АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/614/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №639/4704/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що оскільки засуджений фактично не працює, не приймає участі у програмах дифіренційного впливу та у роботі самодіяльних організацій, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, він має значний термін невідбутого покарання призначеного судом, відносно нього наявний виконавчий лист, який у добровільному порядку не відшкодований, а також за весь час відбування покарання засуджений був заохочений лише один раз в 2015 році, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, тому суд прийшов до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Вказує на те, що працює в інвалідній бригаді, має проблеми зі здоров`ям, за час перебування в ХВК №18 порушень, зауважень не мав, має заохочення за добросовісне ставлення до праці, бере участь в культурних заходах, в шахових турнірах, відбув більше 2/3 строку покарання.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти я комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.04.2014 року. За час тримання в Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до праці не залучався.
Стягнень та заохочень не мав.
З 04.12.2014 року відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, у зв`язку із стимулюванням право слухняної поведінки був 1 (один) раз заохочений адміністрацією установи.
Працевлаштований на виробництві установи до цеху №2 до майстерні по виготовленню вітальних листівок. До праці ставиться задовільно. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Згідно ст.123 КВК України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу для засуджених «Духовне відродження».
До реалізації цієї програм ставиться без зацікавленості. Соціально-корисні зв`язки з рідними не стійкі.
Має виконавчі листи на суму 1468, 32 грн., які наданий час не виплачені.
На комісії установи розглядалась можливість щодо застосування до засудженого ОСОБА_8 ст. 100/101 КВК України від 09.03.2016 року. Згідно висновку комісії було відмовлено, враховуючи особисту заяву засудженого, протокол №9.
29.06.2016 року на комісії установи розглядалась можливість щодо застосування ст.82 КК України. Згідно висновку комісії було відмовлено, протокол №25.
На комісії установи розглядалась можливість щодо застосування ст.81 КК України від 31.05.2017 року. Згідно висновку комісії було відмовлено, протокол №21.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Отже викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, і які свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення..

Зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -