Категорія: ч.5 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000006, від 11.01.2016 року за апеляційними скаргами прокурора з доповненнями та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2018 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Білорусь, уродженець та житель: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючий водієм експедитором ООО «Ноябрь», неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

засуджений за ч.5 ст.185 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави.
До вступу вироку в законну силу застосований під час досудового розслідування та продовжений в суді захід забезпечення кримінального провадження, у виді запобіжного заходу, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати із часу його фактичного затримання з 05.11.2017 року.
Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 4.01.2015 року, близько 11 год. 06 хв., знаходячись в с. Липини, Луцького району, Волинської області, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, шляхом вільного доступу, автомобілем тягач, моделі «ДАФ», з встановленим фіктивним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , заїхав на охоронювану і огороджену територію автомобільної стоянки, що по вул. Колгоспній, 6, в с. Липини, Луцького району, Волинської області, під приводом постановки вказаного автомобіля на стоянку.
В подальшому, 25.01.2015 року, в період з 01 год. по 04 год. 42 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено з невстановленими досудовим розслідуванням особами, шляхом пошкодження пломбувального троса, проникли в інше сховище напівпричіп, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 автомобіля «VOLVО», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився на вище вказаній автостоянці поряд з автомобілем «ДАФ», з встановленим фіктивним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , з якого таємно викрали напої, що містять спирт, в загальній кількості 1170 коробів, у яких знаходилось 13500 пляшок з наклеєними акцизними марками, а саме:
віскі шотландські купажні «Johnnie Walker Red Label» (концентрація спирту 40%) 840 коробів (по 12 пляшок ємкістю 0.7 л), у яких знаходилось 10080 скляних пляшок, за ціною 5,67 англійських фунтів стерлінгів за одиницю. на загальну суму 57120 англійських фунтів стерлінгів;
віскі бурбон «Bulleit Burbon» (концентрація спирту 45%) 90 коробів (по 6 пляшок ємкістю 0.7 л), у яких знаходилось 540 скляних пляшок, за ціною 9,225 англійських фунтів стерлінгів за одиницю, на загальну суму 4981,5 англійських фунтів стерлінгів;
джин «Gordons Dry Gin» (концентрація спирту 47,3%) 240 коробів (по 12 пляшок ємкістю 1 л), у яких знаходилось 2880 скляних пляшок, за ціною 5,6875 англійських фунтів стерлінгів за одиницю на загальну суму 16380 англійських фунтів стерлінгів;
акцизні марки на суму 3645 грн., чим спричинили ТзОВ «Баядера-Імпорт» майнову шкоду на загальну суму 78481,5 англійських фунтів стерлінгів, що згідно офіційно встановленого курсу НБУ, станом на 25.01.2015 становить 1883720 грн. 65 коп., а всього, з врахуванням вартості акцизних марок, на загальну суму 1887365 грн. 65 коп., що є особливо великим розміром.
У своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадження не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що судом не враховано того, що ОСОБА_7 свою вину не визнав ні в ході досудового розслідування ні в суді, жодним чином не сприяв слідству, вважав за потрібне не видавати інших осіб, які разом з ним вчиняли злочин. Самі по собі обставини вчинення крадіжки ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами вказують на детально розроблений план її вчинення, чітку узгодженість дій злочинців між собою та розподілення ролей, що прямо вказує на його підвищену суспільну небезпеку, як особи, яка свідомо, заздалегідь заплановано стала на злочинний шлях керуючись корисливими мотивами, і вперто не бажає виправитись, а навпаки докладає усіх зусиль для уникнення відповідальності за вчинене. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, призначити покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. В решті вирок суду залишити без змін. В доповненні до апеляційної скарги в.о. прокурора Волинської області просить зарахувати у загальний строк відбування покарання ОСОБА_7 строк тримання його під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну, а також етапування обвинуваченого з 25.07.2018 року.
Захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження закрити. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, постановленим виключно на припущеннях, з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що показання ОСОБА_7 про його непричетність до даного злочину не спростовані жодним з засобів доказування та повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження. Вважає покази свідка ОСОБА_9 суб`єктивними та надуманими, оскільки метою таких було в першу чергу власне вигородження як особи, яка в силу трудових відносин несе повну матеріальну відповідальність за збереження залишеного на стоянці майна. Показання свідка ОСОБА_10 також вважає сумнівними, оскільки про витоптану стежку останній згадав лише під час судового розгляду, більш як через три роки з дня події, не вказуючи про дану обставину на стадії досудового розслідування. Вважає, що судом першої інстанції не дано належної оцінки вироку Луцького міськрайонного суду від 27.12.2017 року щодо ОСОБА_11 , який був визнаний винним у тому, що на початку лютого 2015 року, у вечірній час, перебуваючи на території автозаправної станції «WOG», яка знаходиться у с. Струмівка, Луцького району, умисно, керуючись метою заздалегідь не обіцяного придбання майна, набутого злочинним шляхом, достовірно знаючи про те, що 6 ящиків віскі шотландські купажні «Johnie Walker Red Label», у яких знаходилось 72 пляшки ємкістю 0,7 л., 6 ящиків джину «Gordons Dry Gin», у яких знаходилось 30 пляшок, ємкістю 1,0 л., є одержаними внаслідок їх крадіжки, заздалегідь не обіцяючи, придбав їх у невстановленої досудовим розслідуванням особи за 21 000 грн. 00 коп. для власних потреб тобто вчинив злочин передбачений ст. 198 КК України. Предметом даного злочину були алкогольні напої, викрадені з автостоянки в с. Липини. Встановлені вищевказаним вироком обставини спростовують факт крадіжки ОСОБА_7 алкогольних напоїв, оскільки, як вбачається з відеоматеріалів системи відеоспостереження, які встановлені в Гіпермаркеті «Епіцентр», ТзОВ «Тигрес Люкс» та «БРСМ-Нафта» автомобіль під керуванням ОСОБА_7 без зупинок слідує на виїзд з м. Луцька в сторону Рівного, в той час як ОСОБА_11 придбав алкогольні напої на початку лютого 2015 року у вечірній час, перебуваючи на території автозаправної станції «WOG», яка знаходиться у с. Струмівка, Луцького району у невстановленої досудовим розслідуванням особи.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили скасувати вирок, а провадження щодо ОСОБА_7 закрити, прокурора, який просив вирок суду скасувати, постановити новий, яким обрати ОСОБА_7 покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора з доповненнями підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у інше сховище, що завдали потерпілому майнової шкоди в особливо великих розмірах. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.
Так, суд першої інстанції підставно взяв до уваги саме показання свідка ОСОБА_9 охоронця автостоянки, з яких убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , який назвався ОСОБА_12 , заїхавши на автостоянку на автомобілі «ДАФ», та незважаючи на його заперечення, поставив його поблизу автомобіля «VOLVО» д.н.з. НОМЕР_3 із напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 . У послідуючому він приносив горілку, яку вони розпили, після чого обвинувачений пішов ночувати у свій автомобіль, а він залишився спати «На вишці». Коли прокинувся, автомобіля з обвинувачем на стоянці уже не було, хоча стоянка закривається із середини, і потрапити на її територію із зовні неможливо. Як згодом з`ясувалося, із напівпричепу д.н.з. НОМЕР_2 , вантажного автомобіля марки «VOLVО» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився у цю ніч поряд із автомобілем «ДАФ», шляхом пошкодження пломбувального троса, був викрадений товар - алкогольні напої.
Дані показання є чіткими та послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема свідок ОСОБА_13 охоронець цієї ж автостоянки, який чергував перед ОСОБА_9 , в суді першої інстанції ствердив, що водій автомобіля «ДАФ», якого він не запам`ятав, так як той знаходився в кабіні автомобіля, заїжджав ще раніше, під час його чергування, та намагався поставити свій автомобіль біля опломбованого автомобіля, та просив не оформляти його авто на стоянку офіційно, однак після того як він відмовив йому у цьому, водій із автостоянки виїхав.
Свідок ОСОБА_10 охоронець цієї ж стоянки, який приймав чергування від ОСОБА_9 в суді першої інстанції дав показання про те, що коли він заступив на чергування з`ясувалося, що у ніч чергування ОСОБА_9 із автомобіля «VOLVО», який знаходився на стоянці, було вчинено крадіжку вантажу. Про дану обставину свідчила «витоптана стежка», яка вела від цього автомобіля до місця із слідами, де стояв раніше інший автомобіль.
Про вказані свідком ОСОБА_9 обставини дав показання в суді і свідок ОСОБА_14 , який ствердив, що про них стало йому відомо від ОСОБА_9 .. У ході досудового розслідування свідок ОСОБА_9 , серед пред`явлених йому фотокарток осіб, впізнав та прямо вказав на фотокартку під №3 ОСОБА_7 , як на особу, яка в нічний час 25.01.2015 року із своїм автомобілем, марки «ДАФ», перебував на охоронюваній стоянці, що в с. Липини, по вул. Колгоспній, при цьому йому назвався ОСОБА_12 .
