Справа № 487/2976/16-к
Провадження № 1-кп/487/45/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115 і ч.1 ст. 304 КК України і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт відносно обвинувачених ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115 і ч.1 ст. 304 КК України і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд триває, вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, негативно характеризується, за місцем своєї реєстрації не проживав, не має постійного місця роботі і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків, під час досудового розслідування знаходився у державному розшуку, оскільки на виклики слідчого не з`являвся, тому наявні ризики, передбачені ч. 1 п.1, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора. Обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту з зобов`язанням покидати житлове приміщення у нічний час, оскільки його у вчиненні злочину не доведена, доказі по справі тільки не прямі , а одна лише тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою про що неодноразово вказував Європейський Суд. При цьому, ризики зазначені прокурором недоведені та відсутні, проте, що він знаходився у розшуку йому було не відомо, від слідства він не ховався, тому тримання його під вартою недоцільне.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав клопотання підзахисного та заперечував проти клопотання прокурора.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник підтримали клопотання ОСОБА_6 та заперечували проти клопотання прокурора.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому ухвалами суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинуваченого 31.05.2018 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємого кримінального правопорушення, вчинення особливо тяжкого злочину, у тому числі беручи до уваги особу обвинуваченого те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, негативно характеризується, за місцем своєї реєстрації не проживав, не має постійного місця роботі і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків, під час досудового розслідування знаходився у державному розшуку, оскільки на виклики слідчого не з`являвся.

Отже, в судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У зв`язку з чим в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю застосування саме цього виду запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та обвинуваченим не зазначено нових обставин, які свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу з тримання під вартою.
На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 19.07.2018 року до 17-00 годин.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.
Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2