Справа № 466/4538/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/229/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю :

прокурора ВП ЗРУ - майора юстиції ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 (який перебуває в Чортківській УВП №26),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 31.01.2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ СУ військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000030 від 25.07.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 375, ч.1 ст. 374, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 151 КК України,

встановила:
Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 25.07.2017 року та зобов`язання до вчинення дій у зв`язку з відсутністю підстав для цього.
Обґрунтовуючи свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, послалася на те, що ні у скарзі ОСОБА_7 , ні у його поясненнях в судовому засіданні не наведено переконливих доводів, які б стверджували про те, що є обґрунтовані підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000030 від 22 березня 2017 року, а у випадку її скасування будуть встановлені фактичні дані про обставини, які б свідчили про вчинення вказаного кримінального правопорушення, та відповідно виключали підстави для закриття даного кримінального провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.ст. 110, 284 КПК України, твердження скаржника про однобічність розслідування, про відсутність у оскаржуваній постанові слідчого мотивів прийняття постанови є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального законодавства України. Оглянуті матеріали кримінального провадження свідчать про те, що органом досудового слідства проведено повну та об`єктивну перевірку, доводи ОСОБА_7 перевірені в повному обсязі а тому рішення про закриття кримінального провадження №0000030 від 22 березня 2017 року є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення скарги відсутні.

Що стосується скарги ОСОБА_7 в частині визнання недопустимим допит свідка ( протокол від 20.05.2017 року) та зобов`язання слідчого зазначити всі виявлені в ході досудового розслідування грубі порушення кримінально процесуального закону або недопустимі докази, надавши їм належну оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого рішення, згідно з обов`язку, слідчого передбаченого ст. 9 КПК України, то в цій частині у задоволенні скарги відмовлено з ряду підстав.

Таким чином, слідчий суддя суду першої інстанції прийшов до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, а тому скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції від 31.01.2018 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконно.
Свої вимоги мотивує тим, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, а також з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 409 КПК України.
Апелянт вважає, що істотними порушеннями є те, що суддя допустила до участі прокурора ВПЗРУ ОСОБА_6 , який по даному кримінальному провадженню не вчиняв жодних дій і апелянт його дії не оскаржував. Слухання справи в суді першої інстанції відбулося за відсутності слідчого ОСОБА_9 дії якого оскаржуються в скарзі. У зв`язку з цим апелянт вважає, що слідча суддя допустивши до участі в судовому засіданні прокурора ОСОБА_6 порушила вимоги ч.3 ст. 26, ч.3 ст. 306 КПК України, ч.2 ст.19 Конституції України і вийшла за межі своїх повноважень. Такі дії слідчого судді вказують на її упередженість при розгляді його скарги, оскільки вона надала права прокурору, які суперечать законодавству. Відвід судді ОСОБА_1 заявлений апелянтом був відхилений, хоча підстави для відводу в ухвалі в повній мірі описані не були
Апелянт покликається, що підставою для призначення нового розгляду його скарги в суді першої інстанції є упередженість судді ОСОБА_1 , яка крім допуску до справи прокурора, який не має стосунку до справи, то і рішення про відмову в задоволенні його скарги було вже готове, оскільки в нарадчій кімнаті суддя провела не багато часу, що підтверджується технічним записом. На дії судді ОСОБА_1 ним подана скарга до ВРП.
Апелянт зазначає, що висновки суду викладені в ухвалі, щодо проведених слідством по справі дій, не відповідають дійсності, є передчасними та не ґрунтуються на КПК України. Оскільки під час досудового розслідування слідчим були порушені його права, передбачені ст..ст. 55,56 Конституції України щодо збирання та надання доказів по справі заявляти клопотання, що свідчить про однобічність досудового розслідування. Суддя послалася, як на доказ, на протокол про допит його як свідка, проведений 10.05.2017 року прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону, який не входить до переліку осіб, передбачених ст.38 КПК України і не є органом досудового розслідування. Такий доказ є нікчемним і докази зібрані під час цього допиту є недопустимими, здобуті всупереч встановленого порядку КПК шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим кодексом для забезпечення досудового розслідування.
Апелянт наполягає, що не оскаржував дії слідчого, а просив визнати недопустимим доказом протокол допиту в якості свідка. Вважає, що слідчий суддя не досліджувала докази в судовому засіданні і не оцінювала їх згідно ст. 94 КПК України, не дала їм належної оцінки.
Апелянт покликається про те, що слідча суддя безпідставно вказала, що заявником не зазначено інших обставин, які б мали істотне значення по справи. Таке твердження не відповідає дійсності, оскільки в скарзі вказав, що слідчим не було допитано в якості свідка головного лікаря 5 відділу Львівської ОДКПЛ, де була проведена комплексна стаціонарна судова психіко-психіатрична експертиза по незаконній постанові слідчого ОСОБА_10 від 14.08.2001 року по кримінальній справі № 1-7/2002 відносно нього. Не встановлено в діях лікаря відсутність ознак злочину, передбаченого ст.. 365 КК України. Також судом не досліджувалась постанова про продовження строків тримання під вартою від 29.10.2001 року, яка є завідомо неправосудна і ухвалення такої постанови підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 375 КК України. Слідчий суддя також не надала оцінки факту порушення його права на захист.
До апеляційної скарги долучено клопотання про витребовування кримінальної справи № 1-7/2002, яка зберігається у Львівському апеляційному суді та дослідити 9 пунктів доказів зазначених в цьому клопотанні.
Заслухавши доповідача, думку апелянта засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишені ухвали слідчого судді першої інстанції без змін, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.
Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що були проведені необхідні слідчі дії, в тому числі допитані свідки, вказала в чому саме полягала законна підстава для прийняття слідчим оскаржуваного рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали скарги, кримінального провадження, колегія суддів вважає, що досудове розслідування по згаданому кримінальному провадженні проведено не повно, а рішення про закриття цього провадження прийнято слідчим передчасно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження приводом до відкриття кримінального провадження №0000030 стали заяви ОСОБА_7 від 22.03.2017 року щодо службових осіб військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону, які можливо вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.375, ч.1 ст.374, ч.1 ст.365, ч.1 ст.151 КК України (а.кр.пр.1,4,9,17)

25.07.2017 року старшимслідчим СВ СУ військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 було винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Не погоджуючись із постановою слідчого ОСОБА_7 07.08.2017 року (а.с. 1-4) звернувся до суду першої інстанції зі скаргою та доповненням до неї від 13.11.2017 року(а.с.23-26) на зазначену постанову та просив її скасувати, як незаконну, необґрунтовану, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права та зобов`язати слідчого зазначити всі виявлені в ході досудового розслідування грубі порушення кримінально-процесуального закону або недопустимі докази надавши їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого рішення.
Розглянувши апеляційну скаргу з доповненням скаргу ОСОБА_7 слідчий суддя суду першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 306 КПК України, заслухав пояснення заявника, який наполягав на задоволенні скарги в повному обсязі; прокурора, який пояснив, що по кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчі дії, а тому постанову про закриття кримінального провадження слідчого необхідно залишити без змін.
Разом з тим, обґрунтовуючи своє рішення про відмову в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вказав, що по даній справі були проведені ряд слідчих дій, зокрема допитано ряд свідків (навіть не перерахувавши прізвищ свідків), досліджено ряд письмових документів, серед яких матеріали кримінальної справи № 1-5/2002 року відносно ОСОБА_7 .

Вивчивши та проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що досудове розслідування по згаданому кримінальному провадженні проведено не в повному обсязі, а тому рішення про закриття цього провадження прийнято слідчим передчасно. В суді апеляційної інстанції виявлено, що слідчим по даному кримінальному провадженні, а вподальшому і слідчим суддею суду першої інстанції не оглядалися ряд доказів по справі на які звертав увагу скаржник ОСОБА_7 , зокрема:

- протокол про затримання по підозрі в скоєнні злочину від 18.06.2001 року;

- постанова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою від 21.06.2001;

- протокол № 152 від 18.06.2001 року «Медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння»

Інші документи на які покликається ОСОБА_7 наявні в матеріалах кримінального провадження № 0000030, однак їм в постанові слідчого дана однобока оцінка, яка обґрунтовується тим, що вирок суду першої інстанції - військового апеляційного суду Західного регіону України від 24.04.2002 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.17 ч.2, ст.118 ч.1, ст..117 ч.1, ст.. 118 ч.2, ст. 93 п. «ж» КК України (в редакції Закону 1960 року ) до довічного позбавлення волі (а.кр.пр.165-174) був предметом розгляду Верховного Суду України та 09.07.2002 року була винесена ухвала, якою вирок від 24.04.2002 року був частково змінений, але покарання ОСОБА_7 залишено без зміни довічне позбавлення волі.

При цьому слідчим не були дані відповіді на конкретні запитання заявника ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000030 щодо повноважень військового прокурора під час досудового розслідування в контексті проведення допитів, наданні доручень на проведення певних слідчих дій слідчому, прокурору іншого гарнізону у відповідності до діючого КПК України 2012 року.
Доводи ОСОБА_7 наведені в апеляційній скарзі, частково знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Вивчивши та проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що досудове розслідування по згаданому кримінальному провадженні проведено без повного, неналежно дослідження всіх обставин справи, не з`ясовано наявність або відсутність в діях службових осіб військової прокуратури ознак складу кримінальних правопорушень, по яким були внесені відомості в ЄРДР, ці обставини не відображені в постанові слідчого,а тому рішення про закриття цього провадження прийнято слідчим передчасно.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що як ухвалу слідчого судді, так і постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід скасувати, частково задоволивши при цьому апеляційну скаргу ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 409, 422 КПК України колегія суддів,

постановила :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 31.01.2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ СУ військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 25.07.2017 року - скасувати.

Скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ СУ військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 25.07.2017 року задоволити.

Постанову слідчого СВ СУ військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 , про закриття кримінального провадження № 0000030 від 25.07.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 375, ч.1 ст. 374, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 151 КК України скасувати та направити матеріали у військову прокуратуру Західного регіону України для проведення досудового розслідування.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: