Дата документу 16.10.2018 Справа № 314/1953/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/27/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/1953/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.72 ч.5 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2018 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_8 засуджений вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31.05.2016 року за ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», а саме про зарахування в строк позбавлення волі строку попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд зазначив, що положення Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року є такими, що суперечать ч. 1 ст. 24 Конституції України, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу суду неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що суд мотивував відмову у задоволенні заяви тим, що правила, закріплені в ст. 72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, а довічне позбавлення волі до переліку такого виду покарань не відноситься. Однак, вказана норма права не передбачає жодних обмежень для застосування її положень до осіб засуджених до довічного позбавлення волі. Вказує, що відмова в застосуванні до засудженого положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції до 20.06.2017 року, є неправомірною, оскільки відповідно до положень КВК України, засуджені, в тому числі й до довічного позбавлення волі, по відбуттю термінів, вказаних у Кодексі, мають право на збільшення розміру витрачаємих коштів, мають право на переведення до іншої камери, тощо. Тому, відмова у застосуванні ч. 5 ст. 72 КК України позбавляє засудженого таких прав.

Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до засудженого ОСОБА_8 положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції до 20.06.2017 року. Зарахувати ОСОБА_8 час знаходження під вартою з моменту затримання (15.10.2009 року) по день набуття вироком законної сили (19.01.2017 року), із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право її скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31 травня 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 15 жовтня 2009 року.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 19.01.2017 року вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31.05.2016 року залишено без змін. Відтоді вирок щодо ОСОБА_8 набрав законної сили, а саме 19 січня 2017 року.

Відповідно до положень Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Принцип рівності всіх громадян перед законом конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, і на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.

Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально-обумовленим цілям.

Положення Конституції України щодо людини, її прав і свобод, а також статей 50, 51, 63-64, 72 КК України свідчать про гуманістичну направленість Основного Закону України та кримінального законодавства України, про поширення загальних засад призначення покарання на всі види покарань, незалежно від їх суворості.

Враховуючи вищевказані вимоги Основного Закону України та кримінального законодавства України, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що зарахування строку тримання особи під вартою відповідно до ч. 5 ст. 72 КК розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, адже даний висновок не відповідає принципу рівності всіх громадян перед законом. Крім того, частина 5 ст. 72 КК України не передбачає диференціації зарахування судом строку попереднього ув`язнення в залежності від призначення лише певного виду позбавлення волі. В зв`язку з чим, положення ч. 5 ст. 72 КК України поширюються на обидва види позбавлення волі: «позбавлення волі на певний строк» і «довічного позбавлення волі».

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_8 , який засуджений до довічного позбавлення волі, положень Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням, зокрема про помилування.

Крім того, судова колегія констатує факт відсутності технічного носія інформації, на якому зафіксовані судові засідання, які відбулись 11.01.2018 року та 16.02.2018 року, однак вважає, що вказані процесуальні порушення не є суттєвими, оскільки рішення суду першої інстанції в будь-якому разі підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, такою, що обмежує права засудженого ОСОБА_8 , а тому підлягає скасуванню, а засудженому підлягає зарахуванню в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 жовтня 2009 року (з моменту затримання) по 19 січня 2017 року (день набрання вироком законної сили).

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» скасувати.

Застосувати до засудженого ОСОБА_8 положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 15.10.2009 року по 19.01.2017 року включно, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4