справа № 462/3325/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілих ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до обвинувального акту від 22 квітня 2013 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, в період з початку вересня 2012 року по кінець листопада 2012 року , умисно з корисливих мотивів шляхом обману та зловживання довірою по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_7 , 1996 року народження, отримав від нього його власні кошти в сумі 1000 грн., гроші в сумі 6000 дол.США, (що згідно курсу НБУ України станом на 30 листопада 2012 року становить 47940,0 грн.), гроші в сумі 500 дол.США , що згідно курсу НБУ України станом на 30 листопада 2012 року становить 3995,0 грн., та золоті вироби на суму 8700 грн., в загальній сумі 12695 грн., які належали потерпілій ОСОБА_8 ; гроші в сумі 13000 грн. та 300 дол. США, що згідно курсу НБУ України станом на 30 листопада 2012 р. становить 2397,0грн., в загальній сумі 15397,0грн., які належали потерпілій ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_10 при отриманні вказаних матеріальних цінностей на 76732 грн. заздалегідь не мав жодного наміру в подальшому повернути їх ОСОБА_7 . Своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав значної шкоди потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 . Також ОСОБА_6 маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, в період з вересня 2012 року та по січень 2013р. умисно з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав від неї належні їй золоті вироби на суму 1100 грн. та гроші в сумі 3400грн.При цьому ОСОБА_6 при отриманні вказаних матеріальних цінностей на загальну суму 9800 грн., заздалегідь не мав жодного наміру, в подальшому повернути їх неповнолітній ОСОБА_12 чим завдав матеріальних збитків неповнолітній ОСОБА_12 на суму 1100грн., її матері ОСОБА_13 на суму 8700грн.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини скоєння ним кримінального правопорушення, зазначив, що дійсно він шляхом шахрайських дій заволодів майном потерпілих, зазначив, що позовні вимоги визнає частково . У скоєному кається, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як умисні, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою(шахрайство) , що завдало значної шкоди потерпілим, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого , попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті 190 ч.2 КК України у виді обмеження волі.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Заявлений потерпілою ОСОБА_13 цивільний позов в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди на суму 8700 грн., потерпілою ОСОБА_12 - на суму 1100 грн. підлягають задоволенню, оскільки внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілим завдано майнову шкоду, яка обвинуваченим визнана , в добровільному порядку ним не відшкодована .

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.

Ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З цих підстав заявлені потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 цивільні позови в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню , з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 з урахуванням індексу інфляції в рахунок відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути 1994 грн., на користь ОСОБА_15 з урахуванням курсу НБУ за 1дол. - 26,299грн. підлягає - 157794 грн., на користь ОСОБА_8 з урахуванням курсу НБУ - 13149,5 грн. , з урахуванням індексу інфляції вартості золотих виробів 17347,80 грн. , а разом 30497, 30коп., на користь ОСОБА_9 з урахуванням курсу НБУ-7890 грн., з урахуванням індексу інфляції вартості золотих виробів 25922 грн. , а разом 33812 грн.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що діями обвинувачених спричинена потерпілим моральна шкода. У зв`язку з чим і виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню частково з приводу моральної шкоди, а саме на суму 2000 грн. на користь кожного.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 / одного / року обмеження волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8700 грн., на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1100 грн., на користь ОСОБА_7 рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1994 грн., в рахунок моральної шкоди 2000грн., на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 157794 грн., в рахунок моральної шкоди 2000грн., на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30497, 30коп., в рахунок моральної шкоди 2000грн., на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 33812 грн., в рахунок моральної шкоди 2000грн.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання тримання під вартою з 16 травня 2018 року .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1