Справа № 684/48/18
УХВАЛА
31 травня 2018 року м. Старокостянтинів
Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом обману незаконно отримала у власність земельні ділянки загальною площею 4,00 га для ведення особистого селянського господарства.
За даним фактом 03.01.2018 року Старокостянтинівською місцевою прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману.
На підставі зазначеного наказу державним реєстратором 21.02.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.
07.03.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 внесено відомості про відчуження ОСОБА_4 вищевказаної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу на користь ОСОБА_6 , який 15.09.2017 року відчужив земельну ділянку на користь ОСОБА_7 .
В подальшому, ОСОБА_7 03.04.2018 року на підставі договору купівлі-продажу відчужила зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_8 .
Враховуючи вказане є всі підстави вважати, що зазначене нерухоме майно в ході розслідування може бути відчужене на користь третіх осіб, що у свою чергу унеможливить подальше досудове розслідування, з`ясування усіх обставин вказаного кримінального правопорушення та повернення земельної ділянки у державну власність, тому виникла необхідність у накладенні арешту на вказану земельну ділянку.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Слідчий суддя