Справа № 296/3789/18
Вирок
Іменем України

21 травня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001568 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самтредіа, Грузія, громадянин Грузії, з середньою освітою, неодруженого, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 т. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У достовірно невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 21 год. 25 хв. 14 квітня 2018 року у ОСОБА_4 , який перебував неподалік будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у жито, а саме, квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_4 , 14 квітня 2018 року, близько 21 год. 30 хв., пересвідчившись у сприятливій обстановці, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються непоміченими для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, таємно, використовуючи заздалегідь підготовлену для вчинення кримінального правопорушення (злочину), викрутку, відчинив металопластикове вікно квартири АДРЕСА_3 , таким чином проникнувши до цієї квартири.

Перебуваючи у цей час у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 помітив в одній із кімнат квартири на столі швейну машинку марки «Чайка 142-М» вартістю 950 грн., яку вирішив таємно повторно викрасти та розпорядитися у подальшому на власний розсуд.

У подальшому, продовжуючи пошук цінних речей, пройшовши до іншої кімнати квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 помітив на столі монітор до персонального комп`ютера марки «Самсунг » вартістю 850 грн., який вирішив таємно повторно викрасти та розпорядитися у подальшому на власний розсуд.

Крім того, продовжуючи пошук цінних речей, ОСОБА_4 пройшов до приміщення кухні квартири АДРЕСА_3 , де на підвіконнику помітив електричний чайник марки «Тефаль» вартістю 400 грн., який вирішив таємно повторно викрасти та у подальшому розпорядитися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 намагався таємно повторно, шляхом проникнення до житла, викрасти швейну машинку марки «Чайка 142-М» вартістю 950 грн., монітор до персонального комп`ютера марки «Самсунг» вартістю 850 гри., електричний чайник марки «Тефаль» вартістю 400 грн., тобто речі на загальну суму 2200 грн., які перебували у квартирі АДРЕСА_3 та належать ОСОБА_6 , проте з причин, що не залежали від його волі, всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не вчинив, оскільки протиправні дії ОСОБА_4 були викриті та припинені працівниками правоохоронних органів.

Таким чином ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 15 ч. З ст. 185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.

20 квітня 2018 року в м. Житомирі між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі. Згідно ст.ст. 75, 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник обвинуваченого не заперечує проти затвердження угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про винуватість відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що на момент скоєння злочину раніше судимий.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України прийняти до провадження Корольовського районного суду м.Житомира.

Затвердити угоду від 20 квітня 2018 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, термін випробування встановити на два роки шість місяців. Зобов`язати засудженого : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Мру запобіжного заходу відносно засудженого до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання залишити без змін., в подальшому скасувати.

Зарахувати до терміну відбуття покарання термін тримання під вартою з 15 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року (включно).

Речові докази по справі, а саме дві пари шкарпеток чорного кольору, мобільний телефон «Номі» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , навушники чорного кольору-повернути власнику за належністю. Кросівки чорного кольору-повернути власнику за належністю.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу залишити попередню-особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1