є раніше несудимою особою, з урахуванням конкретних обставин справи. не є тими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, виходячи із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, оскільки у ст. 69 КК України йдеться не про всі такі обставини, а лише про ті, що стосуються злочину - істотно знижують ступінь його тяжкості, який визначається характером та ступенем суспільної небезпеки посягання.

В той же час, фактичні обставини конкретної справи, свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_7 , та цинічність вчиненого ним злочину, зокрема в частині того, що ОСОБА_7 на ґрунті неприязних стосунків із потерпілим ОСОБА_10 , що виникли раптово, під час словесного конфлікту в ході розпиття ними спиртних напоїв, схопив сокиру, та наніс нею біля 20 ударів в життєво важливі органи останнього, а саме: голову, шию, тулуб ОСОБА_10 , після чого переніс труп останнього на проїжджу частину дороги сполучення Таратів-Кам`янець-Подільський, в с.Буковець Верховинського району, а свій одяг знищив шляхом його спалення у печі свого житлового будинку.

На думку колегії суддів, по справі відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, оскільки до кола обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не можна зараховувати будь-яку характеристику обвинуваченого, чи будь-яку обставину, що пом`якшують покарання, зокрема й ті, що зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі. До них можуть належати лише ті, що безпосередньо пов`язані з ознаками складу злочину та значною мірою знижують рівень суспільної небезпеки певного, вчиненого посягання.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поза всяким розумним сумнівом дійшла висновку, що призначене судом першої інстанції покарання, відповідає як принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння з обраним покаранням, так й узгоджується з принципом справедливості, виходячи з фактичних обставин вчиненого злочину.

До критеріїв, які мають стати основою визначення покарання, співрозмірного зі злочином, слід віднести також суспільну небезпечність вчинюваного ОСОБА_7 злочину, адже Конституція України та закони України покликані охороняти не лише конкретного громадянина, а й суспільство в цілому, в той час як людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного йому покарання є неспроможні, та не підлягають задоволенню, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайсуду суду Івано-Франківської області від 18.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_5

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_3