Справа № 368/874/18
Провадження № 1-в/368/93/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

За участі інших учасників процесу:
Прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
засуджений: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику:
- кримінальне провадження за поданням В.о. Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України, у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Теофіопль Теофіпольського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження не працював, одруженого, засудженого:
- 17 лютого 2016 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, -
- який на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)»;
- клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміну невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, - на виправні роботи, суд, -

В С Т А Н О В И В :

25.06.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло кримінальне провадження за поданням Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким м`яким засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Теофіопль Теофіпольського району Хмельницької області, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження не працював, одруженого, засудженого:
- 17 лютого 2016 року Теофіпольським районним судом мельницької області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, -
- який на даний час відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», на підставі положень ст. 82 КК України.
25.06.2018 року системою автоматичного документообігу суду для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1

03.07.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про призначення кримінального провадження до слухання на 13.07.2018 року, окрім того, в даній ухвалі прийнято ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з ДУ ВК 115.
В судовому засіданні, яке відбулося 13.07.2018 року засуджений ОСОБА_5 подання ВК 115 про заміну не відбутої частини основного покарання більш м`яким, - підтримав, та заявив клопотання щодо застосування щодо нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт.
На обґрунтування свого клопотання засуджений зазначив, що за час відбування покарання має 8 заохочень, відповідно, своєю поведінкою та ставленням до праці намагається довести ту обставину, що він став на шлях виправлення та перевиховання.
Вину у скоєному злочині визнав повністю.
Зазначив, що в разі того, якщо суд не знайде підстав для застосування до нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, то він не заперечує проти призначення йому судом більш м`якого покарання у виді обмеження волі.
В судовому засіданні представник Державної установи Кагарлицька ВК № 115 ОСОБА_4 подання виправної колонії підтримав, вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи, - поклав на розсуд суду.
Свою позицію обґрунтував тим, що на думку адміністрації установи покарання, засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, став на шлях виправлення, тому заслуговує на застосуванні заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, а саме, пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.
За час відбування покарання має вісім заохочень.
За веськ час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 ні разу не порушував режим тримання, в зв`язку з чим не має дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку, відповідно, засуджений ОСОБА_5 своєю зразковою поведінкою показує приклад для інших засуджених.
В судовому засіданні представник Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечував проти подання Кагарлицької виправної колонії ВК (115), а також заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт на підставі ст.. 82 КК України.
Представник спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку щодо задоволення подання Кагарлицької виправної колонії Київської області (115), - заміну засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі, на більш м`який вид покарання, - на обмеження волі, проте, відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на покарання у виді виправних робіт, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Так, що стосується задоволення клопотання ВК - 115 щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання, то суд приходить до висновку щодо застосування такого виду більш м`якого покарання, як обмеження волі, так як засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення ст.. 82 КК України, - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.
Крім того, суд наголошує на тій обставині, що призначення більш м`якого виду покарання засудженому є пільгою засудженого, який повинен своєю позитивною поведінкою довести ту обставину, що він заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання.
Так, вищевказану пільгу засуджений повинен отримати лише після виконання вимог, які прямо та чітко зазначені в ч. 3 ст. 82 КК України, де, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено, що:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Теофіопль Теофіпольського району Хмельницької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження не працював, одружений, засуджений:
- 17 лютого 2016 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, -
- який на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)»;

Початок строку покарання: «17» червня 2016 року;
Кінець строку покарання: «17» червня 2022 року;
1/3 строку покарання: «17» червня 2018 року.

Невідбутий термін основного покарання у виді позбавлення волі станом на 13.07.2018 року становить 3 (три) роки 339 днів.

В Кагарлицьку виправну колонію Київської області (115) прибув із Хмельницького СІЗО, де утримувався з 17.06.2016 року, за час перебування в даній установі дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в ВК 115 «10» серпня 2016 року працевлаштований різноробочим на контрагенському об`єкті.
До праці відноситься добре, завдану роботу виконує добросовісно.
За час відбуття покарання характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.
Так, за час перебування в місцях позбавлення волі вісім раз заохочувався керівництвом установи за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не мав.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_8 має слідуючі:

З А О Х О Ч Е Н Н Я :

1. 28.09.2016 р. За сумлінну поведінку і ставлення до праці в Подяка Нач. ВК
будівельній бригаді.

2. 22.12.2016 р. За сумлінну поведінку і ставлення до праці в Подяка Нач. ВК
котельні житлової зони.