Із витягів журналу обліку заїзду та виїзду із автостоянки автомобілів вбачається, автомобіль «VOLVО» д.н.з. НОМЕР_3 , заїхав на стоянку 23.01.2015 року о 13 год. 45 хв., виїхав 25.01.2015 року о 18.00 год., автомобіль, марки «ДАФ», з номерним знаком НОМЕР_1 , заїхав на стоянку 24.01.2015 року, час та дата його виїзду із стоянки в журналі відсутні.

Як вірно встановлено судом першої інстанції кількість, вартість товару, та те, що він перевозився у вказаному вироком транспортному засобі, із якого і був викрадений, підтверджується: міжнародною товаротранспортною накладною за № 323445, договором «Про надання послуг» № 7, від 01.01.2015 року, актом перевізника - ПП «Пастораль», водія - ОСОБА_15 та представників Волинської митниці ДФС про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування, або про їх втрату, від 26.01.2015 року, актом № 1, від 26.01.2015 року, МП «Луцьк» Волинської митниці ДФС, та додатком до нього, поданими «Інвойсами», платіжними дорученнями, рахунками, відомостями про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, у яких надходять товари, що підлягають митному оформленні в режимі імпорту, списком марок акцизного податку, наклеєних на викрадені спиртовмісні напої, актом №2, від 29.01.2015 року, складеного представниками ТОВ «Баядера - Імпорт» та ПП «Пастораль», супровідними документами на товар спиртні напої, доданими до цього акту, довідкою Національного банку України, від 29.01.2015 року, за №06-029/6/291, про офіційний курс гривні до долара США та англійського фунта стерлінга станом на 25.01.2015 року.
Як вбачається з оглянути та досліджених судом першої інстанції дисків із відеозаписами, вилученими під час оглядів місця події, від 27.01.2015 року, із систем відеоспостереження «Сова», яка встановлена в Гіпермаркеті «Епіцентр», що за адресою с. Липини, вул. Окружна, 37, із системи відеоспостереження, яка встановлена у ТзОВ «Тигрес люкс», що за адресою с. Липини, вул. Перемоги, 25, а також із системи відеоспостереження «БРСМ-Нафта», що за адресою вул. Рівненська, 1к, с. Струмівка, Луцького району, Волинської області, були вилучені диски із відеозаписами, які, відповідно 28 і 30.01.2015 року були оглянуті та визнані речовими доказами, 24.01.2015 року близько 11 год. 01 хв. вантажний автомобіль білого кольору із рефрижератором та сполєром білого кольору, який встановлений на кабіні, поїхав у напрямку с. Липин, Луцького району, 25.01.2015 року, близько 04 год. 50 хв., цей же автомобіль із рефрижератором, поїхав у напрямку із с. Липин, Луцького району в напрямку кінцевого перехрестя автошляху Луцьк-Рівне, де увімкнув ліхтар правого повороту, а уже близько 05 год. він заїхав на АЗС «БРСМ-Нафта» зі сторони автошляху, із кабіни якого вийшов водій ОСОБА_7 , який і розрахувався за пальне касиру.

Згідно вироку Луцького міськрайонного суду, від 27.12.2017 року, ОСОБА_11 був визнаний винним у тому, що на початку лютого 2015 року, у вечірній час, перебуваючи на території автозаправної станції «WOG», яка знаходиться у с. Струмівка, Луцького району, умисно, керуючись метою заздалегідь не обіцяного придбання майна, набутого злочинним шляхом, достовірно знаючи про те, що 6 ящиків віскі шотландські купажні «Johnie Walker Red Label», у яких знаходилось 72 пляшки ємкістю 0,7 л., 6 ящиків джину «Gordons Dry Gin», у яких знаходилось 30 пляшок, ємкістю 1,0 л., є одержаними внаслідок їх крадіжки, заздалегідь не обіцяючи, придбав їх у невстановленої досудовим розслідуванням особи за 21000 грн. 00 коп. для власних потреб тобто вчинив злочин передбачений ст. 198 КК України.
