Справа № 467/426/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінального провадження № 0000605 від 13 грудня 2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Мар`янівка Арбузинського району Миколаївської області,
громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за
адресою:
АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
26 квітня 2018 року на підставі положень ст. 468 КПК України між прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, яку суд розглянув у підготовчому судовому засіданні згідно із положеннями ч.2 ст. 474 КПК України.
Так, прокурор і захисник, кожен окремо, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в ній міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин.
Крім того, пояснив суду, що суть обвинувачення та правова кваліфікація його дій йому зрозумілі, встановлені в ході досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення підтверджує повністю.
Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та кримінального закону України прийшов до таких висновків.
Відповідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Тобто, у цьому випадку, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим укладена у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, який згідно ч.4 ст. 12 цього Кодексу відноситься до тяжких злочинів.
Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України визнаючи, шляхом укладення останньої, доведеним, що навесні 2017 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на пасовищі за с. Мар`янівка Арбузинського району Миколаївської області, знайшов згорток, в якому знаходилися 23 патрони, після чого у нього виник прямий умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, а саме вказаних патронів.
Реалізуючи прямий умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання вказаних бойових припасів, усвідомлюючи заборону їх вільного обігу, не маючи дозволу на зазначені боєприпаси, в порушення положень п.п. 21, 22 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580 VIII, п.п. 2, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, постанови Верховної ради України від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», п.2.1, 8.1., п.п. 2.3.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, ОСОБА_4 привласнив знайдені патрони до кишені свого одягу, переніс до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де й почав зберігати знайдені ним патрони.
Відповідно до інформації ДС Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області від 15.12.2017 року № 5662/57-2017, ОСОБА_4 на обліку дозвільної системи Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області не перебуває.
21 грудня 2017 року під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 під ліжком в кімнаті виявлено та вилучено 23 патрони.
Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 721 від 27.12.2017 року серед вилучених у ОСОБА_4 23 патронів 18 штук до боєприпасів не належать, 5 штук є боєприпасами. З вказаних 5 штук, які є боєприпасами, 3 патрони є патронами до гладкоствольної мисливської вогнепальної зброї 12 калібру, які можуть бути використані для стрільби з саморобної або переробленої зброї відповідного калібру; 2 патрони є штатними боєприпасами калібру 7,62 мм для снайперської гвинтівки ОСОБА_8 та можуть використовуватись для стрільби з переробленої вогнепальної зброї або ж виготовленої саморобних способом.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), а саме позбавлення волі на строк 3 років зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком у 1 рік та покладенням обов`язків з числа регламентованих ст. 76 КК України, а саме: п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
При цьому, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої судом не встановлено.
Безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, а так само і наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації згідно ст. 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.
Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону України про кримінальну відповідальність.
Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих ст. 76 КК України, то суд враховує, що ст. 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, а у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, з огляду на що, як термін іспитового строку, так і перелік обов`язків визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації згідно ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє та вважає за необхідне визначити іспитовий строк у 1 рік із покладенням обов`язків регламентованих ст. 76 КК України.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, а долю речових доказів згідно із положеннями ст. 100 цього Кодексу.
Цивільний позов в рамках цього кримінального провадження не заявлений.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 26 квітня 2018 між прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 790 (сімсот дев`яносто) грн. 96 коп.
Речові докази 23 патрони, які було поміщено в пакет № 2475005 та які передані на зберігання до кімнати речових доказів Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що згідно із ч.1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання цієї угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 2 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1