Апеляційний суд Рівненської області
_________________________________________________копія:____
У Х В А Л А
Іменем України

02 серпня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України;

за участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ;

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року відносно нього скасувати та постановити судом апеляційної інстанції новий вирок, згідно якого прийняти рішення про правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні йому покарання за вчинений злочин.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 вказує, що вирок суду не може залишатись в силі, зважаючи на те, що суд першої інстанції визнав пом`якшуючою йому покарання обставиною лише визнання вини, не визнавши додатково такі пом`якшуючі йому покарання, на його думку обставини, як наявність тяжких захворювань , у ході діагностування яких його було звільнено зі Збройних Сил України від проходження військової служби, наявність міцних соціальних зв`язків, а саме наявність на утриманні малолітньої дочки, яка народилась із ускладненнями здоров`я, та цивільної дружини, яким необхідна його підтримка та постійний догляд, що свідчить про понижений ступінь тяжкості, вчиненого ним злочину. Крім того, вказує, що він був засуджений до ухвалення оскаржуваного вироку вироком Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, а суд першої інстанції, в свою чергу, не застосував положень ст.ст. 70, 71, 72 КК України при призначенні йому покарання та у резолютивній частині вироку рішення з даного приводу не прийняв, у зв`язку із чим просить правильно застосувати кримінальний закон з даних підстав.

Суд першої інстанції засудив ОСОБА_4 за те, що він відбуваючи покарання на підставі вироку Володарського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року, згідно якого засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, будучи етапованим до Володимирецького районного суду на підставі ухвали судді Володимирецького районного суду від 29 листопада 2017 року для розгляду кримінального провадження №0000420 від 29 липня 2016 року за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, будучи конвойованим 10 січня 2018 року у приміщення Володимирецького районного суду, що знаходиться за адресою вул.Вишнева, буд.11 у смт.Володимирець, Рівненської обл., близько 17-ї год. 30 хв. цього ж дня, здійснив втечу з-під варти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили скасувати вирок, постановивши новий та задовольнити апеляційні вимоги скарги ОСОБА_4 , поданої на вирок; пояснення прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 за безпідставністю та запропонував залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та залишення без змін оскаржуваного вироку з таких підстав.

Як убачається з апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинувачений не погоджується з вироком суду першої інстанції у зв`язку із тим, що суд, ухвалюючи вирок, не прийняв рішення про призначення йому за сукупністю вироків остаточного покарання, оскільки він був засуджений Володарським районним судом Київської області від 14 червня 2017 року до покарання у виді позбавлення волі, яке вже на той час відбував, здійснивши втечу з-під варти, за що засуджений згідно оскарженого вироку.
Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.393 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, вину у вчиненні даного злочину, як убачається з вироку суду, обвинувачений у суді першої інстанції визнав та фактичні обставини кримінального провадження не оспорює у скарзі також.

Правила, що закріплені у ч.ч. 1, 4 ст.71 КК України встановлюють, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , переважно, спрямовані на призначення йому судом апеляційної інстанції покарання за сукупністю призначених покарань Володарським районним судом Київської області від 14 червня 2017 року та Володимирецьким районним судом від 30 березня 2018 року, згідно оскаржуваного вироку, тобто у разі задоволення яких ОСОБА_4 буде призначено покарання за сукупністю вказаних вироків суду та визначено остаточне покарання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Володимирецького районного суду від 30 березня 2018 року частково скасувати та ухвалити у частині призначеного покарання йому судом апеляційної інстанції новий вирок.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, і у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.

Разом з тим, з метою недопущення погіршення правового становища обвинуваченого, частина перша ст.421 КПК України відмежовує учасників судового провадження, які вправі порушувати перед судом апеляційної інстанції питання про застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення у ході часткового скасування вироку з ухваленням нового апеляційним судом відносно обвинуваченого, і в даній нормі кримінального процесуального закону зазначено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого та лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Таким чином, у даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений права скасувати вирок суду першої інстанції частково з ухваленням нового вироку у частині призначеного покарання ОСОБА_4 за результатами розгляду його скарги.

Крім того, питання щодо складання призначених покарань Володарським районним судом Київської області від 14 червня 2017 року та Володимирецьким районним судом від 30 березня 2018 року ОСОБА_4 , за наявності законних на те підстав, кримінальний процесуальний закон не позбавляє вирішити в порядку виконання судових рішень, згідно розділу VІІІ КПК України.

Будь-яких інших законних, визначених у Главі 31 КПК України підстав для скасування чи зміни судом апеляційної інстанції вироку Володимирецького районного суду від 30 березня 2018 року відносно ОСОБА_4 , обвинувачений в апеляційній скарзі не навів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.66 КК України, на думку колегії суддів, обгрунтовано визнав пом`якшуючу ОСОБА_4 покарання обставину, а саме - щире каяття (визнання вини), оцінив ступінь тяжкості, вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, який неодноразово раніше судимий, та призначив йому покарання на строк, що наближений до мінімального, визначеного у санкції ч.1 ст.393 КК України строку для визначеного у санкції цієї статті безальтернативного виду покарання у виді позбавлення волі, і таке покарання суд апеляційної інстанції визнає справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Висновків суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у ході апеляційного розгляду за доводів апеляційної скарги не спростували.

Тому, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції ухваленим у відповідності до вимог ст.370 КПК України і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000025 за ч.1 ст.393 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1