Проведеними 29.07.2015 року та 29.12.2015 року обшуками за місцем проживання ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_2 , та в орендованому ним гаражі № НОМЕР_4 , блоку № НОМЕР_5 , авто кооперативу №27, по вул. Кільцевій, 1, в м. Чернігів, було виявлено та вилучено: документи на транспортні засоби, в тому числі, марки «ДАФ», грошові кошти в іноземній валюті, частину із спиртних напоїв із акцизними марками, які були викрадені 25.01.2015 року, в період часу з 01 год. по 04 год. 42 хв., з напівпричепу д.н.з. НОМЕР_2 , вантажного автомобіля, марки «VOLVО» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на території автостоянки, що знаходиться у с. Липини, по вул. Колгоспній, 6, Луцького району, Волинської області. Крім того, під час обшуку у гаражі було виявлено та вилучено посвідчення водія НОМЕР_6 на прізвище ОСОБА_16 , хоча фактично, як встановлено в суді фотокартка вклеєна в дане посвідчення належить обвинуваченому ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 в суді першої інстанції не заперечувався факт, що він у вказаний день та час автомобілем тягач, моделі «ДАФ», з встановленим фіктивним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , заїхав на охоронювану і огороджену територію автомобільної стоянки, що по вул. Колгоспній, 6, в с. Липини, Луцького району, Волинської області і припаркувався біля вантажного автомобіля марки «VOLVО» з напівпричепом, не заперечував і того, що пригощав ОСОБА_9 охоронця автостоянки алкогольними напоями. Також, підтвердив і факт використання ним підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_6 , виданого на ім`я ОСОБА_16 для заїзду на вказану автостоянку.

Вищенаведеними доказами спростовуються посилання захисника у апеляційній скарзі про те, що свідком ОСОБА_9 показання проти ОСОБА_7 дані під тиском відповідальності за викрадені матеріальні цінності зі стоянки, яку він мав охороняти.
Також безпідставним є твердження апелянта про сумнівність показань свідка ОСОБА_10 охоронця цієї ж стоянки, який приймав чергування від ОСОБА_9 в частині, про витоптану стежку, яка вела від цього автомобіля до місця із слідами, де стояв раніше інший автомобіль, а саме, автомобіль на якому на стоянку заїжджав ОСОБА_7 , оскільки свідок ОСОБА_10 не є зацікавленою особою в даному кримінальному провадженні, не несе і не міг нести відповідальність за викрадення майна на автостоянці, оскільки у час викрадення не чергував, був судом попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Крім того, не знайшли свого підтвердження і посилання захисника ОСОБА_8 у апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки вироку Луцького міськрайонного суду 27.12.2017 року щодо ОСОБА_11 , який був визнаний винним у тому, що на початку лютого 2015 року, у вечірній час, перебуваючи на території автозаправної станції «WOG», яка знаходиться у с. Струмівка, Луцького району, придбав у невстановленої особи алкогольні напої, які були одержані внаслідок їх крадіжки, для власних потреб тобто вчинив злочин передбачений ст.198 КК України. Предметом даного злочину були алкогольні напої, викрадені з автостоянки в с. Липини. Встановлені вищевказаним вироком обставини також вказують на факт вчинення крадіжки ОСОБА_7 алкогольних напоїв, оскільки, як вбачається з відеоматеріалів системи відеоспостереження, які встановлені в Гіпермаркеті «Епіцентр», ТзОВ «Тигрес Люкс» та «БРСМ-Нафта», 25.01.2015 року, близько 04 год. 50 хв., вантажний автомобіль білого кольору із рефрижератором та сполєром білого кольору, який встановлений на кабіні, під керуванням ОСОБА_7 , поїхав у напрямку із с. Липин, Луцького району в напрямку кінцевого перехрестя автошляху Луцьк-Рівне, де увімкнув ліхтар правого повороту, близько 05 год. заїхав на АЗС «БРСМ-Нафта», яка знаходиться при в`їзді в місто Луцьк, з подальшим рухом в напрямку АЗС «WOG», де ОСОБА_11 були придбані зазначені вище алкогольні напої.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.
З огляду на тяжкість вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і вчинив корисливий злочин, завдані злочином матеріальні збитки не відшкодував, не розкаявся у вчиненому, що свідчить про його підвищену небезпеку, як особи, для суспільства, однак раніше не судимий, працював до затримання, де як особа та працівник характеризується позитивно, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про необхідність призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі, згідно санкції статті за якого його засудив, яке слід відбувати реально.
На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а тому підстав для скасування чи зміни судового рішення за доводами, які викладені в апеляційних скаргах, немає.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а.с.117 т.2) ОСОБА_7 був затриманий 25.07.2017 року о 03 годині 30 хвилин на пункті пропуску при в`їзді до Литовської Республіки.
Оскільки, ОСОБА_7 був затриманий 25.07.2017 року о 03 годині 30 хвилин і перебував під вартою на території запитуваної держави у зв`язку із вирішенням питання про видачу в Україну, а в подальшому був етапований в Україну, тому, відповідно до вимог ст.577 КПК України, даний строк необхідно зарахувати у загальний строк відбуття ОСОБА_7 покарання, про що також просить прокурор в доповненні до апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції.
В зв`язку з вищенаведеним апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , до задоволення не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати із часу його фактичного затримання з 25.07.2017 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: