Справа №573/605/18
Номер провадження 1-кс/573/188/18

УХВАЛА
і м е н е м У к р а ї н и
27 квітня 2018 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
слідчої судді: ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
заявника: ОСОБА_3 ,
прокурора: ОСОБА_4 ,
представника Білопільського ВП: ОСОБА_5 ,
Слідчий Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, хоча про час, день і місце розгляду справи була повідомлена належним чином ( а.с. 19).
Заступник начальника СВ Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 у судовому засідання проти задоволення скарги заперечила, суду зазначила, що слідчими вживалися всі необхідні дії, для встановлення вартості викраденого майна. Проте, керуюча магазином « АТБ - Продукти № 284», де на думку скаржника відбулося викрадення майна, не бажає звертатися із відповідною заявою до поліції та висувати будь-які матеріальні претензії. Таким чином, оскільки вартість викраденого майна, а саме : пляшки горілки та пачки крабових паличок, не становить значної шкоди, слідчий вірно прийшла до висновку про закриття провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Статтею55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В свою чергу частина перша статті 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як передбачено ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть звернення особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Із витягу із пошукової системи «АРМОР» вбачається, що 04 жовтня 2017 року ОСОБА_7 притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство ( арк. к/п. 29).
13 жовтня 2017 року ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 27 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження відмовлено ( арк. к/п. 18-19).
24 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Білопільського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення злочину, в якій вказував, що 03 березня 2017 року вже звертався до районного відділу поліції із заявою про те, що 17 жовтня 2016 року в приміщенні магазину «АТБ Продукти №284» ОСОБА_7 відкрито заволодів пляшкою горілки та пачкою крабових паличок, а також здійснював на нього тиск, який полягав у вимаганні забрати подану ним до територіального органу поліції заяву від 10 жовтня 2016 року. Посилаючись на викладені обставини, просив внести до ЄРДР відомості про вказане кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України ( арк. к/ п. 17).
Дана заява зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Білопільського ВП 24 жовтня 2017 року за №4415 ( арк. к/п.16).
02 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Білопільського ВП ГУНП в Сумській області щодо факту звернення 24 жовтня 2017 року до Білопільського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення відкритого заволодіння ОСОБА_7 майном магазину «АБТ-маркет Продукти 284», яка всупереч ст. 214 КПК України була зареєстрована до ЖЕО за № 4415. Вважаючи таку бездіяльність незаконною, заявник просив зобов`язати слідчого Білопільського ВП ГУНП в Сумській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 03 березня 2017 року, які були продубльовано ним у заяві від 24 жовтня 2017 року, та розпочати досудове розслідування ( арк. к/п. 13).
21 листопада 2017 року заявника ОСОБА_3 було допитано в якості свідка, де він зазначив про відомі йому обставини з приводу подій 17.10.2016 року, зокрема зазначив про виклик ним працівників поліції з приводу неправомірних дій ОСОБА_7 щодо відкритого заволодіння майном «АБТ-маркет Продукти 284» ( арк. к/п. 39).
06 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням щодо перекваліфікації дій ОСОБА_7 із ч. 1 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України ( арк. к/п 45).
11 грудня 2017 року слідчим ОСОБА_12 у задоволення вказаного вище клопотання відмовлено, оскільки на даний час не встановлено підстав для перекваліфікації кримінального правопорушення ( арк. к/п. 46).
Під час досудового розслідування 11 грудня 2017 року була допитана в якості свідка керуюча магазином «АБТ-маркет Продукти 284» ОСОБА_10 , яка пояснила, що факт викрадення майна 17.10.2016 року дійсно мав місце, проте дана продукція була оплачена пізніше, а тому дирекція магазину із відповідною заявою до поліції не зверталася, жодних претензій майнового характеру ні до кого не має. Очевидцем вказаних подій не була ( арк. к/п 41-44)
Крім того, керуюча магазином «АБТ-маркет Продукти 284» ОСОБА_10 була додатково допитана 24 березня 2018 року, та подала до відділу поліції заяву про закриття кримінального провадження за фактом викрадення майна, належного магазину. Претензій дирекція магазину ні до кого не має, судитися не бажає, матеріальні збитки не завдані ( арк. к/п 47) .