3. 06.04.2017 р. За сумлінну поведінку і ставлення до праці в Подяка Нач. ВК
котельні установи.

4. 22.06.2017 р. За добросовісне відношення до праці на контр - Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

5. 29.09.2017 р. За добросовісне відношення до праці на контр - Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

6. 08.12.2017 р. За сумлінну поведінку і ставлення до праці в ОСОБА_9 . Нач ВК
котельні житлової зони.

7. 22.03.2018 р. За сумлінну поведінку і ставлення до праці в ОСОБА_9 . Нач ВК
котельні житлової зони.

8. 21.06.2018 р. За виконання покладених обов`язків та за дот - ОСОБА_9 . Нач ВК
римання правил трудового розпорядку і вимог
безпеки.
Д И С Ц И П Л І Н А Р Н І С Т Я Г Н Е Н Я:

Дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установлених законом порядку, - немає.

Отже, суд вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 поводить себе правильно, а саме, - з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.
Засуджений ОСОБА_5 свою вину в скоєному злочині визнав та розкаюється.
Засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і заслуговує, на думку учасників процесу, - представника ВК 115, та, відповідно, суду згідно ст.. 82 КК України, - заміни покарання більш м`яким покаранням, зокрема, на обмеження волі.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст. 82 КК України:
1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.
2. У разі заміни не відбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
3. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як видно з матеріалів подання, пояснень представника ВК № 115, пояснень самого засудженого ОСОБА_5 , він став на шлях виправлення.
4. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.
Отже, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_5 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно, згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України засуджений ОСОБА_5 вчинив необережний тяжкий злочин.
Відповідно, як де юре, так і де факто засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 4 ст.. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 13.07.2018 року відбув більше, ніж 1/3 частину покарання, так як 1/3 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута 17 червня 2018 року.
Що ж стосується застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді обмеження волі, то при вирішенні даного питання судом були враховані як формально - юридичні підстави, так і оціночні підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які передбачені частиною третьої ст. 82 КК України.
Так, що стосується формально - юридичних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було враховано, що на час слухання справи засудженим ОСОБА_5 відбуто більше, ніж 1/3 частина покарання.
Крім того, при застосуванні формально - юридичної підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням враховано наступні чинники:
1. Згідно ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів.
2. Згідно ст. 25 КК України злочин, вчинений ОСОБА_5 є вчиненим з необережності.
3. Відсутність в діях ОСОБА_5 пенітенціарного рецидиву.
Так, що стосується оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 , то судом було враховано слідуючі підстави:
Так, як видно з матеріалів справи (матеріали особової справи засудженого, пояснення представника ВК № 115) судом встановлено, що процес виправлення засудженого ОСОБА_5 на даний час досягнув тієї стадії, на якій відбування засудженим ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Отже, при наявності вищевказаних формально - юридичних та оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким суд прийшов до висновку, щодо визначення засудженому ОСОБА_5 конкретного різновиду такої заміни у виді обмеження волі.
При визначенні виду більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_5 суд орієнтувався на послідовність їх розташування, яка розміщена в ст.. 51 КК України, позицію прокурора ОСОБА_3 , позицію представника ВК 115 ОСОБА_4 , та, враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, розмір шкоди, заподіяної злочином, термін не відбутого покарання у виді позбавлення волі, який станом на 13.07.2018 року становить 3 роки 339 днів.
Суд наголошує на тій обставині, що при заміні невідбутої частини покарань більш м`яким суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст.. 51 КК України, проте, з урахуванням вищевикладених обставин, зокрема, позиції представника ВК 115, позиції самого засудженого ОСОБА_5 , позиції прокурора ОСОБА_3 , матеріалів справи, судом було обрано до засудженого ОСОБА_5 більш м`яке покарання у виді обмеження волі з дотриманням умов та підстав такого застосування, які передбачені ст.ст. 51 - 82 КК України.
Порядок призначення покарання у виді обмеження волі, зокрема, засудженому ОСОБА_5 чітко регламентовано ст. 61 КК України, де, зокрема, зазначено, що:
- покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
- Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.
- Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Зглядаючись на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України засудженому ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді обмеження волі, він не входить до переліку осіб, яким не можливо призначити дане покарання.
Крім того, суд наголошує, що такий вид покарання як обмеження волі є основним покаранням (ч. 1 ст. 52 КК України), яке може бути призначене судом засудженому ОСОБА_5 у випадку заміни невідбутої частини покарання у виді обмеження або позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 82 КК України ).
Крім того, при визначенні строку покарання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, абз. 1 п. 4, де зазначено, що у випадках, коли максимальна межа більш м`якого покарання, що встановлена відповідною статтею Загальної частини КК України є меншою строку невідбутої частини покарання, строк більш м`якого покарання не може перевищувати цю межу.
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді обмеження волі не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.
Суд наголошує на тій обставині, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно -дострокового звільнення від відбування покарання не веде до зміни кримінально - правового статусу особи засудженого ОСОБА_5 , - він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.
Суд критично відноситься до позиції прокурора, який вважає, що засуджений ОСОБА_5 не заслуговує взагалі на застосуванні до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, з огляду на наступне.
Так, в судовому засіданні прокурор лише зазначив, що засуджений ОСОБА_5 не заслуговує на заміну призначеного покарання у виді позбавлення волі, на будь який інший вид покарання.
Проте, прокурор, не здійснив обгрунтування своєї позиції з огляду на норми матеріального та процесуального права.
Так, прокурор не вказав, які саме положення ст. 82 КК України є перепоною до застосування до засудженого ОСОБА_5 вищевказаної пільги.
Прокурор не здійснив обгрунтування своєї позиції з урахуванням положень ППВСУ, які регулюють дане питання.
Також прокурор не вказав, які саме норми процесуального права, зокрема, нгорми КПК України є перепоною до застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.
Відповідно, суд вважає, що в даному випадку позицію прокурора можна оцінити не юридичним терміном «бо я так вважаю», а тому така позиція судом до уваги не береться, як юридично не обгрунтована, не правозгідна.
Що ж стосується відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо застосування до нього такого виду меньш суворого покарання, як виправні роботи, то суд зазначає наступне.
Як вказувалося судом вище, судом встановлено, що засуджений своєю поведінкою в установах виконання покарання та відношенням до праці довів ту обставину, що заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна покарання більш м`яким, тобто, заміну покарання на інші види покарань, які перелічені в ст. 51 КК України.
Що ж стосується виправних робіт, то суд зазначає, що в діях засудженого ОСОБА_5 є в повній мірі наявність юридичних ознак для застосування більш м`якого виду покарання у виді виправних робіт, проте, відсутні оціночні підстави для застосування такого виду покарання.
Так, як вказано судом вище, станом на 13.07.2018 року невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі у засудженого ОСОБА_5 становить повних 3 роки 339 днів, а виправні роботи призначаються максимально на термін 2 роки.
З огляду на вищевказану обставину суд вважає, що така заміна покарань буде неспіврозмірною, (замінене покарання по тривалості майже вдвічі меньше від невідбутої частини покарання), не відповідатиме тяжкості скоєного злочину, обставинам скоєного злочину, зокрема, суд звертає увагу, що злочин засудженим ОСОБА_5 було скоєно в стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, як встановлено судом в судовому засіданні, засудженим ОСОБА_5 практично не відшкодовувалася, не відшкодовується шкода, завдана злочином, яка становить значний розмір, - близько 400000 (чотириста тисяч) грн.
Крім того, суд враховує ту обставину, що в даному кримінальному провадженню потерпілими є 5 (п`ять) осіб, одна з яких померла.
Суд вважає, що за наявності тяжких, невідворотних, невідновлюваних збитків, якими є смерть особи, хоча і спричинені з необережності, заміна на даному етапі відбування покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи, є неспіврозмірним, та таким, яке суперечить вимогам справедливості, розумності, та достатності покарання.
Відповідно, суд вважає, що в разі заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини строку у виді позбавлення волі на виправні роботи не буде досягнуто кримінальної репресії за скоєний злочин.
Вищевказані обставини, на думку суду, є достатніми підставами для відмови в задоволенні клопотання засудженого.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.. 57, 82 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Подання В.о. Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій рейдержадміністрації ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України, у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Теофіопль Теофіпольського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження не працював, одруженого, засудженого:
- 17 лютого 2016 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, -
- який на даний час відбуває основне покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - задовольнити.
Замінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Теофіопль Теофіпольського району Хмельницької області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження не працював, одруженого, засудженого:
- 17 лютого 2016 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, -
- який на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», не відбуту частину покарання у вигляді 3 (три) роки 339 днів позбавлення волі на 3 (три) роки 339 днів обмеження волі.
Направити засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання у виді обмеження волі в порядку, встановленого для осіб, засуджених до позбавлення волі.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміну невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, - на виправні роботи, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб.

Суддя ОСОБА_1