24 березня 2018 року в якості свідка по даному кримінальному провадженні був допитаний ОСОБА_7 , на якого вказував заявник ОСОБА_3 як на особу, яка 17.10.2016 року вчинила відкрите заволодіння майном магазину «АБТ-маркет Продукти 284», а саме пляшкою горілки та упаковкою крабових паличок. Останній, посилаючись на ст. 63 Конституції України відмовився давати свідчення відносно себе ( арк. к/п. 53-55).
Так, пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.11 КК України не є злочином дія або бездіяльність, яка формально хоча і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
У статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням визнається дія чи бездіяльність особи, яка за своїм характером не тягне за собою кримінальної відповідальності. Саме малозначність діяння і відсутність суспільної небезпеки відмежовує кримінальний злочин від адміністративного правопорушення.
Таким чином, наявність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності виключає можливість притягнення тієї ж особи за те саме правопорушення ще і до кримінальної відповідальності. Одна і та ж сама дія не може бути одночасно і кримінально-карним злочином, і адміністративним правопорушенням.
Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 24.12.2015 року №5-221кс15 специфіка встановлення малозначності діяння полягає в обов`язковій сукупності трьох умов, однією з яких є формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) характеризують склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу, не може визнаватись малозначним.
Так, слідчий під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, в порядку ст. 40 КПК України, не виконала у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпала можливості отримання доказів по справі, що містили інформацію про вартість викраденого майна та особу, що його скоїла. Досудове розслідування проведено неповно, оскільки за час досудового розслідування не проведено всіх слідчихї дій, на які посилається заявник, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України. Зокрема, слідчим не вжито заходів для встановлення осіб, причетних до цього кримінального правопорушення та свідків події, а також не з`ясовано дійсна вартість майна та не здобуто жодного доказу на підтвердження висновку про малозначність вказаного кримінального правопорушення.
Крім того, слідчим не прийнято всіх необхідних заходів для виконання вказівок процесуального керівника ОСОБА_4 , зазначені останньою 24 січня 2018 року у письмових вказівках слідчому на той час ОСОБА_12 по даному кримінальному провадженні, а саме : п. 2 щодо долучення до матеріалів кримінального провадження довідки-вартості горілки та крабових паличок станом на момент вчинення крадіжки ( арк. к/п. 8).
При цьому, слідчий, аналізуючи матеріали кримінального провадження у мотивувальній частині оскаржуваної постанови приходить до висновку, що в діях ОСОБА_7 формально вбачаються ознаки вчиненого кримінального правопорушення, пов`язаного із викраденням майна, але через свою малозначність не становлять суспільної небезпеки. При цьому, слідчий зазначає про відсутність умислу у ОСОБА_7 на заволодіння майном магазину, оскільки розрахуватись вчасно він не міг, так як не працювали каси, та самостійно повернувся до магазину того самого дня та оплатив товар через касу.
Проте, із яких саме досліджених обставин матеріалів кримінального провадження слідчим зроблено такі висновки, в ході судового розгляду не встановлено, оскільки відповідно до допиту ОСОБА_7 в якості свідка у даному кримінальному провадженні, останній, посилаючись на ст. 63 Конституції України відмовився давати покази. Свідок же ОСОБА_10 під час допиту повідомляла про те, що збитки відшкодовані, проте ким саме, не зазначила.
Одночасно із цим, у винесеній постанові слідчий зазначає про те, що проведеним всебічним, повним та неупередженим досудовим розслідуванням не встановлено об`єктивних даних про те, що свідчили про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст. 185 КК України або іншою статтею КК України.
Після скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження досудове розслідування підлягає відновленню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 40, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: